Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1232/17 Головуючий у 1-й інстанції: Бойко О.Ю,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

ОСОБА_2,

При секретарі: Зубковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку ст.199 СК України звернувся до суду із позовом про стягнення зі свого батька ОСОБА_4 аліментів у розмірі 30% всіх видів заробітку відповідача на період свого навчання в Запорізькому національному технічному університеті на денній формі навчання.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 30% від всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з 30 вересня 2016 року по 31 травня 2019 року або припинення навчання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі про зміну судового рішення ОСОБА_4 посилається на неповне зясування судом першої інстанції фактичних обставин справи. Зокрема, відповідач зазначає, що поза увагою суду залишилося те, що на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей 2009 і ІНФОРМАЦІЯ_2 і дружина, яка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за молодшим сином. Крім того, він страждає на хронічне серцево-судинне захворювання, у звязку з чим значну суму коштів витрачає на своє лікування. З вказаних підстав просить визначити аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/7 частки від його доходів.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення позивача і представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Встановлено, що ОСОБА_4 являється батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6,7).

З довідки Запорізького національного технічного університету №2606 від 22.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 є студентом 1 курсу денної форми навчання (бюджетна) електротехнічного факультету. Термін навчання з 01.09.2016р. до 31.05.2019 р. (а.с.4).

Таким чином судом встановлено, що позивач дійсно навчається на денному відділенні університету, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що син відповідача по досягненню повноліття продовжує навчання на денному відділенні університету, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, а тому на його користь підлягають стягненню аліменти у розмірі 30% всіх видів доходів відповідача.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов при неповному зясуванні фактичних обставин справи, прав і обовязків сторін, а тому з ними не можна погодитися.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України ).

На порушення вимог ст.ст.182, 200 СК України при визначенні розміру утримання повнолітнього сина, суд першої інстанції не зясував стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, можливість надання утримання другим з батьків.

Поза увагою суду залишилася та обставина, що позивач навчається на бюджетній формі навчання і на момент вирішення справи у суді першої інстанції отримував щомісячну стипендію у розмірі 800 грн.

Матеріальне становище ні позивача, ні його батьків, які мають рівні обовязки з утримання сина-студента судом взагалі не досліджувалися.

Разом з тим, в засідання апеляційного суду зясовано, що відповідач має на утриманні двох малолітніх синів, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, а також дружину ОСОБА_7, яка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за молодшим сином (а.с.28-30).

Відповідач перебуває на диспансерному обліку з приводу хронічного захворювання серцево-судинної системи (а.с.27).

Обставин, які б унеможливлювали стягнення аліментів з відповідача на період навчання повнолітнього сина, по справі не встановлено.

За вказаних обставин визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання повнолітнього сина у вигляді 30% всіх видів доходів відповідача не відповідає принципу розумності і справедливості і ставить відповідача у скрутне матеріальне становище, фактично унеможливлює забезпечення достатнього рівня існування двох його малолітніх дітей і непрацюючої дружини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанцій на підставі ст.309 ЦПК України підлягає зміні: з відповідача на користь повнолітнього сина підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів його доходів.

Доводи ОСОБА_3 про те, що в суді першої інстанції ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення позову і не надавав свідоцтва про народження дітей, а тому підстав для зміни судового рішення не має, являються неспроможними. При вирішенні спору судом першої інстанції не виконані вимоги ст.182 СК України, оскільки не зясовані обставини, які має враховувати суд при визначенні розміру аліментів. Як вбачається із журналу судового засідання, яке тривало 6 хвилин з 9-37 хв. до 9-43 хв., судом взагалі не досліджувалися фактичні обставини справи. Вказаний недолік судового розгляду справи підлягає виправленню судом апеляційної інстанції, оскільки неповне зясування судом першої інстанції обставин справи призвело до порушення майнових прав малолітніх дітей відповідача.

В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для його зміни судова колегія не вбачає.

Ненадання відповідачем письмових доказів суду першої інстанції, які були додані до апеляційної скарги на підтвердження доводів апеляційної скарги не є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.307,309,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року по цій справі змінити, визначивши розмір аліментів, що стягуються на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у вигляді 1/6 частки всіх видів доходів ОСОБА_4. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: