Справа № 392/1434/16-ц
Провадження № 2/392/86/17
01 березня 2017 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого судді Березія Ю.А.,
при секретарі Кальній М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мала Виска справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління державної міграційної служби в Кіровоградській області про виселення без надання іншого жилого приміщення,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником 5/6 часток квартири АДРЕСА_1, яку отримала в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3. Позивач зазначила, що відповідач продав свою квартиру № 26 в цьому ж будинку, вибив замок в спірній квартирі та без відому позивача незаконно вселився в квартиру без її відому. Позивач вказала, що відповідач перешкоджає їй у розпорядженні належним майном.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 317 ЦК України урегульовано, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно приписів статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Частина 1 статті 356 ЦК України вказує на те, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.
Відповідно до частини 1 статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Судом встановлено, що 17 листопада 2015 року рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області за позивачем ОСОБА_1
визнано право власності на частку в 5/6 квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 12 серпня 2014 року (а.с. 6).
Системний аналіз положень норм права, які наведені вище, вказують на те, що позивач, як власник 5/6 частки спірної квартири, має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном не залежно від її місця проживання.
Між тим, у матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач ОСОБА_2 прийняв і оформив спадщину після смерті матері в установленому порядку.
Позивач стверджує в позовній заяві, що відповідач без її згоди та відому проник і вселився в спірну квартиру та перешкоджає позивачеві у розпорядженні належним майном.
Відповідно до частини 1 та пункту 4 частини 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення.
Таким чином, право позивача, яке порушене відповідачем, підлягає судовому захисту шляхом виселення відповідача без надання йому іншого жилого приміщення та покладання обовязку на уповноважений орган Міграційної служби України щодо зняття реєстрації відповідача ОСОБА_2 в спірній квартирі.
Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.
Керуючись статтями 213-215 ЦПК України,
Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.
Зобовязати Маловисківський районний сектор УДМС в Кіровоградській області зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 гривню 20 копійок судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551 гривню 20 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заява про перегляд заочного рішення подається протягом 10 днів від дня отримання копії рішення.

Головуючий

суддя