АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3186/17 Справа № 199/594/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Пономарь З.М.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2014 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 1 квітня 2008 р. між ВАТ Банк Фінанси та Кредит, реорганізованого у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №176/08-ФЛ, згідно якого останньому надано кредитні кошти в сумі 15 000,00 грн. з оплатою 0,0001% річних за користування кредитними коштами строком погашення до 10.03.2011 р.

В якості забезпечення кредитного договору № 176/08-ФЛ від 01.04.08 р. банком укладено з ОСОБА_2 договір поруки № 176/08/01 від 01.04.08 р., згідно якого останній поручився відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань по кредитному договору №176/08-ФЛ від 01.04.2008 р.

Заборгованість за кредитним договором станом на 09.01.2014 р. складає 63 430.55 грн., яка складається з наступного: сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії 9 712,50 грн., пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та комісії (за період з 09.01.2013 року по 09.01.2014 року) 53 718,05 грн., , яку банк просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2014 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Дніпропетровське регіональне управління» заборгованість за Договором про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue (в рамках програми Швидка фінансова допомога) від 01.04.2008 року та кредитним договором №176/08-ФЛ від 01.04.2008 року в сумі 63 430,55 грн., розмір якої склався станом на 09.01.2014 р. та складається з наступного: сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії 9 712,50 грн., пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та комісії (за період з 09.01.2013 року по 09.01.2014 року) 53 718,05 грн.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Дніпропетровське регіональне управління» судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 634,31 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього заборгованості скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог банку в цій частині, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Предметом перегляду в апеляційному порядку є рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 01 квітня 2008 р. між ВАТ Банк Фінанси та Кредит (найменування змінено на ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_3 укладено договір про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue.

01 квітня 2008 р. між ВАТ Банк Фінанси та Кредит та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №176/08-ФЛ, згідно якого останньому надано кредитні кошти в сумі 15 000,00 грн. з оплатою 0,0001% річних за користування кредитними коштами строком погашення до 10.03.2011 р.

Разом з тим, в якості забезпечення виконання умов кредитного договору № 176/08-ФЛ від 01.04.08 р. між позивачем та ОСОБА_2 укладений договір поруки № 176/08/01 від 01.04.08 р., згідно з яким останній поручився відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань по кредитному договору №176/08-ФЛ від 01.04.2008 р. (п. 1.1 Договору поруки №176/08/01).

Відповідач належним чином не виконував умови вказаних договорів: несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював зарахування коштів на погашення заборгованості.

Розмір боргу станом на 09.01.2014 р. складає 63 430,55 грн., яка складається з наступного: сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії 9 712,50 грн., пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та комісії (за період з 09.01.2013 року по 09.01.2014 року) 53 718,05 грн.

Задовольняючи позовні вимоги банку в частині стягнення заборгованості з поручителя, суд виходив з того, що у позичальника виникла заборгованість внаслідок невиконання умов кредитного договору, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Боржник (а відтак і поручитель) взяв на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 10 березня 2011 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя щодо окремих зобовязань за кредитом.

Тобто, банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання предявити вимоги до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2010 року банк звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів кредитної заборгованості.

18 травня 2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення, яким було солідарно стягнуто з відповідачів заборгованість за даним кредитним договором станом на 12.08.2010 року(а.с. 34-36).

Згідно до матеріалів цивільної справи № 22ц-774/3186/17, яку було оглянуто в суді апеляційної інстанції, вимогу про дострокове повернення кредитних коштів банк направив на адресу поручителя 14.06.2010 року, з якою ОСОБА_2 ознайомився особисто 21.06.2010 року, що підтверджено його власноручним підписом (а.с.23). Згідно зазначеної вимоги банк вимагав дострокового повернення кредитних коштів у повному розмір з нарахованими процентами та пенею. Тобто, зазначеною вимого банк змінив строк виконання договору.

Рішення суду у зазначеній справі набрало законної сили 16.11.2011 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 09.10.2013 року, ОСОБА_2 сплатив суму заборгованості яка виникла станом на 12.08.2010 року 11.09.2013 року (а.с.156,157).

Умовами договору поруки № 176/08/01 від 01 квітня 2008 року строк дії договору не визначений конкретною датою та не встановлено іншого строку позовної давності. Строк дії основного договору до 10 січня 2011 року.

Письмовою вимогою від 14.06.2010 року банк змінив строк дії договору. А рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2011 року стягнута з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за даним кредитним договором станом на 12.08.2010 року, у тому числі і повністю тіло кредиту.

Проте, до суду з даним позовом банк звернувся лише у січні 2014 року(а.с. 1-4), тобто з пропуском шестимісячного строку.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року № 6-3087цс16 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до поручителя - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанс и та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору з ОСОБА_2 на користь банку також підлягає скасуванню та відмові у зазначених вимогах.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2014 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та в частині стягнення судового збору з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т. П. Красвітна

ОСОБА_4