У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоСитнік О.М.,
суддів: Іваненко Ю.Г.,Маляренка А.В.,
Леванчука А.О.,Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним договору, за касаційною скаргоюОСОБА_8 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 рокуПублічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «РайффайзенБанк Аваль») звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 заборгованості за кредитним договором.

У грудні 2011 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним договору.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2013 року первісний позов задоволено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

ОСОБА_8, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, подала апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху та наданий строк для усунення її недоліків, а саме для сплати судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом вимог закону у частині визначення розміру судового збору, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу та надаючи заявнику строк для доплати судового збору, апеляційний суд керувався тим, що заявнику необхідно сплатити судовий збір за 5 майнових вимог у розмірі 7 579 грн.

Проте до такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду у вересні 2011 року та сплатило судовий збір у розмірі 1 700 грн, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України (у редакції, чинній на час подачі позову) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно зі ст. 3 Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21січня 1993 року № 7-93 (у редакції, чинної на час подачі позову) ставка державного мита за подачу позову становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, у вересні 2011 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»сплатив державне мито у розмірі 1700 грн, що було максимальним розміром.

У грудні 2011 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору та припинення іпотеки.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»(у редакції на час подач зустрічного позову) від сплати судового збору звільняються: державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Згідно з ч. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»при пред'явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред'явленні позову споживачем.

Таким чином, ОСОБА_7 звільнений від сплати судового за подачу зустрічного позову.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2013 року первісний позов задоволено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

ОСОБА_8, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, подала апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме для сплати судового збору.

Із матеріалів справи вбачається, що при поданні апеляційної скарги на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2013 року заявником сплачено судовий збір у розмірі 1 870 грн (а. с. 17, т. 2).

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Ставка судового збору з 01 вересня 2015 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.

Таким чином, за подання апеляційної скарги у цивільній справі, позов у якій було подано до суду до 10 листопада 2014 року, базою для обчислення судового збору є розмір ставки, яку було сплачено при зверненні до суду з позовом, і цей розмір не підлягає перерахунку відповідно до нової редакції Закону України «Про судовий збір».

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 21-6545а15.

Отже при подачі апеляційної скарги скаржником правильно був сплачений судовий збір у розмірі 1 870 грн, що становить 110 відсотків від сплаченого судового збору за подачу позовної заяви ПАТ «РайффайзенБанк Аваль».

Проте, покладаючи на заявника обов'язок зі сплати судового збору за 5 майнових вимог та залишаючи без руху з цих підстав апеляційну скаргу, апеляційний суд зазначеного до уваги не взяв, тому висновок апеляційного суду щодо залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_8 є помилковим.

Отже, доводи, наведені в касаційній скарзі, підлягають перевірці, оскільки судові процедури повинні бути справедливими (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 342, 343, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.М. Ситнік
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак