Єдиний унікальний номер 243/8206/16-ц Номер провадження 22-ц/775/562/2017
Єдиний унікальний номер 243/8206/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/562/2017
Головуючий у 1 інстанції Ільяшевич О.В.
Доповідач Корчиста О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Дундар І.О., Тимченко О.О.

за участі секретаря Яворського О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2017 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

встановив:

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, на підставі ч.2 ст.121 ЦПК України, визнано не поданою та повернуто ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги щодо відстрочення сплати судового збору задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції необґрунтована та незаконна, постановлена з порушенням положень ст.10, 212, 213 ЦПК України. Крім цього, зазначає, що він не працює та сума судового збору у розмірі 2929,43 гривень для нього є завеликою, у зв'язку з чим, він не має можливості сплатити її негайно у повному розмірі.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_1 подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, апеляційну скаргу просив задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, він не виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме: не сплатив судовий збір та не подав докази на підтвердження його майнового стану для вирішення питання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, а також, у судовому засіданні повідомив, що не має наміру виконувати вимоги ухвали суду.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст.82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно абз.1 п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, Відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Також, відповідно абз.2, 3 п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 при подачі зустрічного позову судовий збір не сплачував. Доказів на підтвердження майнового стану не подавав.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору було відмовлено у зв'язку з тим, що останнім не було надано доказів на підтвердження скрутного матеріального становища. Цією ж ухвалою суду позов ОСОБА_1 був залишений без руху та йому було надано строк у п'ять днів з дня отримання копії цієї ухвали для надання суду оригіналу квитанції про сплату судового збору або надання доказів на підтвердження матеріального стану. (а.с.75-77)

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Лише до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 подав довідку Слов'янського місцевого центру зайнятості №639 від 17 березня 2017 року, зі змісту якої вбачається, що він перебуває на обліку як безробітний з 09 березня 2017 року. (а.с.109)

Таким чином, з урахуванням наведеного, а також, що на час розгляду судом першої інстанції питання про сплату судового збору, ОСОБА_1 відповідних доказів на підтвердження майнового стану не подав, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що судом першої інстанції було виконано у повній мірі вимоги процесуального закону та обґрунтовано винесено ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви останньому.

На підставі викладеного апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції на підставі п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України залишенню без змін.

Керуючись ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: