Справа № 758/3214/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року суддя Подільського районного суду м.Києва Декаленко В. С., розглянувши матеріали позовної заяви Кам»янецької ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що вона (позовна заява) подана з порушенням вимог чинного цивільно-процесуального законодавства, які ставляться до її форми та змісту, а тому підлягає залишенню без руху для усунення недоліків, виходячи з наступних підстав.

Стаття третя ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 118 ЦПК України, позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється, з дотриманням порядку, встановленого частинами другою і третьою статті 11-1 цього Кодексу, та не пізніше наступного дня передається визначеному судді.

Статті 119 та 120 ЦПК України встановлюють обов'язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов'язок дотримання яких покладається на позивача.

Так згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Стаття 79 ЦПК України визначає, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

На даний час таким законом, який визначає розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати при зверненні з позовом до суду в порядку цивільного судочинства є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється, зокрема за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Проаналізувавши зміст поданої позивачкою до суду позовної заяви та врахувавши її предмет, приходжу до висновку, що вона носить немайновий характер.

Частина друга статті четвертої ЗУ «Про судовий збір» визначає, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з 01.01.2017 року в Україні встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 1 600, 00 грн.

З врахуванням приписів вказаних норм спеціального закону, розмір судового збору, який підлягає сплаті за пред'явлення до суду позову позивачкою на даний час складає 640, 00 грн.

Крім того, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй Постанові від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснив, що законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05.04.2001 року N 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Мною встановлено, що незважаючи на вимоги вищезазначених норм чинного законодавства України та роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, позивачкою не надано до суду документ, що підтверджує сплату нею судового збору за вимогу немайнового характеру, в розмірі визначеному ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», а саме 640, 00 грн., а той який наданий не може бути взятий до уваги, оскільки є копією, а тому є належним доказом сплати судового збору.

З врахуванням вищевикладеного, приходжу до висновку про доведеність тієї обставини, що позовна заява не може вважатися такою, що відповідає вимогам чинного цивільно-процесуального законодавства, які ставляться до її форми та змісту.

Стаття 121 ЦПК України визначає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 4, 6 ЗУ «Про судовий збір», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», керуючись ст.ст. 3, 11, 79, 80, 118, 119, 120, 121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Кам»янецької ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації - залишити без руху.

Надати позивачці строк в 2 (два) дні з дня отримання ухвали, для усунення недоліків.

Роз'яснити позивачці, що в разі невиконання вимог ухвали в указаний термін, матеріали позовної заяви будуть вважатись неподаними і повернуті їй.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяВ. С. Декаленко