Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/848/17 Головуючий у 1-й інст. Гумен Н. В.
Категорія 4 Доповідач Микитюк О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Борисюка Р.М.

Галацевич О.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Житомирської міської ради, управління житлового господарства Житомирської міської ради, Житомирської районної спілки споживчих товариств, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту реєстрації Житомирської міської ради (третя особа КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради) про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради, визнання недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації та визнання права користування житлом

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 червня 2017року ,

встановила:

У січні 2017 року ОСОБА_3, ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом про скасування рішення виконкому Житомирської міської ради №76 від 27.01.2005 року, свідоцтва на право колективної власності Житомирської районної спілки споживчих товариств від 31.01.2005 року на 51/100 ідеальних часток будинку АДРЕСА_2 виданого на підставі даного рішення, скасування державної реєстрації та визнання за ними права користування зазначеною частиною будинку. В обґрунтування позову зазначили, що ОСОБА_3 у 1972 році набула право користування АДРЕСА_2 як дружина ОСОБА_5, який помер у 1986 році, сина наймача ОСОБА_6. ОСОБА_2, син ОСОБА_3, проживає в квартирі з народження, з 1986 року. Позивачі зареєстровані у будинку. Вважають, що рішення виконкому Житомирської міської ради про передачу житла, яким вони користуються,у колективну власність Житомирської районної спілки споживчих товариств порушує їх житлові права.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 червня 2017 року позов задоволено частково. Визнано за позивачами право користування 51/100 ідеальної частки будинку АДРЕСА_2 В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення в частині відмови у позові і ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що знаходження будинку на балансі Житомирської районної спілки споживчих товариств не є достатньою підставою для визнання права власності, суд неправильно витлумачив і застосував нормативні акти, які регулюють оформлення права власності на нерухоме майно.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що виконком Житомирської міської ради депутатів трудящих 23.08.1973 року прийняв рішення №95 вважати бувше приміщення контори райспоживспілки по АДРЕСА_2 житловим будинком, переобладнати його під трикімнатну квартиру для сімї ОСОБА_2 (а.с.170). 10 вересня 1972 року ОСОБА_2 був виданий ордер на квартиру (а.с.120). У 1988 році наймач помер, на час його смерті у квартирі проживали і були прописані його невістка ОСОБА_3 (з 1972 року) і онук ОСОБА_5 Вказані особи проживають і зареєстровані в будинку до тепер.

Споживча кооперація в УРСР (назва спілок декілька разів змінювалася) заснована у 1920 році, її діяльність за радянських часві регулювалась декретами та постановами уряду, декретом 1924 року більшість націоналізованого в період воєнного комунізму майна була передана у власність українським кооперативним товариствам. З матеріалів справи вбачається, що станом на 1972 рік у власності Житомирської райспоживспілки фактично знаходилось приміщення контори по АДРЕСА_2 в м.Житомирі.

Відповідно до ч.1,2 ст.9 Закону України «Про споживчу кооперацію», який набрав чинності 09.05.1992 року власність споживчої кооперації є однією з форм колективної

власності, споживчим товариствам та їх спілкам можуть належати на праві власності будинки. Цим законом та іншими нормативними актами не визначався порядок оформлення права власності на нерухоме майно споживчих спілок. Таке майно перебувало на їх балансі і обліковувалось по бухгалтерії.

У 1992 році Житомирська райспоживспілка продала 49/100 ід.часток будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_7 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу (а.с.156-157).

Згідно довідки Житомирського обласного ДКП по технічній інвентаризації №А-10908 від 24.12.1999 року за Житомирською райспоживспілкою зареєстроване право власності на 51/100 ід.часток у вказаному будинку (а.с.158). Лист Житомирської міської ради від 29.12.2004 року №2-2-696 містить інформацію про те, що будинок АДРЕСА_2 не є комунальною власністю міста (а.с.95).

Оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності, згідно рішення Житомирського міськвиконкому №145 від 25.03.1999 року, є виключною компетенцією виконкому (а.с.66-67).

На підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №76 від 27.02.2005 року Житомирській райспоживспілці 31 січня 2005 року про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна видано свідоцтво про право колективної власності на 51/100 ід.часток житлового будинку по АДРЕСА_2, 23 лютого 2005 року право власності на нерухоме майно зареєстроване у державному реєстрі (а.с.16,17,55-65).

Суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і з урахуванням ст.9 Закону України «Про споживчу кооперацію», Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року, зробив обґрунтований висновок про правомірність рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №76 від 27.02.2005 року та похідних від нього свідоцтва та реєстрації. Втрата чинності у 2002 році Інструкцією про порядок реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб від 09.06.1998 року не має правового значення для вирішення даного спору.

Оскільки 51/100 ід.часток житлового будинку по АДРЕСА_2 ніколи не належали до державного житлового фонду, посилання апелянта та її представника на те, що оспорюваними рішенням та свідоцтвом порушено право позивачів на приватизацію квартири, не можуть бути взяті до уваги.

Рішення в оскаржуваній частині ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні. В частині задоволення позову про визнання права користування житлом рішення не оскаржується і не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Залишити без змін рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 червня 2017року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: