Ухвала

Іменем України

02 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про захист прав споживача, визнання договору недійсним, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 липня 2016 року та рішення Апеляційного суду Черкаської області від 23 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, обґрунтовуючи його тим, що у вересні 2015 року в мережі Інтернет побачив оголошення продажу автомобіля марки Skoda, вартість якого становила 214 800 грн. Він домовився із продавцем по телефону про зустріч для придбання вказаного авто.

ОСОБА_4 вказує, що під час телефонної розмови та особистої зустрічі у офісі фірми, його запевнили, що вартість машини становить саме 214 800 грн і щоб її придбати необхідно лише оформити договір купівлі-продажу.

Крім того, як вказує позивач, йому обіцяли, що після підписання відповідного договору та перерахування авансового платежу в межі половини вартості автомобіля (107 200 грн), через 3-9 днів він отримає автомобіль і сплатить решту його вартості.

ОСОБА_4 зазначає, що під час підписання договору йому не дали можливості ознайомитись із його умовами, пославшись на те, що про всі істотні умови вказаного договору оговорено усно.

Позивач вказує, що під час підписання договору він повністю покладався на роз'яснення працівника компанії, яка, як стало відомо пізніше, не роз'яснила усіх положень договору.

За умовами договору, автомобіль, який ОСОБА_4 мав наміри придбати, коштує не 214 800 грн, а 18 858,15 доларів США, що в двічі більше за суму, яку неодноразово вказувала представник товариства перед підписанням договору.

Крім того, відповідно до додатку № 1 вказаного договору авансовий платіж складає 9 292,58 доларів США, який позивач повинен сплачувати протягом 12 місяців щомісячними авансовими платежами у розмірі 774,38 доларів США, замість 107 200 грн сплачених одноразово.

Також, за умовами договору, як вказує позивач, він не стає власником конкретного автомобіля, а отримує у лізинг автомобіль, який у майбутньому повинно купити для нього ТОВ «Євролізинг Україна» у невідомого продавця, який не являється стороною договору, за ціну, яка може бути змінена на власний розсуд продавцем на момент передачі предмета лізингу. Крім зазначеного, автомобіль буде власністю ТОВ «Євролізинг Україна» і буде переданий позивачу в користування протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати ним на рахунок фірми адміністративного платежу, що становить 1 858,52 доларів США, авансового платежу 9 292,58 доларів США, комісії за передачу предмета лізингу 557,55 доларів США. Також ОСОБА_4 зобов'язаний нести всі валютні ризики та інше.

Позивач зазначає, що телефонував до відповідача для з'ясування того, чому в додатку до договору є розбіжність у сумі, та вказав, що такі кошти у нього відсутні, на що представник ТОВ «Євролізинг Україна» запропонувала йому інший автомобіль - ЗАЗ «Віда Стандарт» вартістю 220 500 грн.

На вказану пропозицію позивач не погодився, та зазначив, що має намір розірвати договір з поверненням сплаченого авансу. Проте, представник фірми повідомив, що в угоді, яка підписана ним 02 жовтня 2015 року, обумовлений порядок розірвання договору та передбачена відповідальність сторін.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_4 просив суд задовольнити позов.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 липня 2016 року визнано недійсним договір № д00946 фінансового лізингу та додатки до нього, укладений 02 жовтня 2015 року між ТОВ «Євролізинг Україна» та ОСОБА_4.

Стягнуто з ТОВ «Євролізинг Україна» на користь ОСОБА_4 матеріальні збитки в розмірі 107 200 грн та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Стягнуто з ТОВ «Євролізинг Україна» на користь ОСОБА_4 понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору за забезпечення позову в сумі 487 грн 20 коп.

Стягнуто з ТОВ «Євролізинг Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 1 072 грн.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 23 листопада 2016 року рішення суду Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 липня 2016 року змінено.

Скасовано рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 липня 2016 року в частині стягнення з ТОВ «Євролізинг Україна» на користь ОСОБА_4 20 000 грн моральної шкоди.

Відмовлено в позові ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди.

Виключено з резолютивної частини рішення суду всю мотивацію суду про визнання договору лізингу недійсним з мотивів порушень прав споживача, недобросовісної підприємницької діяльності, несправедливих умов договору.

В решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Євролізинг Україна» просить скасувати судові рішення та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення на неї, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що спірний договір фінансового лізингу укладено без обов'язкової наявності ліцензії у відповідача для укладення таких договорів.

Також, суди правильно встановили, що спірний договір фінансового лізингу нотаріально посвідчено не було, хоча такий договір підлягає нотаріальному посвідченню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд виходив із того, що позивачем не доведено та не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що моральна шкода спричинена безпосередньо з вини відповідача, оскільки сам по собі факт звернення до суду не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Крім того, умовами договору лізингу, який визнано недійсним, відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Доводи ТОВ «Євролізинг Україна» у касаційній скарзі стосовно того, що такий вид послуг як адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є відмінним від послуг фінансового лізингу, а отже, відсутні підстави для наявності ліцензії для укладення таких договорів є необґрунтованими, оскільки послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою, відповідно до положень Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Таким чином, визнаючи вищевказаний договір лізингу недійсним, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості вказаних позовних вимог. Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 липня 2016 року та рішення Апеляційного суду Черкаської області від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.В. Ступак