АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4457/17 Головуючий 1 інст. Богдан М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» вересня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Колесник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Державного підприємства «Завод ім. Малишева», Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх - Східна Україна», Харківської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та укладання договору найму,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева», Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх - Східна Україна», Харківської міської ради, в якому просили визнати за ними право користування житловим приміщенням квартирою № 20 по вул. Чорноморській, № 1 в м. Харкові та укласти з ними договір найму вказаного житлового приміщення.

В обґрунтування свого позову посилалися на те, що спірна квартира надана їм на склад сім'ї з трьох осіб на підставі протоколу № 3 загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Успіх - Східна Україна» від 31 червня 2001 року про надання ОСОБА_1 у власність спірної квартири вартістю 10 000 грн., які повинні бути сплачені протягом 10 років.

03 червня 2001 року Акціонерне товариство «Успіх - Східна Україна» передало позивачам ключі від спірної квартири, яка знаходилась у непридатному для проживання стані.

Поселившись у спірній квартирі в 2001 році, вони зробили за власні кошти капітальний ремонт, уклали договори з комунальними службами на сплату послуг. Спірна квартира є єдиним їх місцем проживання, іншого житла позивачі не мають.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 травня 2017 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право користування квартирою № 20 по вул. Чорноморській, № 1 у м. Харкові.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні позову.

При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ордер на вселення до спірної квартири позивачам не видавався, також не укладався договір найму житлового приміщення; що судом не досліджувалась інформація щодо осіб, які мешкали в АДРЕСА_1, зокрема позивачам не надавалась довідка з місця проживання про склад сімї та прописку, встановленого зразку; що відповідно до відміток про місце реєстрації проживання, зробленої у паспортах позивачів, вони зареєстровані взагалі за іншими адресами; що житловий будинок по вул. Чорноморській, № 1 у м. Харкові є обєктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова згідно рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 19 грудня 2012 року № 974/12 «Про комунальну власність міста Харкова» та перебуває на балансі комунального підприємства «Жилкомсервіс»; що відповідно до інформації управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства від 12 січня 2017 року № 136/0/90-17 позивачі з заявою щодо визнання їх користувачами квартири АДРЕСА_2 до Харківської міської ради не звертались, на обліку осіб потребуючих поліпшення житлових умов не перебувають.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Харківської міської ради необхідно задовольнити, рішення суду скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі на законних підставах набули права користування спірною квартирою.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 58 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер.

Як вбачається з матеріалів справи між підрозділом житлово-побутового комплексу ДП «Завод ім. В.О. Малишева» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Політ» укладено договір про дольову участь в реконструкції житлового будинку № 1 по вулиці Чорноморській в м. Харкові, в якій знаходиться трикімнатна квартира № 20. Згідно цього договору підрозділ житлово-побутового комплексу ДП «Завод ім. В.О. Малишева» забезпечує фінансування реконструкції третього підїзду цього будинку на суму 10000,00 грн., а товариство зобовязується після введення в експлуатацію третього підїзду цього будинку протягом 10 днів передати підрозділу житлово-побутового комплексу ДП «Завод ім. В.О. Малишева» спірну квартиру. При цьому підрозділ житлово-побутового комплексу ДП «Завод ім. В.О. Малишева» надає цю квартиру працівнику, який знаходиться з ним в трудових правовідносинах за спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету своєї організації з зазначенням умов, на яких він отримує спірну квартиру. В свою чергу 01 лютого 2001 року між Акціонерним товариством «Успіх-Східна Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Політ» укладено договір передання долі в реконструкції цього житлового будинку. Протоколом № 3 загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Успіх-Східна Україна» від 03 червня 2001 року надано у власність ОСОБА_1 спірну квартиру, вартість якої складає 10000,00 грн. з наступною виплатою цієї суми протягом 10 років. Із листа Акціонерного товариства «Успіх-Східна Україна» від 30 липня 2001 року вбачається, що ОСОБА_1 разом з сімєю вселився в спірну квартиру та в цьому листі запропоновано ДП «Завод ім. В.О. Малишева» відкрити на ОСОБА_1 особовий рахунок з 01 серпня 2001 року. З 2004 - 2016 року укладено між ОСОБА_1 та відповідними комунальними підприємствами відповідні договори на споживання газу та користування електроенергією. Із наданих в суді апеляційної інстанції матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстровано в гуртожитку по вулиці 2-ої Пятирічки в м. Харкові з 13 жовтня 2000 року, а ОСОБА_2 в с. Таранівка Зміївського району Харківської області по вїзду Мічуріна, № 1 з 17 жовтня 2007 року. Із довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх Східна Україна» вбачається, що ОСОБА_1 сплатив суму в розмірі 10000,00 грн.

Рішенням сесії Харківської міської ради від 19 грудня 2012 року зазначений будинок передано до комунальної власності м. Харкова та знято з балансу ДП «Завод ім. В.О. Малишева». Із довідки з місця проживання про склад сімї та прописку та акта дільниці № 25 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» вбачається, що ОСОБА_1 проживає в спірній квартирі разом з сімєю та на його імя відкрито особовий рахунок.

Визнаючи за позивачами право користування спірною квартирою та відмовляючи в задоволенні позову щодо укладання договору найму, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є не протокол загальних зборів, не судове рішення, а ордер, який надає право позивачам укладати договір найму.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строк позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Неповно зясувавши обставини, що мають значення для справи, не звернувши увагу на вимоги закону, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо часткового задоволення позову.

Оскільки рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, воно підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч.2.ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 травня 2017 року скасувати і в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії