МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Пр. №2-з/521/172/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М., дослідивши матеріали заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановила:

У листопаді 2016року ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2016р. було відкрито провадження у справі та призначене відкрите судове засідання (а.с.29).

21 березня 2017року позивач надав через канцелярію суду заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на майно відповідача ОСОБА_3, 27 квітня 1970року народження, ІПН НОМЕР_1, а саме транспортний засіб марки «Mersedes-Benz 320», д/н НОМЕР_2 та транспортний засіб марки «BMW 745», д/н НОМЕР_3.

Позивач мотивував заяву тим, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що подана позивачем заява про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на рухоме майно не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із наявних в матеріалах справи копій протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що транспортний засіб марки «Mersedes-Benz 320», д/н НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_4Г.(а.с.4,5).

При цьому доказів, які підтверджують право власності відповідача на транспортний засіб марки «BMW 745», д/н НОМЕР_3, в матеріалах справи немає.

Судом встановлено, що між сторонами по справі виник спір з приводу стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, позивачем не було надано до суду жодних відомостей про належність відповідачу зазначеного рухомого майна, а клопотань про витребування таких доказів позивач до суду не заявляв.

Відсутність зазначених відомостей у заяві позивача про забезпечення позову, позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

З урахуванням вищевикладеного заява ОСОБА_2 про забезпечення позову, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

ухвалила:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Сегеда