АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2480/17 Справа № 205/2440/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2016 року по справі за поданням Ленінського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання аліментних зобовязань,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним аліментних зобовязань.

В обґрунтування вказаного подання державний виконавець зазначив, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа, виданого 10.06.2014 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів в розмірі 1/4 частини доходів на утримання сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Боржник добровільно рішення суду про стягнення аліментів не виконує, заборгованість по виконавчому документу станом на 01.06.2016 року складає 28269,90 грн. ОСОБА_2 неодноразово викликався до Ленінського ВДВС для сплати заборгованості, попереджався про кримінальну відповідальність, однак, заходів щодо сплати заборгованості не вживав, тобто умисно ухилявся від сплати аліментів. За наявності у ОСОБА_6 закордонного паспорту, він регулярно перетинає кордон України на тривалий термін, що стало підставою для звернення до суду з даним поданням.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2016 року подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним аліментних зобовязань задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним покладених рішенням суду зобовязань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, починаючи стягнення з 25.03.2014 року.

На підставі зазначеного рішення було видано виконавчий лист, який предявлено на виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, державний виконавець посилався на умисне ухилення ОСОБА_2 від виконання аліментних зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для цього.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Згідно п. 5, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобовязань, але і факт ухилення від їх виконання, а також наявність паспорту для виїзду за кордон.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього за рішенням суду.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання судового рішення, як того вимагають правила ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Натомість, до апеляційної скарги ОСОБА_2 додано копії квитанції, з яких вбачається періодична сплата ним на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини за період з жовтня 2014 року по червень 2016 року.

Враховуючи зазначені обставини та відсутність доказів, які б свідчили про факти умисного ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що державним виконавцем доведені підстави для вжиття заходів для виконання рішення у вигляді тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,313-315ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2016 року - скасувати та постановити нову ухвалу.

У задоволенні поданням Ленінського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання аліментних зобовязань - відмовити.

Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_7