Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/9107/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 20 Доповідач Жигановська О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря судового засідання Добровольської Т.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг», Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни, треті особи - Корольовський відділ державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції в Житомирській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 15 грудня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 15 грудня 2016 року задоволено заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ТзОВ «Естейт Селлінг».

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати. Зокрема зазначає, що суд 1-ї інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання недійсним кредитного договору. Крім того, на думку апелянта даний захід забезпечення позову порушує права Банка, оскільки арештоване майно є предметом іпотечного договору і на нього звернуто стягнення за рішенням суду по іншій цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, а також оскаржувана ухвала суду ґрунтується на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами у справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову, зокрема, і накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, та зазначено, що вони мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із роз'ясненнями, наведеними у п.п.4,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «Естейт Селлінг» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 08.08.2016 року, який укладено між відповідачами.

14.12.2016 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначив, що вказана квартира на даний час перебуває у власності ТОВ «Естейт Селлінг», тому відповідач може відчужити її третім особам, що утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення, якщо останнім буде визнано недійсним оспорюваний договір купівлі-продажу квартири (а.с.28-29).

Зі змісту позовної заяви та доданих матеріалів вбачається, що 07.03.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір на суму 68412,55 доларів США зі строком повернення до 2027 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між Банком та позивачем укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, власником якої був ОСОБА_1 на підставі договору-купівлі-продажу від 07.03.2007 року (а.с.3-7, 11-14).

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 22 червня 2010 року, яке набрало законної сили 05 липня 2010 року, звернуто стягнення на чотирьохкімнатну квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки б/н від 07.03.2007 року) ПАТ КБ«ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням Витягу Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також вказаним рішенням суду ухвалено виселити ОСОБА_1 із зазначеної квартири (а.с.116-118).

В подальшому, на виконання зазначеного рішення суду 08.08.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 26.10.2016 року власником вказаної квартири є ТОВ «Естейт Селлінг» (а.с.15-16).

Як вище зазначалось ОСОБА_1 оспорює згаданий договір купівлі-продажу квартири, право власності на яку на даний час зареєстровано за ПАТ КБ«ПриватБанк» на підставі договору іпотеки, укладеного між ПАТ КБ«ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» (а.с.107).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що між сторонами виник спір щодо вказаного нерухомого майна та існує реальна можливість утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому судом застосовано адекватний захід забезпечення позову, що є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 15 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді