Ухвала

Іменем України

СПРАВА № 712/11901/17

ПРОВАДЖЕННЯ 2/712/2722/17

26 вересня 2017 року м. Черкаси

Суддя Соснівського райсуду м.Черкаси Марцішевська О.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю на 1/4 частину квартири №6 по просп.Хіміків,42 у м.Черкаси.

В обґрунтування вимог вказує, що являється власником 3/4 частини вказаної квартири на підставі свідоцтва на право власності на житло від 20.01.2003р., договорів дарування частки в праві власності на квартиру від 28.12.2015р. та від 14.11.2014р. Позивач фактично проживає, зареєстрований та є власником вказаної квартири, регулярно сплачує комунальні платежі, постійно проживає у даному будинку понад 10 років. Батько позивача ОСОБА_2 є власником 1/4 частини квартири, опікуватись вказаною квартирою, оплачувати комунальні платежі, проживати в ній не бажає. В звязку з тим, що ОСОБА_1 протягом 10-ти років відкрито безперервно користується зареєстрованою на праві власності 3/4 частиною квартири просить визнати право власності на 1/4 вказаного нерухомого майно за набувальною давністю.

Позов підлягає залишенню без руху, оскільки у повній мірі не відповідає вимогам ст.119-120 ЦПК України, зокрема, не сплачений при його подачі судовий збір та не конкретно викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Так згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

У позовній заяві не обґрунтовані конкретно доводи про те, що протягом періоду володіння зареєстрованим на праві власності іншої особи майном позивач не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності.

Крім того, оскільки позов про визнання права власності на майно є майновим, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору для подання позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в 2017 році складає 640 грн. та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 8000 грн.

Позивачем у позовній заяві вказана ціна позову 65 000 грн., однак при подачі позову не оплачений судовий збір 1% ціни позову,тобто 650 грн.

Згідно ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.120, 121 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, - залишити без руху, надавши строк протягом 5 днів з дня отримання ухвали для усунення зазначених недоліків.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя