Справа № 2-5995/09 Провадження № 22-ц/772/844/2017Головуючий в суді першої інстанції Бойко В.М.
Категорія 19 Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої : Копаничук С.Г.

суддів: Сала Т.Б., Марчук В.С.

при секретарі Агеєвій Г.В.

за участю прокурора Самборської Я.А., представника АВТ «Державний ощадний банк України» - Брицького В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом прокурора м. Вінниці в інтересах держави в особі ВАТ „Державний ощадний банк України" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 03.12.2009 року,

в с т а н о в и л а :

Прокурор м. Вінниці в інтересах держави в особі ВАТ „Державний ощадний банк України" звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що згідно з кредитним договором № 1421 від 19.08.2008 року, який укладений між ОСОБА_3 та ВАТ "Державний ощадний банк України", ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 80 500 (вісімдесят тисяч п'ятсот) доларів США зі сплатою 18 % річних за користування кредитом строком на 60 (шістдесят) місяців, тобто до 19.08.2013 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 19.08.2008 року між ВАТ „Державний ощадний банк України" та ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, відповідно до п.1 якого майновими поручителями ОСОБА_4, ОСОБА_5 було передано в іпотеку належну їм на праві приватної власності, відповідно, 1/3 та 2/3 частки квартири за АДРЕСА_1.

Зазначав, що незважаючи на попередження ОСОБА_3 не дотримується термінів погашення кредиту та відсотків за його користування, станом на 15 вересня 2009 року за боржником рахується загальна заборгованість в сумі 98248,11 доларів США., з них: основний борг - 80 500 доларів США (з нього прострочений - 16 100,04 дол. США), відсотки - 14 932,23 доларів США, (з них прострочені - 11 915,13 доларів США) пеня - 2 815,88 долара США (еквівалент 22 518,59 грн.)

Оскільки від добровільного погашення простроченої заборгованості ОСОБА_3. відмовляється, скориставшись правом державного банку на дострокове повернення кредиту, просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 03.12.2009 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» філії - Вінницьке міське відділення № 8672 ВАТ «Ощадбанк» станом на 03 грудня 2009 року загальну заборгованість в сумі 98631,94 доларів США. (еквівалент 788 118.52 грн.), з них: основний борг - 80 500 доларів США (еквівалент 643 235,25 грн.), відсотки - 15 187,12 доларів США (еквівалент - 121 352,68 грн.), пеня - 2 944,82 долара США (еквівалент 23 530,58 грн.), а також на користь держави витрати по оплаті судового збору в розмірі 1700 гривень та 120 гривень витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять скасувати рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з майнових поручителів, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення процесуального права, а у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Зазначають, що суд першої інстанції помилково ототожнив поняття поруки, за якою поручитель відповідає усім своїм майном, з майновою порукою, за якою поручителі відповідають лише визначеним у договорі майном. Вважають, що оскільки вони є майновими поручителями (іпотекодавцями), до правовідносин між кредитором та майновим поручителем не може бути застосовано норми права, які регулюють поруку, у зв'язку з чим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя не передбачена.

Заперечуючи проти апеляційної скарги прокурор та представник ВАТ «Державний ощадний банк України» вважають рішення суду законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості не відповідає зазначеним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з кредитним договором № 1421 від 19 серпня 2008 року, укладеним між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_3, останній отримав кредит в сумі 80 500 доларів США зі сплатою 18 % річних за користування кредитом строком на 60 місяців.

За вказаним кредитним договором відповідно до укладеного договору іпотеки від 19.08.2008р. (реєстровий № 7158) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виступили майновими поручителями, згідно з яким в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1.

Тобто відповідачі поручились перед банком відповідати лише даним майном в разі невиконання умов кредитного договору позичальником.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору та застосуванням банком права на дострокове повернення кредиту, у ОСОБА_3 виникла заборгованість в сумі 98631,94 дол. США (еквівалент 788 118.52 грн.), з них: основний борг - 80 500 доларів США (еквівалент 643 235,25 грн.), відсотки - 15 187,12 доларів США (еквівалент - 121 352,68 грн.), пеня - 2 944,82 долара США (еквівалент 23 530,58 грн.).

Постановляючи рішення про солідарне стягнення з відповідачів (боржника та майнових поручителів) суми заборгованості, суд першої інстанції до правовідносин, що виникли між кредитором та майновими поручителями, застосував положення ст.ст. 553, 554 ЦК України, які передбачають солідарну відповідальність боржника та поручителів перед кредитором.

Однак, з таким висновком погодитись не можна.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» порушення або неправильне застосування матеріального чи процесуального права має місце у разі застосування закону, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню, наслідок неправильної юридичної кваліфікації правовідносин або неправильного витлумаченого закону, який хоч і підлягав застосуванню, проте його зміст і сутність сприйнято неправильно через розширене чи обмежене тлумачення. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, якщо таке порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Посилаючись у рішенні на ст. 12, 33, 35 Закону України «Про іпотеку» суд не дав належну юридичну кваліфікацію правовідносинам, що виникли між кредитором та майновими поручителями на підставі договору іпотеки від 19.08.2008 року, наслідок чого, не правильно витлумачив вказані положення Закону на спірні правовідносини, що призвело до неправильного висновку про солідарне стягнення з майнових поручителів суми заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку», статтею 17 якого визначено підстави припинення іпотеки. Відповідно до статті 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 цього Кодексу), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки останній відповідає перед заставо-/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково у межах вартості предмета застави/іпотеки.

У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові по справі № 6-1534 цс15 від 14.11.2015 р., що відповідно ч. 1 до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для застосування судами в подібних правовідносинах.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є підставними та знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Оскільки висновок суду першої інстанції про задоволення позову про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 не можна вважати законним та обґрунтованим, рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову у задоволенні позову до майнових поручителів.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому залишається без змін.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, -

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 03.12.2009 року в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4, ОСОБА_5 скасувати, та у задоволенні позову до ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відмовити .

В іншій частині заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 03.12.2009 року залишається без змін

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти з дня його проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча: С.Г. Копаничук

Судді: Т.Б. Сало

В.С. Марчук

/підписи/

Згідно з оригіналом: