Справа № 183/3229/17
Провадження № 2/183/2385/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з секретарем Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковськ Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Керносівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2017 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 19 січня 2002 року померла його мати ОСОБА_2, яка за життя заповіту не лишила, а він є єдиним її спадкоємцем за законом. Він звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу спадщини після смерті матері, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 5,00 в умовних кадастрових гектарах земель КСПСС "Приорілля", що належала його матері на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ДП № 0334108, виданого Новомосковською райдержадміністрацією 12 березня 1998 року, йому відмовлено через те, що ним предявлені свідоцтво про смерть ОСОБА_2, свідоцтво про його народження, в графі "мати" якого записана (російською) ОСОБА_3, та сертифікат на земельну частку (пай) серії ДП № 0334108, виданий на ім'я ОСОБА_3, в яких наявні розбіжності, в яких наявні розбіжності. У зазначеному сертифікаті наявні виправлення у прізвищі власника, а саме "Боркун" виправлено на "Буркун", застережені підписом посадової особи та печаткою, відмінними від підпису та печатки, проставлених під час видачі документа, що суперечить вимогам законодавства та не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Крім того, в сертифікаті зазначено невірно по батькові матері, а саме "Афанасівна" замість правильного "Панасівна".

У зв'язку з наведеним, позивач просив суд встановити факт родинних відносин між ним та ОСОБА_2, померлою 19 січня 2002 року, а саме що він є її сином; встановити факт належності ОСОБА_2, померлій 19 січня 2002 року, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0334108, розміром 5,00 умовних кадастрових гектарів, виданого 12 березня 1998 року Новомосковською районною державною адміністрацією на ім'я ОСОБА_4 та визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 5,00 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСПСС "Приорілля" розташованої на території Керносівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, належної спадкодавцю на підставі сертифікату серії ДП № 0334108 12 березня 1998 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 19 січня 2002 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 51).

Представник відповідача Керносівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, одночасно визнав позовні вимоги (а.с. 25).

Представник третьої особи Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, з метою всебічного розгляду справи вважала за доцільне перевіряти коло спадкоємців (а.с. 24).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка померла 19 січня 2002 року були сином та матір'ю, зверталися один до одного, як син і мати, до часу смерті ОСОБА_2 вони мешкали разом за однією адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Керносівка, вул. Перемоги, 2. Додала, що в свідоцтві про народження прізвище померлої записано, як "Боркун", а інших документах "Буркун".

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 зазначив, що позивач ОСОБА_1 є його племінником, матір якого ОСОБА_2, яка померла 19 січня 2002 року. Пояснив, що йому відомо, що в паспорті прізвище померлої записано, як "Боркун", а вірним є "Буркун", оскільки він памятає, як одного разу випадково прочитав її документи, які лежали на столі, однак, які саме документи він не памятає. Вони проживали в одному селі та він бував вдома у ОСОБА_2 та знає, що остання зверталась до позивача, як "Коля, синок", у них були добрі родинні стосунки та вони мешкали в одному будинку.

Суд, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт належності померлій ОСОБА_2 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0334108 від 12 березня 1998 року, виданого на ім'я ОСОБА_4 підтверджується: свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 391622 від 21 січня 2002 року та копією довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Орільська", виходячи з наступного.

Так, у відповідності до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0334108 від 12 березня 1998 року, ОСОБА_4, яка мешкає в с. Керносівка Новомосковського району Дніпропетровської області, на підставі рішення Новомосковської районної державної адміністрації № 103-р від 23 лютого 1998 року надано право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСПСС "Приорілля", розміром 5,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 21 225,00 грн. Сертифікат зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай )за № 108 (а.с. 11, 50).

Відповідно до довідки Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області № 4-0.23-394/110-17 від 11 жовтня 2017 року, згідно Книги реєстрації сертифікатів на земельний пай членів КСПСС "Приорілля" Новомосковського району сертифікат на земельну частку (пай) серії ДП № 0334108 розміром 5,00 в умовних кадастрових гектарах, виданий 12 березня 1998 року на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 44, 45).

19 січня 2002 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 391622, виданого виконкомом Керносівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 21 січня 1998 року (а.с. 10, 48).

Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Орільська", на ім'я ОСОБА_2 дійсно має сертифікат на право на земельну частку (пай) в кількості 5,00 га за № ДП № 0334108, нікому не проданий і не подарований (а.с. 53).

З огляду на викладене, випливає наявність розбіжностей в написанні прізвища та по батькові спадкодавця та власника в правовстановлюючих документах про належність нерухомого майна, що є перешкодою у здійсненні заявником своїх прав як спадкоємця нерухомого майна.

Крім того, як вбачається з наданого суду в копії свідоцтва про народження серії V-УР № 0255431, виданого 05 червня 1963 року Новомосковським районним РАЦС Дніпропетровської області, 26 квітня 1937 року народилася, мовою оригіналу "Буркун Александра Афанасьевна" (а.с. 12).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-КИ № 46989, виданого 09 березня 1974 року Керносівською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області, 08 лютого 1974 року народився ОСОБА_1, батьками якого записані, мовою оригіналу "Пред Николай Андреевич" та "Боркун Александра Афанасьевна" (а.с. 8, 49).

Як встановлено вище, 19 січня 2002 року померла ОСОБА_2. Факт того, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2, померлої 19 січня 2002 року, підтверджується довідкою виконавчого комітету Керносівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 62 від 07 лютого 2014 року, згідно якої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по день смерті постійно була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. На момент смерті проживала з співмешканцем ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 49 зворот), що збігається із особою, записаною батьком позивача та показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Встановлення факту родинних відносин для заявника має юридичне значення і необхідно для оформлення спадкових прав. Зважаючи на те, що законом не визначено іншого порядку встановлення цього факту, суд вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги заявника в частині встановлення того факту, що ОСОБА_2, померла 19 січня 2002 року була матір'ю ОСОБА_1.

Судом встановлено, що згідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0334108 від 12 березня 1998 року, ОСОБА_4, яка мешкає в с. Керносівка Новомосковського району Дніпропетровської області, на підставі рішення Новомосковської районної державної адміністрації № 103-р від 23 лютого 1998 року надано право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСПСС "Приорілля", розміром 5,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 21 225,00 грн. Сертифікат зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай )за № 108 (а.с. 11, 50), що також підтверджується відповідною довідкою Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області (а.с. 44, 45).

19 січня 2002 року померла ОСОБА_2 (а.с. 10), якій належав вищезазначений сертифікат та яка була матір'ю ОСОБА_1, що встановлено судом.

За життя ОСОБА_2 заповіт не складала, що підтверджується матеріалами спадкової справи після її смерті (а.с. 47-51).

Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 47), але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним предявлені свідоцтво про смерть ОСОБА_2, свідоцтво про його народження, в графі "мати" якого записана (російською) ОСОБА_3, та сертифікат на земельну частку (пай) серії ДП № 0334108, виданий на ім'я ОСОБА_9, в яких наявні розбіжності, в яких наявні розбіжності. У зазначеному сертифікаті наявні виправлення у прізвищі власника, а саме "Боркун" виправлено на "Буркун", застережені підписом посадової особи та печаткою, відмінними від підпису та печатки, проставлених під час видачі документа, що суперечить вимогам законодавства та не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину (а.с. 51).

Відповідно до роз'яснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства, тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦКУ. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Пунктом 2 вищезазначеного Указу встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Аналіз вищезазначених норм законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту видачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа.

У зв'язку зі смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало покійному на день його смерті на праві приватної власності, або на його частку в спільному майні.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджений факт належності ОСОБА_2 права на земельну частку (пай) площею 5,00 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території КСПСС "Приорілля" Керносівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що посвідчено сертифікатом серії ДП № 0334108, позивач є спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права на спадкове майно після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, і за позивачем належить визнати право на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт приналежності ОСОБА_2, померлій 19 січня 2002 року, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0334108 від 12 березня 1998 року, виданого на підставі рішення Новомосковської районної державної адміністрації № 103-р від 23 лютого 1998 року на ім'я ОСОБА_4, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 108.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, та ОСОБА_2, яка померла 19 січня 2002 року, а саме те, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, право на земельну частку (паю) площею 5,00 кадастрових гектарів без визначення меж в натурі, що знаходиться в КСПСС "Приорілля" на території Керносівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, належної ОСОБА_2 на підставі сертифікату серії ДП № 0334108 від 12 березня 1998 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 108, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 19 січня 2002 року.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів,починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні з наступного за днем вручення його копії.

Суддя Г.Є. Майна