Провадження №22-ц/784/2050/17
Суддя першої інстанції - Тихонова Н.С.
Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Крамаренко Т.В.,

суддів: Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання: Шагай О.А.,

за участю: заявника - ОСОБА_2 представника ДВС - Кюкало Ю.М., стягувача - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2017 року, постановлену за скаргою ОСОБА_2 на дії Головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кюкало Юрія Миколайовича, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії Головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (надалі - Інгульський відділ ДВС) Кюкало Ю.М.

Заявник зазначав, що 21 липня 2017 року ним отримано постанову державного виконавця Інгульського відділу ДВС Кюкало Ю.М. від 23 червня 2017 року про відкриття виконавчого провадження №54182011 з виконання виконавчого листа про вселення ОСОБА_4 до кімнати АДРЕСА_1.

Вважає, що державний виконавець виніс вказану постанову з порушенням положень діючого законодавства, оскільки на день відкриття виконавчого провадження рішення суду по справі №489/9743/13-ц було виконано в повному обсязі, в зв'язку з чим підстави для відкриття виконавчого провадження були відсутні та відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просив суд визнати дії головного державного виконавця Інгульського відділу ДВС Кюкало Ю. М. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №54182011 від 23 червня 2017 року, неправомірними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 54182011 від 23 червня 2017 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2017 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та порушення норм матеріального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою скаргу задовольнити.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник Інгульського відділу ДВС просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2016 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про вселення. Ухвалено вселити ОСОБА_4 до кімнати АДРЕСА_1 (т.1 а.с.232).

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 4 липня 2016 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, вказане рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволені позову (т.1 а.с.263-264).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 квітня 2017 року рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 4 липня 2016 року скасовано, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2016 року залишено в силі.

13 червня 2017 року Ленінським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист №489/9743/13-ц, який разом із заявою 20 червня 2017 року ОСОБА_4 було подано до Інгульського відділу ДВС м. Миколаєва (т. 2 а.с. 49).

На підставі вказаного листа 23 червня 2017 року головним держаним виконавцем Інгульського відділу ДВС Кюкало Ю.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №489/9743/13-ц про вселення ОСОБА_4 до кімнати АДРЕСА_1 (т. 2 а.с.50).

В пунктах 2,3 вказаної постанови зазначено про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів та про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 6400 грн.

Згідно ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення, зокрема шляхом винесення постанов.

Згідно ст. 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За положеннями статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа вносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до статті 27 Закону, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до державного бюджету України.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 10, ч.1 ст. 11, ч.1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ст.ст. 58-59, 61, 212 ЦПК за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Як на підставу задоволення своєї скарги, заявник посилається на те, що на момент відкриття виконавчого провадження рішення суду було виконано.

Судом встановлено та підтверджено заявником, що постанову про відкриття виконавчого провадження останній отримав 21 липня 2017 року.

Згідно акта державного виконавця від 3 серпня 2017 року рішення було виконане в цей день у зв'язку з чим державним виконавцем 15 серпня 2017 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. У вказаній постанові зазначено, що стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не проводилось (т. 2 а.с. 101-102).

Належних та допустимих доказів на підтвердження повного та фактичного виконання рішення суду як до відкриття виконавчого провадження, а також після отримання зазначеної постанови заявником не надано, крім того, під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 пояснював, що йому було не зрозуміло яким чином повинно виконуватися рішення суду.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що дії державного виконавця під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_4 для вселення повинна була спочатку звернутися до керівництва гуртожитку а не до відділу ДВС є безпідставні, оскільки це є її правом, а не обов'язком.

Доводи апеляційної скарги про те, оскаржувана постанова винесена в порушення встановленого Законом строку, не заслуговують на увагу, оскільки під час апеляційного розгляду встановлено, що заяву та виконавчий лист державний виконавець Кюкало Ю.М. отримав до свого провадження 22 червня 2017 року та на наступний день відкрив виконавче провадження.

Посилання на те, що дата оскаржуваної постанови є незрозумілою, оскільки в Державному реєстрі виконавчих проваджень зазначена - 30 червня 2017 року не заслуговують на увагу, оскільки постанова яка була винесена та направлена заявнику датована 23 червня 2017 року, а крім того, як пояснив державний виконавець, в Електронному реєстрі може мати місце технічна помилка, оскільки в технічне забезпечення програми вносилися зміни.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому в силу п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова