Провадження № 2/127/1099/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Бойко В.М

за участю секретаря Ревтюх О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду м. Вінниці про відшкодування моральної шкоди суд -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з вимогами стягнути з Управління пенсійного фонду у м.Вінниці на користь ОСОБА_1 завдану моральну (немайнову) шкоду внаслідок вчинення протиправних дій, в розмірі 50 000 (десять тисяч) грн.

Позов мотивований тим, що 30 жовтня 2015 року відповідач розглянувши заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відмовив у призначення пенсії за віком на пільгових умовах всупереч вимогам чинного законодавства України та Постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року, у звязку з відсутністю в позивача необхідного стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, як машиністу котлів. Не погодившивсь з даною відмовою позивач звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду м. Вінниці про визнання протиправними рішення та зобовязання вчинити дії, за наслідками розгляду якого постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2015 року задоволено позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду м. Вінниці про визнання протиправними рішення та зобовязання вчинити дії в повному обсязі, судом визнано протиправною та скасувати відмову Управління пенсійного фонду у м. Вінниці №109 від 30.10.2015 року в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «б» ч. 1ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач вважає, що має право на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди завданої незаконними рішеннями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії, оскільки у позивача погіршився стан здоров'я, з'явились болі в серці, погіршився сон, настрій.

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вказаними вище вимогами.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та додатково пояснив, що позивачем не надано доказів завдання йому моральних страждань та повязаних з цим негативних наслідків.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2015 року задоволено позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду м. Вінниці про визнання протиправними рішення та зобовязання вчинити дії в повному обсязі, судом постановлено визнати протиправною та скасувати відмову Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці № 109 від 30.10.2015 року в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ч.І ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», врахувавши стаж роботи ОСОБА_1 О,Я. на посаді машиніста котлів III групи згідно належної йому трудової книжки в період з 18.12.1990 року по 16.04.2012 року, починаючи з дня звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах. Судом встановлено, що згідно рішення комісії УПФУ у м. Вінниці позивачу відмовлено в призначенні пенсії не пільгових умовах відповідно до п. «б» ч.І ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». ( а.с.5)

Дана постанова суду виконана лише у квітні 2016р., що підтверджується листом відповідача до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції у Вінницькій обл. від 12.04.2016р. №2297/06-331/09. (а.с.6)

Суд бере до уваги надані позивачем докази в обгрунтування обставин щодо погіршення стану здоров'я в тому числі: медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_1, виписку із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 № 1236, листи непрацездатності ОСОБА_1 ( а.с. 7-23)

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, на що звернув увагу Верховний Суд України в п. 5 постанови Пленуму від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 9. постанови Пленуму від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, визначаючись з розміром відшкодування моральної шкоди судом враховано характер моральних страждань позивача, глибину психічних страждань, істотність вимушених змін у житті позивача, тривалість негативних наслідків (страждань), час, що минув з моменту виникнення моральної шкоди, наявність спричинення відповідачем моральної шкоди позивачу, в тому числі наявний причинний звязок між шкодою і протиправним діянням заподіювача, характер моральних страждань позивача, які він переніс, відношення відповідача до даної обставини, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що вимога позивача підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів щодо відшкодування моральної шкоди саме в розмірі 50 000 грн, а тому суд вважає стягнути з відплвідача на користь на користь моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 551,20грн .

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, п. 6 ч. 1 ст. 3, ст.ст. 15, 16, 23, ст. 15, 23, ЦК України, п. 9. постанови Пленуму від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 57-63, ст. 88, ст.ст. 209, 212-216, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління пенсійного фонду м. Вінниці на користь ОСОБА_1 моральну шкоду внаслідок вчинення протиправних дій в розмірі 2000 грн.

Стягнути з Управління пенсійного фонду м. Вінниці на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551,20грн .

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :