22-ц/775/174/2017(м)
Категорія 57 Головуючий у 1 інстанції Томілін О.М.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Гаврилової Г.Л., Попової С.А,

з участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що впродовж 2013 - 2014 років ним були укладені Договори про заощадження з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». З боку відповідача суттєво були порушені його права, як споживача фінансових послуг, оскільки банк відмовився провести конвертацію його грошових коштів в іноземну валюту. Просив зобов'язати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» провести безкоштовну конвертацію грошових коштів за договорами заощадження «Депозит плюс на 12 місяців у національній валюті» в долари США за комерційним курсом Банку, що діяв на 24 лютого 2014 року, за наступними Договорами:

-№ SAMDN6077 від 02 квітня 2013 року;

-№ SAMDN6537 від 24 липня 2013 року;

-№ SAMDN7666 від 09 вересня 2013 року;

-№ SAMDN2076 від 08 жовтня 2013 року;

-№ SAMDN9969 від 04 листопада 2013 року;

-№ SAMDNWFD300 від 30 січня 2014 року (з 02.02.2015 року пролонговано та присвоєно № SAMDNWFD201);

-№ SAMDNWFD500 від 31 січня 2014 року (з 02.02.2015 року пролонговано та присвоєно № SAMDNWFD001).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, заперечення проти апеляційної скарги представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Малервейн М.С., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що 02 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено Договір № SAMDN6077, згідно з яким позивач вніс грошові кошти на особовий рахунок № 7972, що відкрито в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у розмірі 130 000 гривень 00 копійок. На суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 18% річних, з періодичністю нарахування процентів за вкладом - 1 місяць. Строк розміщення вкладу встановлено до 02 квітня 2014 року включно.

24 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено Договір №SAMDN6537, згідно з яким позивач вніс грошові кошти на особовий рахунок НОМЕР_1, що відкрито в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у розмірі 202 000 гривень 00 копійок. На суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 17% річних, з періодичністю нарахування процентів за вкладом - 1 місяць. Строк розміщення вкладу встановлено до 24 липня 2014 року включно.

09 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено Договір №SAMDN7666, згідно з яким позивач вніс грошові кошти на особовий рахунок НОМЕР_2, що відкрито в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у розмірі 40 000 гривень 00 копійок. На суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 17% річних, з періодичністю нарахування процентів за вкладом - 1 місяць. Строк розміщення вкладу встановлено до 09 вересня 2014 року включно.

08 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено Договір №SAMDN2076, згідно яким позивач вніс грошові кошти на особовий рахунок НОМЕР_3, що відкрито в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у розмірі 41 000 гривень 00 копійок. На суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 17% річних, з періодичністю нарахування процентів за вкладом - 1 місяць. Строк розміщення вкладу встановлено до 08 жовтня 2014 року включно.

04 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено Договір №SAMDN9969, згідно з яким позивач вніс грошові кошти на особовий рахунок НОМЕР_4, що відкрито в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у розмірі 41 000 гривень 00 копійок. На суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 17% річних, з періодичністю нарахування процентів за вкладом - 1 місяць. Строк розміщення вкладу встановлено до 04 листопада 2014 року включно.

30 січня 2014 року було укладено Договір № SAMDNWFD300, відповідно до якого позивач вніс грошові кошти на особовий рахунок, що відкрито в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у розмірі 110 500 гривень 00 копійок. Строк розміщення вкладу встановлено до 30 січня 2015 року включно. 02 лютого 2015 року цей вклад було пролонговано, про що підписано договір №SAMDNWFD201 вкладу Депозит Плюс на 3 місяці» (депозит плюс).

31 січня 2014 року було укладено Договір № SAMDNWFD500, згідно з яким позивач вніс грошові кошти на особовий рахунок, що відкрито в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у розмірі 122 000 гривень 00 копійок. Строк розміщення вкладу встановлено до 31 січня 2015 року включно. 02 лютого 2015 року цей вклад було пролонговано, про що підписано договір №SAMDNWFD001 вкладу Депозит Плюс на 3 місяці» (депозит плюс).

24 лютого 2014 року позивач, через свого представника - ОСОБА_5, що діяла на підставі довіреності, звернувся до відповідача з вимогою здійснити переоформлення вкладу в іншу валюту, а саме - долари США за курсом, що діяв на той час. На заяву представника позивача щодо переоформлення вкладу позивачеві було відмовлено.

Згідно із заявами від 29 квітня 2014 року, 30 квітня 2014 року ОСОБА_2 особисто звертався до банку з вимогою безкоштовно переоформити вклад в іншу валюту зі збереженням раніше нарахованих відсотків за курсом, що мав місце на момент укладення договорів банківського вкладу, однак його звернення залишилися без задоволення.

Відмовляючи ОСОБА_2 у позові, суд першої інстанції виходив з того, що умовами договорів банківського вкладу, які були укладені між сторонами, не передбачено такого порядку, як конвертація національної валюти в іноземну без розірвання попереднього договору і позивач не надав доказів того, що він звертався до банку з вимогами про дострокове розірвання укладених договорів та укладення нових договорів в іноземній валюті без втрати відсотків.

З висновками суду не можна не погодитися, оскільки вони відповідають обставинам справи, представленим доказам та нормам матеріального права.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ч.1 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до п. 2.2.1.15 Умов та Правил надання банківських послу Банк зобов'язується здійснювати обслуговування клієнтів у відповідності з чинним законодавством України та Тарифами Банку, що діють на момент здійснення операції. Позивач був обізнаний про умови і правила надання банківських послуг.

Пунктом 10.13 Постанови НБУ № 12 листопада 2003 року № 492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493) визначено, що видаткові операції за вкладними (депозитними) рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника рахунку або за його дорученням на підставі довіреності, засвідченої нотаріально, а у випадках, визначених законодавством України, - іншими уповноваженими на це особами.

Порядок конвертації грошових вкладів регулюється «Інструкцією про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України», затвердженою постановою Правління Національного банку України № 502 від 12.12.2002 року. Так, відповідно до існуючого порядку конвертації депозитів, діючий гривневий депозит підлягає розірванню, після чого укладається новий договір на депозит в іноземній валюті. Обмін валюти при конвертації здійснюється банком за письмовою заявою клієнта, та кошти в іноземній валюті зараховуються на новий вклад.

Відповідно до п. 1 Постанови № 365 від 16 вересня 2013 року «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» передбачено, що надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або унесення готівки власником рахунку.

Зі справи вбачається, що обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_2 у позовній заяві посилався на те, що банк протягом 2013-2014 років пропонував клієнтам банку фінансовий продукт «Депозит плюс на 12 місяців», умовами якого була можливість безкоштовного переоформлення вкладу в іншу валюту за збереженням раніше нарахованих відсотків (можливість доступна після закінчення 30 днів після відкриття рахунку).

Згідно зі статтею 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_2 долучив до позовної заяви копії договорів від 02 квітня 2013 року; 24 липня 2013 року; 09 вересня 2013 року; 08 жовтня 2013 року; 04 листопада 2013 року та два договори від 02 лютого 2015 року, зазначивши, що вони є пролонгованими договорами від 30 січня 2014 року і 31 січня 2014 року.

Згідно договорів ОСОБА_2 передав грошові кошти банку з умовами розміщення, передбаченими в розділі «Дані по вкладу», в якому вказані: дата укладення договорів, сума вкладу в національній валюті України - гривні, строк на який розміщується вклад з зазначенням кінцевого терміну вкладу, номер особового рахунку, на який зараховується вклад, процентна ставка 17%-18%, номер рахунку/карти на який зараховуються проценти, період нарахування процентів по вкладу (а.с.14).

Проте, зі змісту вказаних договорів не вбачається, що їх умови передбачали безкоштовного переоформлення (конвертації) вкладу в долари США зі збереженням раніше нарахованих відсотків. Долучена позивачем до позовної заяви пропозиція банку «Процентна ставка за депозитами з 25.03.2014р.», на думку апеляційного суду, не є належним доказом, в розумінні ст. 58 ЦПК України, та підтвердженням того, що ця пропозиція банку діяла на час укладення ОСОБА_2 вищезазначених договорів і на її підставі можливо зобов'язати банк на здійснення безкоштовної операції по конвертації гривні в іноземну валюту (а.с.11).

Таким чином, колегія вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 про покладення на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» обов'язку провести безкоштовну конвертацію грошових коштів за договорами заощадження «Депозит Плюс на 12 місяців» в національній валюті в долари США за комерційним курсом банку, що діяв на 24 лютого 2014 року, оскільки така операція умовами вказаних договорів не передбачалася. Тому, вважати, що відповідач порушив права ОСОБА_2, як споживача послгу, підстав немає.

Позивач не погодився з висновками суду першої інстанції і в апеляційній скарзі просив скасувати судове рішення та задовольнити його вимоги.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, у скарзі ОСОБА_2 посилається на невірні висновки суду про те, що представник за довіреністю не має повноважень на здійснення операцій із зарахуванням валютних коштів на рахунок позивача.

Апеляційний суд вважає, що ці доводи є неспроможними, оскільки, виходячи з вимог ОСОБА_2, позивач просив тільки про покладення на банк обов'язку по проведенню безкоштовної конвертації грошових коштів, а вимог щодо неправомірності дій ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», який відмовив у здійсненні будь-якої операції особою за довіреністю, позивачем не заявлялося. Тому, вказані висновки суду не впливають на результати судового розгляду та не змінюють правових підстав для відмови ОСОБА_2 у позові.

У скарзі зазначається, що стандарт банківської послуги (публічного договору), який пропонувався позивачу, передбачав можливість у будь-який момент переведення вкладу в іншу валюту. На цих обставинах позивач наполягав і в апеляційному суді, пояснюючи, що працівники банку давали саме такі роз'яснення йому при укладенні договору.

Між тим, вказані доводи є непереконливими, оскільки ці обставини не підтверджені ніякими об'єктивними доказами, вони відсутні в наданих договорах, а представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» проти цього заперечував.

Що стосується посилань позивача на умови публічної пропозиції про можливість проведення операції з обміну та зарахування іноземної валюти, то за відсутності цих умов у договорах та інших доказів, які б підтверджували цю обставину, вказані доводи скарги ОСОБА_2 є безпідставними.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року, в якій нібито розглянуті аналогічні обставини та задоволено вимоги вкладника про конвертацію грошових коштів, не можуть бути підставою для скасування ухваленого рішення відносно позивача, оскільки за вимогами цивільного процесуального законодавства, обов'язковими для судів є тільки висновки Верховного Суду України у подібних правовідносинах (ст. 360-7 ЦПК України).

Крім того, з ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року вбачається, що за умовами договору, який підлягав аналізу, передбачалося, що особа передала ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі, строком на 366 днів по 16 жовтня 2014 року включно з нарахуванням на суму вкладу процентів за ставкою 18 % річних та мультивалютною властивістю (а.с.182-184).

Укладені ОСОБА_2 договори про заощадження за умовами «Депозит Плюс на 12 місяців» передбачали виплату 17%-18% річних, однак надання договорам мультивалютних властивостей, цими договорами не передбачалося.

Посилання позивача на положення п.п.2.2.3.6.2, 2.2.3.6.3 Умов та Правил надання банківських послуг, які передбачають можливу конвертацію грошових коштів, в даному випадку застосуванню не підлягають, оскільки позивач не надав доказів того, що ці положення існували на час укладення ОСОБА_2 договорів в 2013-2014 роках, а за наданими позивачем апеляційному суду Умовами та Правилами надання банківських послуг, зазначені пункти знаходяться в розділі «Вклад Мультивалютний». Характер же спірних договорів, на які посилається позивач, це пропозиція «Депозит Плюс на 12 місяців».

Отже, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не представлено доказів того, що укладені договори відносилися до категорії «Вклад Мультивалютний», а тому, є безумовні підстави для безкоштовної конвертації грошових коштів за договорами заощадження «Депозит плюс на 12 місяців у національній валюті» в долари США за комерційним курсом Банку, що діяв на 24 лютого 2014 року.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в рішенні суду про відмову у позові ОСОБА_2 повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду позивачем апеляційному суду не надано, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: Г.Л.Гаврилова

С.А.Попова