справа № 198/2/17
провадження № 4-с/0198/1/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Костельникової А.І., представників заявника (стягувача) ОСОБА_1 та ОСОБА_2, представника заінтересованої особи (боржника) ФГ «Зоря» ОСОБА_3, начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4, заінтересованої особи ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Юрївка Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_6 на дії начальника Юрївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, заінтересовані особи: Фермерське господарство «Зоря», фізична особа-підприємець ОСОБА_5,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 звернувся до Юрївського районного суду зі скаргою на дії начальника Юрївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4

Скарга мотивована тим, що в провадженні Юрївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження № 48214375 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Юрївським районним судом Дніпропетровської області 16 липня 2015 року, про стягнення з ФГ "Зоря" на користь ОСОБА_6 заборгованості за кредитними договорами № 63/25/14-RL від 10.04.2014 року та № 72/12-KL від 11.04.2012 року в загальному розмірі 1 959 034 грн. 61 коп.

Вказане виконавче провадження на підставі постанови державного виконавця від 30.07.2015 року приєднане до зведеного провадження № 49885759.

28 липня 2015 року державним виконавцем накладено арешт на все майно, яке належить боржнику, ФГ "Зоря", та постановою від 12 грудня 2016 року призначено субєктом оціночної діяльності для участі у зведеному виконавчому провадженні № 49885759 незалежного експерта ОСОБА_5

22 грудня 2016 року на адресу стягувача надійшли копії звіту про оцінку та висновку про вартість арештованого майна, складені оцінювачем 13 грудня 2016 року, зокрема, нежитлових будівель та споруд, розташованих в селах Вербуватівка та Варварівка Юрївського району Дніпропетровської області.

Разом з тим, скаржник вважає вказані звіт про оцінку та висновок про вартість нерухомого майна необєктивними, недостовірними та такими, що не відповідають нормативно-правовим актам України з оцінки майна, оскільки державним виконавцем порушено встановлений законом порядок призначення субєкта оціночної діяльності, а оцінювачем безпідставно занижена вартість оцінки майна.

На підставі викладеного заявник просить визнати дії начальника Юрївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 щодо визначення вартості нерухомого майна на підставі звіту про оцінку майна № РСМ-1216-001 від 13.12.2016 року та висновку про вартість обєкта оцінки від 13.12.2016 року у виконавчому провадженні № 48214375 незаконними та визнати вказані документи такими, що не підлягають застосуванню під час визначення стартової ціни для відчуження арештованого майна шляхом продажу на прилюдних торгах.

В судовому засіданні представники заявника підтримали скаргу в повному обсязі з підстав, викладених у скарзі, та додатково зазначили, що звіт про оцінку майна не відповідає вимогам щодо його змісту, закріпленим в ст. 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440 (надалі Національний стандарт № 1). Крім того, державний виконавець після винесення постанови про опис та арешт майна боржника не надав учасникам виконавчого провадження можливості досягти взаємної згоди щодо вартості майна та не направив на адресу стягувача повної копії звіту з усіма додатками, внаслідок чого порушено право сторони виконавчого провадження на проведення рецензування звіту. Просили суд задовольнити заявлені вимоги.

Представник заінтересованої особи ФГ «Зоря» заперечував проти скарги з огляду на положення Закону України «Про виконавче провадження», за якими державний виконавець залучає субєкта оціночної діяльності тільки на підставі постанови з власної ініціативи або за заявою сторін. Тому дії начальника Юрївського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 з призначення субєкта оціночної діяльності в зведеному виконавчому провадженні не на конкурсних засадах вважає законними. Твердження представників заявника про невідповідність оцінки нерухомого майна ринковим цінам та щодо неправильності складання звіту субєктом оціночної діяльності вважає недоведеними.

Заінтересована особа начальник Юрївського районного відділу державної виконавчої службиОСОБА_4 в судовому засіданні проти скарги заперечував в повному обсязі, посилаючись на відповідність вимогам закону дій з призначення оцінювача нерухомості та визначення вартості майна.

Заінтересована особа ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечував, вважаючи її безпідставною. Зазначив, що звіт складений з дотриманням вимог нормативно-правових актів та стандартів з питань проведення оцінки та містить всі дані, передбачені статтею 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав».

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Встановлено, що з 22 липня 2015 року в провадженні Юрївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження № 48214375 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Юрївським районним судом Дніпропетровської області 16 липня 2015 року, про стягнення з ФГ "Зоря" на користь ОСОБА_6 заборгованості за кредитними договорами № 63/25/14-RL від 10.04.2014 року та № 72/12-KL від 11.04.2012 року в загальному розмірі 1 959 034 грн. 61 коп. (а.с. 5).

Вказане виконавче провадження на підставі постанови державного виконавця від 30 липня 2015 року приєднане до зведеного провадження № 49885759 (а.с. 6).

28 липня 2015 року державним виконавцем накладено арешт на все майно, яке належить боржнику, ФГ "Зоря", а постановою від 02.12.2016 року здійснено опис та арешт майна (коштів) боржника. Постановою від 12 грудня 2016 року призначено субєктом оціночної діяльності для участі у зведеному виконавчому провадженні № 49885759 незалежного експерта ОСОБА_5 (а.с. 7-9, 211-214).

Необхідно відмітити, що 30 листопада 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (надалі Закон № 1404-VIII). За пунктами 7 та 8 Прикінцевих та перехідних положень вказаного нормативного акта виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Якщо оцінка (уцінка) арештованого майна не проведена до набрання чинності цим Законом, вона проводиться в порядку, визначеному цим Законом.

Отже, враховуючи, що постанова державного виконавця від 12 грудня 2016 року про призначення субєкта оціночної діяльності для участі в виконавчому провадженні була прийнята вже після набрання чинності Законом № 1404-VIII, то всі подальші дії мають здійснюватись відповідно до норм саме цього нормативного акта.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено у ч.ч. 1, 2 та 4 ст. 18 зазначеного нормативного акта, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обовязковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Для зясування та розяснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання. При цьому субєкт оціночної діяльності - субєкт господарювання - зобовязаний надати письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Субєкт оціночної діяльності має право на винагороду за надані ними послуги, яка належить до витрат виконавчого провадження (ст. 20 Закону № 1404-VIII).

Порядок вчинення виконавцем дій з проведення оцінки арештованого майна врегульований ст. 57 Закону № 1404-VIII, відповідно до частини 3 якої для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання.

Аналогічні норми закріплені в Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 512/5, чинної на момент здійснення оскаржуваних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї зі сторін угоди та за згодою сторін.

З аналізу викладеного виходить, що правовою підставою для проведення субєктом оціночної діяльності оцінки арештованого нерухомого майна в рамках виконавчого провадження виступає виключно відповідна постанова виконавця, прийнята в порядку Закону України «Про виконавче провадження», яка обовязкова для виконання субєктом оціночної діяльності у строки, визначені безпосередньо законодавством.

Таким чином, доводи заявника про необхідність застосування до правовідносин між державним виконавцем та субєктом оціночної діяльності положень ч. 2 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» щодо визначення оцінювача на конкурсних засадах суд вважає безпідставними, адже спеціальним законом, що регулює умови та порядок виконання рішень судів в примусовому порядку, процедура конкурсного відбору субєкта оціночної діяльності під час вчинення виконавчих дій не передбачена. До того ж це суперечитиме загальним засадам, за якими повинно здійснюватись виконавче провадження, зокрема, розумності строків та ефективності.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Зміст, форма, порядок складання, затвердження та строк дії акта оцінки майна встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 9 вказаного Закону, методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

В судовому засіданні 23 лютого 2017 року судом досліджено наданий начальником Юрївського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 оригінал звіту про оцінку майна з додатками та висновком про вартість майна (а.с. 103-220).

Встановлено, що при складанні звіту оцінювачем враховано вимоги Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Національного стандарту оцінки № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою КМ України №1440 від 10 вересня 2003 року, Національного стандарту оцінки № 2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 28.10.2004 року, інші нормативні документи та довідкові матеріали.

Як свідчать повні матеріали звіту, ОСОБА_5 проводив оцінку з метою подальшого її використання для початкової ціни продажу обєкта нерухомості через спеціалізовані організації, вид вартості ринкова (а.с. 104, 106). Тому суд доходить висновку про наявність описки в розділі «Обмеження, припущення та застереження» звіту про оцінку майна № РСМ-1216-001, де оцінювач встановив, що його виконано для цілей оподаткування та не може бути основою для переходу прав на обєкт оцінки до інших осіб.

Відповідно до п. 2 Національного стандарту № 1 необ'єктивна оцінка - оцінка, яка ґрунтується на явно неправдивих вихідних даних, навмисно використаних оцінювачем для надання необ'єктивного висновку про вартість об'єкта оцінки; неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Нормами статті 60 ЦПК України закріплено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 59 ЦПК України).

Натомість в ході розгляду справи представниками заявника не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які ОСОБА_6 посилається у скарзі, зокрема, про незастосування певних методів оцінки, необєктивність та недостовірність проведеної в грудні 2016 року оцінки майна, внаслідок чого занижена вартість нерухомості.

Просте порівняння з ринковою вартістю інших обєктів, розташованих в тій же місцевості та належних ФГ «Зоря», оцінка яких проводилась також ОСОБА_5 на початку 2016 року, суд до уваги не приймає та вважає, що доводи заявника про явне заниження оцінки майна та невідповідність вартості нерухомості ринковим цінам носять характер припущення. Про витребування або забезпечення доказів за допомогою суду клопотань не заявлено.

В результаті вивчення звіту про оцінку майна та висновку про вартість обєкта оцінки встановлено, що дійсно в процесі роботи субєктом оціночної діяльності використані лише дохідний та витратний методичні підходи, а порівняльний метод взагалі не використовувався. Обґрунтовуючи відмову від застосування порівняльного методу підходу під час оцінки, ОСОБА_5 посилається на відсутність подібних обєктів на ринку продажу нерухомості.

В той же час, Національним стандартом № 1 не закріплений обовязок оцінювача застосовувати всі без виключення методичні підходи під час визначення вартості обєкта, а заявником не доведено як незастосування саме порівняльного методу оцінки могло вплинути на її достовірність та правильність.

При цьому представники ОСОБА_6 посилаються на неможливість замовити рецензування звіту про оцінку майна за власною ініціативою, оскільки мають в своєму розпорядженні тільки фотокопії документа, які не можуть прийматися субєктом оціночної діяльності для здійснення рецензії.

Однак, на підтвердження зазначених обставин не подано відповідних письмових доказів, що містять відмову осіб, які мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, від чинення таких дій. Також заявник не скористався правом вимагати в державного виконавця провести рецензування звіту.

Доводи представників ОСОБА_6 про те, що в порушення вимог нормативних актів йому не надіслано копію звіту про оцінку в повному обсязі, безпідставні, адже ст. 58 Закону № 1404-VIII зобовязує державного виконавця тільки повідомляти сторонам про результати визначення вартості чи оцінки майна, а не направляти в повному обсязі звіт про оцінку майна.

Згідно з частинами 1, 2, 3, 5 статті 57 Закону № 1404-VIII визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку.

Так, постанова про опис та арешт майна боржника винесена начальником Юрївського районного відділу державної виконавчої служби 02 грудня 2016 року за відсутності представника ОСОБА_6 та направлена сторонам виконавчого провадження простою поштовою кореспонденцією.

12 грудня 2016 рокувідповідною постановою державний виконавець призначив субєкта оціночної діяльності ОСОБА_5 для надання письмового висновку, звіту про оцінку майна з питань ринкової вартості.

ОСОБА_1 звіту про оцінку та висновку про вартість арештованого майна, зокрема, нежитлових будівель та споруд, розташованих в селах Вербуватівка та Варварівка Юрївського району Дніпропетровської області, надійшли на адресу стягувача 22 грудня 2016 року.

Тобто, державним виконавцем вчинено дії з визначення вартості майна без надання сторонам виконавчого провадження можливості досягти взаємної згоди з визначення вартості майна ФГ «Зоря».

Однак, на думку суду, надана законодавством можливість сторонам виконавчого провадження визначити вартість майна боржника за взаємною згодою здебільшого спрямована на дотримання розумних строків виконання рішень та призначена для спрощення або прискорення деяких процедур.

Сам по собі факт ненадання боржнику та стягувачу строку для визначення вартості майна за взаємною згодою не може бути підставою для визнання дій державного виконавця незаконними, оскільки сторони виконавчого провадження не позбавлені права в будь-який момент до передачі майна на реалізацію на прилюдних торгах домовитись про вартість арештованого майна та повідомити про це державного виконавця. Крім того, для визначення вартості майна за вказаною процедурою недостатньо лише рішення стягувача.

Таким чином, під час судового розгляду не знайшло підтвердження наявність суттєвих порушень при проведенні оцінювання арештованого майна, які могли б потягнути за собою незаконність звіту та висновку про вартість, а також визнання дій державного виконавця неправомірними .

Керуючись ст.ст. 209, 210, 294, 383-384, 387 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_6 на дії начальника Юрївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Юрївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: І.О.Гайдар