Ухвала

іменем україни

06 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26 грудня 2007 року ОСОБА_4 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3 000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушила умови кредитного договору, внаслідок чого у неї перед банком утворилась заборгованість, яка станом на 30 грудня 2015 року складає 28 797,40 грн., з них: за відсотками - 14 540,42 грн., за пенею та комісією - 9 765 грн., штраф - 500 грн. (фіксована частина), штраф - 1 347,50 грн. (відсоткова складова).

Враховуючи викладене, ПАТ «Акцент-Банк» просило стягнути з ОСОБА_4 вказану вище заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 09 серпня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк», мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 26 грудня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3 000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2007 року у розмірі 28 797,40 грн. станом на 30 грудня 2015 року, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 2 644,48 грн., за відсотками - 14 540,42 грн., за пенею та комісією - 9 765 грн., штраф - 500 грн. (фіксована частина), штраф - 1 347,50 грн. (відсоткова складова).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2016 року закрито провадження у даній справі в частині вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2007 року станом на 19 березня 2014 року, в тому числі: заборгованості по тілу кредиту - 2 644,48 грн., заборгованості за відсотками за період з 26 грудня 2007 року по 19 березня 2014 року - 10 947,97 грн., пені та комісії за період з 26 грудня 2007 року по 19 березня 2014 року - 7 560 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500 грн., штрафу (відсоткової складової) за період з 26 грудня 2007 року по 19 березня 2014 року - 1 057,62 грн., оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2014 року у справі між тими ж сторонами, за такими ж позовними вимогами і з тих самих підстав, яким у позові було відмовлено.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку, що нерозглянутими у даній справі є позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованості: за відсотками за користування кредитом за період з 20 березня 2014 року по 30 грудня 2015 року у розмірі 3 592,45 грн., за комісією та пенею за період з 20 березня 2014 року по 30 грудня 2015 року - 2 205 грн., штрафу за час невиконання зобов'язань (відсоткову складову) за період з 20 березня 2014 року по 30 грудня 2015 року - 289,88 грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Вказаний вище висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, який відповідно до норм ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вирішуючи спір, суди врахували, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною часиною кредитного договору, граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і картка дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці, дія якої закінчилась у грудні 2008 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності, на застосуванні якого наполягав відповідач. Матеріали справи не містять даних, що після закінчення строку дії платіжної картки ОСОБА_4 продовжувала нею користуватися або отримувала нову картку після спливу строку дії старої.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

О.В.Умнова