Справа № 308/3471/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання старшого державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_1В про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2О ,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду звернувся старший державний виконавець з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України боржника ОСОБА_2, до виконання зобовязань покладених виконавчим документом.

В обґрунтування вимог у поданні зазначається, що На виконанні у міському відділі державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження ЄДРВП № 6043575 з примусового виконання виконавчого листа №2-5505 від 10.12.2007 року виданого Ужгородським міськрайонним судом про ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі 250 грн. щомісячно.

Слід зазначити, що одним із пріоритетних напрямків діяльності органів ДВС с виконання рішень судів про стягнення аліментів. Захист та відновлення законних прав і свобод громадян, дітей є вирішальним при здійсненні примусового виконання рішень суду даної категорії.

29.01.2008року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції відповідно до вимог ст.ст. 17, 19, 20 та 25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ЄДРВП № 6043575 з примусового виконання виконавчого листа №2-5505 від 10.12.2007 року виданого виданого Ужгородським міськрайонним судом про ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі 250 грн. щомісячно.

Копію даної постанови разом із супровідним листом №19-505 від 29.01.2008 року надіслано для відома та виконання сторонам виконавчого провадження. Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем розпочато примусове виконання рішень.

23.10.2008 року державним виконавцем, керуючись ст.ст. 11, 57 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копію яких, надіслано для відома та належноговиконання до Ужгородського ВРЕР УДАІ УМВС України у Закарпатській області, КП БТІ м.Ужгорода.

19.11.2013року державним виконавцем повторно надіслано запити Користувачу бази даних «АІС Автомобіль», Управління Держземагенства в Ужгородському районі, Державнаінспекції Сільськогогосподарствав 3/о Ужгородський міський центр зайнятості.

03.12.2013року надійшла відповідь з Ужгородського міського центру зайнятості та повідомлено що, гр. ОСОБА_2 не перебуває на обліку.

10.12.2013року надійшла відповідь з бази даних АІС Автомобіль, що за ОСОБА_2 транспортні засоби зареєстрованими не значаться.

20:02.2014 року державним виконавцем складено акт державного виконавця про відсутністю індивідуального ідентифікаційного номера боржника, що унеможливлює зробити запит в ДПС України про наявність відкритих рахунків у боржника та джерел його доходів та внести в ДРОМ обтяження та в Державний реєстр речових прав.

03.03.2014року надійшла відповідь з Управління Держземагенства в Ужгородському районі що земельні ділянки за боржником не зареєстровані.

13.03.2014року державним виконавцем здійснено вихід за адресою місця проживання боржника, однак складено акт про відсутність боржника вдома.

21.03.2014року №51238656 надійшла відповідь з Відділу державної реєстрації речових прав нерухомого майна реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ та встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості стосовно ОСОБА_2

15.02.2017року для зясування для зясування майнового стану боржника, були надіслані запити в Управління Держземагенства в Ужгородському районі, Державне сільське господарства в Закарпатській області та Головного сервісного центру МВС України ТСЦ 2141.

23.03.2017року надійшла відповідь з Головний сервісний центр МВС України ТСЦ, що за ОСОБА_2 транспортні засоби не зареєстровано.

02.03.2017року надійшла відповідь з Управління Держземагенства в Ужгородському районі та встановлено, що за боржником не зареєстровано змельні ділянки.

31.03.2017року №83983174 надійшла відповідь з Відділу державної реєстрації речових прав нерухомого майна реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ та встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості стосовно ОСОБА_2

01.03.2017року державним виконавцем відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» обчислено розмір заборгованість зі сплати аліментів гр. ОСОБА_2, станом на 01.03.2017 року борг складає 30500,00 грн.

Станом на 01.03.2017 року, боржником не вчинено дій спрямованих на виконання наказу.

27.03.2017 року державним виконавцем, відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», надіслано виклик заказною кореспонденцією боржнику на 10.00 год. 31 березня 2016 року для надання пояснень щодо невиконання рішення суду, в якій його повідомлено ( попереджено) про те, що державний виконавець згідно п.18 ч.З ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» має право у разі ухилення від виконання зобовязання, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобовязань та про те, що сторони виконавчого провадження у відповідності до ч.5 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" зобовязані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником тощо. Також роз'яснено, що боржник згідно п.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" зобовязаний утримуватися від вчинення дій. які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, своєчасно зявлятися за викликом державного виконавця, письмово повідомляти державному виконавцю про майно, належні боржникові від інших осіб.

Боржник за викликом до державного виконавця не зявився, про що складено акт державного виконавця та наявне підтвердження про направлення поштовим відправленням виклику боржнику згідно реєстру рекомендованих листів від 27.03.2017 року тим самим встановлено, що боржник ухиляється від виконання виконавчого документа.

Враховуючи вищенаведене, протягом 2007 по 31.03.2017 року рішення суду боржником не виконано та пояснення щодо невиконання рішення суду державному виконавцю ненадано, не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито усіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання рішення, боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Сторони в судове засідання не викликались на підставі ч.2 ст.377-1 ЦПК України.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, згідно подання розгляд справи просив провести без його участі.

Дослідивши матеріали подання, суддя приходить до висновку, що дане подання є необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" встановлені підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон в тому числі і у разі ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язання.

Як передбачено п. 5 ст. 6 цього Закону, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розвязання спорів у цій сфері регулює ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України».

Крім того,слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань,тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Крім того, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Дана норма вказує, що таке право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто, наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні та додає відповідні докази.

Разом з тим, діюче законодавство не розкриває визначення поняття "ухилення" боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

На думку суду, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

За переконанням суду тягар умислу та обставини ,які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, в розумінні положення ч .2ст.10 ЦПК України, підлягають доведенню.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником зобов'язань, про що вказує державний виконавець в поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків.

Окрім того, державним виконавцем не подано доказів в підтвердження того, що боржник ухилявся від виконання зобовязань за виконавчим провадженням. Державний виконавець покладається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобовязання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобовязань.

До подання не надано суду доказів саме ухилення боржника від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон. Наявність відповідей на запити державного виконавця про те, що відсутні дані про отримання боржником доходів та відкриття рахунків у банківських установах , тощо, не є доказом ухилення боржника від виконання зобов'язань перед стягувачем.

Крім цього, в поданні не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що обмеження боржника у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання останнім судового рішення і буде сприяти погашенню ним заборгованості.

Окрім цього, звертаю увагу на те, що в матеріалах подання відсутні належні докази того, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження і йому відомо про наявність виконавчого провадження та отримав виклик до державного виконавця.

Єдиним доказом належного повідомлення боржника про виклик або про вручення йому процесуальних документів можуть бути дані про його розпис про отримання виклику, документів, тощо, що підтверджує факт вручення йому виклику, документів, тощо.

Окрім того, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон, державний виконавець ненадав доказів того, що боржник бажає та має реальну можливість виїхати замежі України.

Слід виходити з того, що процесуальний порядок обмеження права боржника на виїзд за межі України прямо встановлений виключно нормами ЦПК України (ст. 377-1 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, враховуючи наявні матеріали подання, приходжу до переконання, що державним виконавцем не були наведені факти, які безпосередньо б свідчили про наявність дійсної загрози виїзду боржника за кордон та ухилення від виконання судового рішення, не надано суду доказів саме ухилення боржника від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон, а тому подання як необґрунтоване не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Законом України "Про виконавче провадження", ст. 377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_1В про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2О .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4М