пр.№2/756/897/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства « Судовий будівельно- експертний центр» про відшкодування матеріальних збитків внаслідок неправомірних дій керівництва, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до державного підприємства « Судовий будівельно- експертний центр» про відшкодування матеріальних збитків внаслідок неправомірних дій керівництва.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.03.2009 року був прийнятий на роботу до державного підприємства «Судовий будівельно- експертний центр»на посаду головного спеціаліста з експлуатації інженерного обладнання в системах автоматизації та диспетчеризації протипожежної та охоронної сигналізації наказом №05/П-09 від 17.03.2009 року. Згідно наказу №01-3/Пр-12 від 01.01.2012року позивача було переведено на посаду головного спеціаліста з технічного та експлуатаційного обслуговування інженерного обладнання в системах автоматизації та диспетчеризації, протипожежної та охоронної сигналізації.

Наказом №14/3В-16 від 19.07.2016 року звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України - у зв»язку з порушенням відповідачем законодавства про працю, а саме - у зв»язку з затримкою виплати заробітної плати з лютого по травень місяці 2016року.

В день звільнення відповідач провів розрахунок з позивачем. Після звільнення йому було фактичний розрахунок був проведений.

Враховуючи викладене позивач заявив позовну вимогу про зміну статті в наказі та трудовій книжці про звільнення, стягнення з відповідача на його користь відповідно до ст. 44 КЗпП України вихідну допомогу, стягнення допомоги по безробіттю у державній службі зайнятості в наслідок неправомірних дій керівника підприємства.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просила його задовольнити. Пояснив суду, що звільнився у зв»язку з порушенням термінів виплати заробітної плати відповідачем і саме про це зазначив у своїй заяві, тому вважає свої позовні вимоги законними та обґрунтованими і просить задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Суду пояснив, що дійсно відповідачем несвоєчасно виплачувалась заробітна плата працівникам, в тому числі позивачу, що пов»язано з відсутністю грошових коштів на рахунках. Позивач написав за ст. 38 КЗпП України. Розрахувалось підприємство у червні 2016 року. Вважає, що позивач звільнилвся за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, а тому підстави для виплат відсутні.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 17.03.2009 року був прийнятий на посаду головного спеціаліста з експлуатації інженерного обладнання в системах автоматизації та диспетчеризації протипожежної та охоронної сигналізації наказом №05/П-09 від 17.03.2009 року державного підприємства « Судовий будівельно- експертний центр». Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці.

Згідно наказу №01-3/Пр-12 від 01.01.2012року позивача було переведено на посаду головного спеціаліста з технічного та експлуатаційного обслуговування інженерного обладнання в системах автоматизації та диспетчеризації, протипожежної та охоронної сигналізації.

ОСОБА_1 подана заява про звільнення його за власним бажанням за частиною 3 ст.38 КЗпП України - затримка виплати заробітної плати з лютого по травень місяці 2016 року та просив компенсувати мою заробітну плату в зв'язку з порушенням строків її виплати з урахуванням індексу зростання цін та компенсувати втрату частини заробітної плати за січень 2016 року за ст. 44 КЗпП України (а.с.6).

Згідно наказу №14-3В-16 від 19.07.2016року ( розпорядження про припинення трудового договору) ОСОБА_1 головного спеціаліста з технічного та експлуатаційного обслуговування інженерного обладнання в системах автоматизації та диспетчеризації, протипожежної та охоронної сигналізації звільнено за власним бажанням згідно ст..38КЗпП України та зобов'язано провести розрахунок по заробітній платі та компенсацію за 21 календарний день невикористаної відпустки( а.с.4). Слід зазначити, що на даній заяві присутній запис ОСОБА_1 «зі змістом даного наказу не згоден, заява про звільнення містила в собі ст..38 п.3 КзпП України за власним бажанням у зв'язку з порушенням роботодавцем умов колективного договору.

В судовому засіданні судом встановлено, що державне підприємство « Судовий будівельно- експертний центр» розрахувалось з позивачем у червні 2016 року.

Суд вважає посилання при звільненні позивача на ст. 38 КЗпП України не потребують зазначення частини цієї статті. Крім того ч.3 ст. 38 КЗпП України зазначає про право працівника розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, порядок розірвання договору визначений ч.1 та ч.2 ст. 38 КЗпП України, отже посилання при звільненні на ст.38 КЗпП України без зазначення частини є цілком правомірним.

Відповідно до вимог ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених, зокрема, ст.38 внаслідок порушення власником або уповноважений ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належним звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідачем доведено в судовому засіданні факту відсутності його вини у не виплаті заробітної плати працівнику вчасно та доведено факт відсутності заборгованості у підприємства перед позивачем на момент звернення до суду.

На підставі викладеного оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 38, 44, 117, 116 КЗпП України , Законом України «Про оплату праці», ст.ст. 15,30,60, 214, 215, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного підприємства « Судовий будівельно- експертний центр» про відшкодування матеріальних збитків внаслідок неправомірних дій керівництва - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано Апеляційному суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя: О.М.Луценко