АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Андрієнко А.М.

суддів Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про ухвалення додаткового рішення до рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 3 846 242, 60 грн. та судовий збір в сумі 3441, 00 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2014 року змінено, зменшено розмір стягнутої суми з 3 8466 242, 60 грн. до 861 400, 00 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року залишено без змін.

28 серпня 2017 року представник ПАТ «Державний ощадний банк України» подав до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення до рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року.

Просив Апеляційний суд м. Києва винести додаткове рішення, яким вирішити питання щодо нерозглянутої вимоги Банку про стягнення з позичальника заборгованості по строковому кредиту в розмірі 2 021 493, 13 грн.

В заяві представник банку вказував на те, що стосовно позовної вимоги позивача щодо стягнення з позичальника заборгованості по строковому кредиту, апеляційний суд не ухвалив рішення та не надав жодного коментаря стосовно цієї позовної вимоги.

В суді апеляційної інстанції представник позивача просив задовольнити заяву, ухвалити додаткове рішення та задовольнити вимоги банку.

ОСОБА_2 та його представник просили в задоволенні заяви відмовити.

Розглянувши справу в межах доводів заяви про винесення додаткового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

3. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

4. На додаткове рішення може бути подано скаргу.

5. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, що звертаючись з позовом, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1) на користь АТ «Ощадбанк» () суму боргу за кредитним договором № 2449 від 28.12.2007 року у розмірі 3 846 242, 60 грн.

Також, просив суд стягнути судові витрати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача в сумі 3 441 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 3 846 242, 60 грн. та судовий збір в сумі 3441, 00 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2014 року змінено, зменшено розмір стягнутої суми з 3 8466 242, 60 грн. до 861 400, 00 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови кредитного договору, допустив заборгованість, а тому має повернути всю суму кредиту достроково, сплатити відсотки за користування кредитом та пеню відповідно до умов договору.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та зменшуючи розмір стягнутої суми, апеляційний суд дійшов висновку про застосування строку позовної давності, стягнувши борг за користування кредитом, пеню в межах трирічного строку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року залишено без змін.

Тобто, апеляційним судом було вирішено всі позовні вимоги у відповідності до заявлених позовних вимог.

Посилання в заяві про ухвалення додаткового рішення на те, що апеляційним судом не було розглянуто всі позовні вимоги, колегія суддів не приймає, оскільки, ухвалюючи рішення, апеляційний суд виходив із заявлених вимог в позовній заяві, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів прийшла до висновку, що обставин, які передбачені ч. 1 ст. 220 ЦПК України, заява не містить, а тому у її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220 ЦПК України ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволені заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про ухвалення додаткового рішення до рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді