УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта», товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря 2014», Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Охтирка Сумської області, про відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Сумської області від 18 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 звернулися до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 27 грудня 2008 року близько 14 год. 30 хв. в районі 67 км автодороги Харків-Охтирка Богодухівського району Харківської області відбулося зіткнення автомобіля марки «ГАЗ-53», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_8, та автомобіля марки «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Слідчим управлінням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області була порушена кримінальна справа № 57080869 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, проте провадження в ній було закрито.

Позивачі вважали, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_6 внаслідок недотримання ним Правил дорожнього руху України.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 23 лютого 2011 року встановлено факт проживання ОСОБА_5 і ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1986 по ІНФОРМАЦІЯ_1 року та факт її перебування на утриманні померлого.

ОСОБА_4 є сином та єдиним спадкоємцем померлого. Зазначав, що він поніс витрати на поховання батька у сумі 3 383 грн та на спорудження надгробного пам'ятника в розмірі 9 200 грн, які йому не відшкодовано.

На момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 перебував у трудових відносинах із приватним акціонерним товариством «Зоря-2014» (далі - ПрАТ «Зоря-2014») та загинув під час виконання трудових обов'язків.

Відповідно до договору обов'язкового особистого страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті (поліс ОНВ № 0278694) страхувальником - ПрАТ «Зоря» було застраховано життя, здоров'я та працездатність водія ОСОБА_8 у публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») на період із 25 липня 2008 року по 29 липня 2009 року, страхова сума - 51 тис. грн.

Враховуючи викладені обставини, просили з урахуванням уточнень стягнути солідарно із ОСОБА_6, ПАТ «НАСК «Оранта», Моторного (транспортного) страхового бюро України, товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря 2014» (далі - ТОВ «Зоря 2014») на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у вигляді витрат на поховання батька в сумі 3 383 грн і витрат на спорудження пам'ятника на могилі в сумі 9 200 грн; стягнути солідарно із ПАТ «НАСК «Оранта», Моторного (транспортного) страхового бюро України, ТОВ «Зоря 2014» на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 компенсаційну виплату за умовами договору страхування в розмірі по 25 500 грн кожному, стягнути солідарно із ОСОБА_6 та ТОВ «Зоря-2104» суму франшизи, а також стягнути із відповідачів по 55 тис. грн моральної шкоди кожному.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 18 серпня 2016 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди по 25 тис. грн кожному.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2016 року змінено в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат на поховання.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди та ухвалюючи в цій частині нове рішення про стягнення із ОСОБА_6 на користь позивачів по 25 тис. грн моральної шкоди, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 1167, 1168, 1188 ЦК України, належним чином оцінивши наявні в справі докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що з вини ОСОБА_6 сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої загинув ОСОБА_8, внаслідок чого позивачам завдано значних душевних страждань.

Колегія погоджується з таким висновком.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 посилається на те, що суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги висновків експертиз, які були проведені в межах кримінальної справи.

Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи, оскільки у даній цивільній справі були призначені та проведені комплексна судово-автотехнічна експертиза та додаткова судова авто-технічна експертиза, а також транспортно-трасологічна експертиза, під час проведення яких експертами враховані висновки експертиз, проведених у кримінальній справі.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують і зводяться до оцінки доказів, однак згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 18 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик