Справа № 645/3778/17
Провадження № 2/645/2135/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 В*ячеслава Анатолійовича про стягнення коштів в порядку регресу заборгованості по квартплаті та комунальним послугам, третя особа: міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого посилалася на те, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 03.09.2014 року стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на її користь в порядку регресу витрати по оплаті квартирної плати та комунальних послуг у розмірі 1426,23 грн. Стягнуті грошові кошти на користь позивачки з боку відповідача і досі не повернуті як в добровільному порядку, так і в процесі виконавчого провадження. За таких обставин ОСОБА_2 просить притягнути відповідача ОСОБА_3 до відповідальності за невиконання рішення суду та стягнути в порядку регресу заборгованість по оплаті квартирної плати та комунальних послуг у розмірі 1426,23 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності 06.06.2013 року, позовні вимоги підтримала у повному обсязі на просила їх задовольнити. Пояснила, що на підставі рішення судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 03.09.2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в порядку регресу було стягнуто витрати по оплаті квартирної плати та комунальних послуг у розмірі 1426,23 грн. Добровільно рішення суду відповідачем виконане не було. За таких обставин ОСОБА_2 була вимушена завернутися до органів Державної виконавчої служби через те, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Проте в подальшому в ході власного розшуку позивачка зясувала факт наявності відповідачу на праві власності гаражу, за рахунок якого, на її погляд, може бути здійснено стягнення коштів.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснив, що повернув стягнуті з нього кошти добровільно, проте письмових підтверджень з цього приводу не має.

Представник міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до рішення судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 03.09.2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в порядку регресу витрати по оплаті квартирної плати та комунальних послуг у розмірі 1426,23 грн.

Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ч. 2 ст. 223 ЦПК України передбачено, що після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Таким чином суд зазначає, що правовідносини щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в порядку регресу витрати по оплаті квартирної плати та комунальних послуг у розмірі 1426,23 грн. вирішені в судовому порядку, питання фактичного виконання судового рішення підлягає вирішенню у відповідність до положень вимог законодавства, що регулює виконавче провадження.

В судовому засіданні сторони визнали той факт, що в цій частині рішення було предявлено до примусового виконання до органів державної виконавчої служби, проте до теперішнього часу даних про його фактично виконання з боку відповідача нема.

З довідки Фрунзенського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (Фрунзенський ВДВС) від 31.10.2016 року за № 7173/23-30 встановлено, що виконавчий лист № 2/645/958/14, виданий 09.10.2014 року Фрунзенським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_3 боргу в розмірі 1426,23 грн. на користь ОСОБА_2, перебував на виконанні у Фрунзенському ВДВС з 13.10.2014 року. В процесі виконання зясовано , що боржник ОСОБА_3 на праві власності рухомого та нерухомого майна, відкритих рахунків, земельних ділянок, техніки, а також інших доходів не має. 28.12.2015 року державним виконавцем на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Тобто підставою для повернення виконавчого листа став факт відсутності на час примусового виконання у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З наданої представником позивача довідки ГБК «Дизель» від 06.04.2016 року за № 3 вбачається, що ОСОБА_3 є власником гаражу № 188 ГБК «Дизель», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Високовольтна, 1-а.

Тобто після повернення виконавчого листа стягувачеві було зясовано факт наявності у відповідача ОСОБА_3 на праві власності нерухомого майна.

В той же час з довідки Фрунзенського ВДВС за № 7173/23-30 встановлено, що станом на 31.10.2016 року вищевказаний виконавчий лист повторно до Фрунзенського ВДВС на виконання з боку стягувача не надходив.

За таких обставин суд враховує, що позивачка не була позбавлена можливості повторно вирішувати питання примусового виконання судового рішення органами державної виконавчої служби, правові підстави для повторного стягнення раніш присуджених на її користь сум в судовому порядку відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_2 В*ячеслава Анатолійовича про стягнення коштів в порядку регресу заборгованості по квартплаті та комунальним послугам, третя особа: міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя