Справа №591/5450/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/545/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Бойка В. Б. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 лютого 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 учбово виробничого підприємства УТОС, директора ОСОБА_5 про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

18 жовтня 2016 року та 03 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовними заявами, які ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 грудня 2016 року обєднані в одне провадження (том 1, а.с. 167). Свої позовні вимоги мотивував тим, що з 2011 року працював в ОСОБА_4 учбово виробничому підприємстві УТОС мотальником туалетного паперу, а з 2013 року фактично виконував роботу з сортування металевих та пластикових пробок. 14 березня 2016 року керівник підприємства видав наказ № 08-г, яким затвердив положення про попередні та періодичні медичні огляди працівників підприємства. Наказом від 15 травня 2016 року № 14-г, його в числі інших працівників, було зобовязано пройти періодичний медичний огляд. Але він відмовився від проходження такого медичного огляду, оскільки вважав, що для його професії та роботи, яку він виконував на підприємстві, чинним законодавством не передбачено обовязкових медичних оглядів. Наказом від 08 серпня 2016 року № 21-г, його було повторно зобовязано пройти медичний огляд та з 01 вересня 2016 року відсторонено від роботи до його проходження. 10 жовтня 2016 року наказом № 39-к позивачу було оголошено догану за відмову від проходження медичного огляду, як за систематичне невиконання без поважних причин своїх обовязків. Оскільки позивач не пройшов медичний огляд, наказом від 19 жовтня 2016 року № 42-к його було звільнено з роботи з 19 жовтня 2016 року за систематичне невиконання працівником своїх обовязків.

Остаточно уточнивши свої позовні вимоги 22 грудня 2016 року (том 1, а.с. 171-172) і вважаючи накази про відсторонення його від роботи від 08 серпня 2016 року № 21-г, оголошення догани від 10 жовтня 2016 року № 39-к та звільнення з роботи від 19 жовтня 2016 року № 42-к незаконними, просив їх скасувати, поновити його на посаді мотальника туалетного паперу в ОСОБА_4 учбово виробничому підприємстві УТОС, стягнути з відповідача грошові кошти за час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення по час поновлення на роботі та стягнути моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено у звязку з необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність рішення, порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог про визнання незаконними та скасування наказів про відсторонення його від роботи від 08 серпня 2016 року № 21-г, оголошення догани від 10 жовтня 2016 року № 39-к та звільнення з роботи від 19 жовтня 2016 року № 42-к, поновлення його на посаді мотальника туалетного паперу в ОСОБА_4 учбово виробничому підприємстві УТОС, стягнення грошових коштів за час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення по час поновлення на роботі та моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

Зазначає, що з 2013 року фактично виконував роботу з сортування металевих та пластмасових пробок, яка не потребує проходження медичного огляду. Вважає, що за одне й те ж порушення на нього було накладено декілька дисциплінарних стягнень.

В частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення заробітної плати в розмірі 1378 грн., рішення суду не оскаржується, а тому відповідно до положень ст. ст. 11, 303 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_3 та його представника - адвоката ОСОБА_6, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_4 учбово виробничого підприємства УТОС ОСОБА_7, відповідача ОСОБА_5, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на підставі наказу № 52-о від 12 грудня 2011 року, з 12.12.2011 року працював в ОСОБА_4 учбово виробничому підприємстві УТОС мотальником туалетного паперу, що підтверджується копією трудової книжки (том 1, а.с. 227-228), та з 2013 року залучався для виконання робіт з оброблення металевих і пластикових ковпачків, що підтверджується наказами відповідача від 12 листопада 2013 року № 35-г, від 27 липня 2015 року № 14-г, від 26 липня 2016 року № 20-г (том 1, а.с. 121-123).

14 березня 2016 року наказом директора підприємства № 08-г було затверджено положення про попередні та періодичні медичні огляди працівників підприємства (том 1, а.с. 27-28).

Наказом директора від 15 травня 2016 року № 14-г позивача, в числі інших працівників, було зобовязано пройти періодичний медичний огляд у термін з 19 травня по 27 травня 2016 року (том 1, а.с. 30).

Наказом відповідача від 08 серпня 2016 року № 21-г позивача та інших працівників, які не пройшли медичний огляд, було повторно направлено для його проходження у термін з 10 серпня 2016 року та з 01 вересня 2016 року відсторонено від роботи до проходження ними медичного огляду (том 1, а.с. 29).

10 жовтня 2016 року наказом роботодавця № 39-к позивачу було оголошено догану за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, а саме невиконання наказу директора підприємства № 21-г від 08 серпня 2016 року про направлення для проходження періодичного медичного огляду (том 1, а.с. 48).

Наказом директора ОСОБА_4 УВП УТОС від 19 жовтня 2016 року № 42-к ОСОБА_3 було звільнено з займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку (відмова проходження періодичного медичного огляду) (том 1, а.с. 119).

З наказами про зобовязання пройти періодичний медичний огляд, про повторне направлення для його проходження, про оголошення догани та про звільнення з займаної посади позивач був ознайомлений, але відмовився від їх підпису, що підтверджується актами комісії (том 1, а.с. 35-36, 118, 120) та показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 у суді першої інстанції.

Судом також встановлено, що в період свого відсторонення від роботи, з 01 вересня 2016 року по 15 вересня 2016 року, позивач знаходився в робочий час на своєму робочому місці та виконував роботу на власний розсуд, а відповідно до табелю обліку робочого часу за вересень жовтень 2016 року, відпрацьованих годин ОСОБА_3 не має (том 1 а.с. 141-142).

На момент звільнення з роботи ОСОБА_3 не був членом профспілкової організації працівників УВП УТОС, що підтверджується копією його заяви (том 1, а.с. 145) та протоколом засідання профспілкового комітету підприємства від 04 жовтня 2016 року (том 1, а.с. 236).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відмовившись від проходження періодичного медичного огляду, позивач обґрунтовано був відсторонений від роботи без збереження заробітної плати, притягнутий до дисциплінарної відповідальності та звільнений.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повному обсязі.

Статтею 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Обов'язковість і порядок проходження періодичного медичного огляду працівниками виробничої сфери ОСОБА_4 учбово виробничого підприємства УТОС, зокрема позивача, який працював на посаді мотальника туалетного паперу, визначається Наказом МОЗ України від 21 травня 2007 року № 246 «Про затвердження Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій».

Порядок проведення медичних оглядів працівників певних категорій розроблений на виконання ст. 17 Закону України «Про охорону праці», визначає процедуру проведення попереднього (під час прийняття на роботу) та періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, щорічному обов'язковому медичному огляді осіб віком до 21 року (п. 1.1 Порядку).

Згідно з п. 1.3. Порядку, обов'язкові попередній (під час прийняття на роботу) і періодичні (протягом трудової діяльності) медичні огляди проводяться для працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, та щорічно для осіб віком до 21 року.

Відповідно до п. 2.2. Порядку, заклади державної санітарно-епідеміологічної служби щорічно за заявкою роботодавця (його представника), за участю представника первинної профспілкової організації або уповноваженої працівниками особи визначають категорії працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду та до 1 грудня складають ОСОБА_7 визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду за формою, зазначеною у додатку 1.

Відповідно до п. 2.3 Порядку, на підставі ОСОБА_7 визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду, роботодавець складає протягом місяця у чотирьох примірниках поіменні списки працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам.

Пунктом 2.5 Порядку передбачено, що роботодавець за рахунок власних коштів забезпечує організацію проведення медичних оглядів.

Як вбачається з ОСОБА_7 від 12 квітня 2016 року, складеного уповноваженою особою ОСОБА_4 міськрайонного відділу ДУ «ОСОБА_4 обласний Лабораторний центр Держсанепідслужби України за участю роботодавця та представника профспілкової організації, до категорії працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду в 2016 році відноситься мотальник, робота якого належить до п. 6.1.2.3 переліку шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу (фізичне перевантаження) (том 1, а.с. 31).

Відповідно до розділу 1 Посадової інструкції позивача, на посаду мотальника призначається працівник, який має початкову професійну підготовку, пройшов попередній / періодичні медичні огляди відповідно діючого чинного законодавства та допущений до роботи (том 1, а.с. 42-43).

Згідно з п. 4.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку ОСОБА_4 учбово виробничого підприємства УТОС, працівник зобов'язаний виконувати накази директора, які не суперечать чинному законодавству; вимоги з охорони праці, техніки безпеки, гігієни праці та протипожежної безпеки (том 1, а.с. 44-47).

Як вбачається з п. 1.1 Інструкції з охорони праці № 18 для мотальника паперу на перемотувальній машині, до самостійної роботи мотальника паперу на перемотувальній машині допускаються особи, які досягли 18-річного віку, та які пройшли медичний огляд (при ухиленні/відмові працівника від медичного огляду працівник до виконання трудових обовязків не допускається). (том 1, а.с. 57-59).

З матеріалів справи вбачається, що наказом відповідача від 15 травня 2016 року № 14-г, мотальника ОСОБА_3, в числі інших працівників, було зобовязано пройти періодичний медичний огляд у термін з 19 травня по 27 травня 2016 року (том 1, а.с. 30).

Наказом роботодавця від 08 серпня 2016 року № 21-г, мотальника ОСОБА_3 та інших працівників, які не пройшли медичний огляд, було повторно направлено для його проходження у термін з 10 серпня 2016 року та з 01 вересня 2016 року відсторонено від роботи до проходження ними медичного огляду (том 1, а.с. 29).

Враховуючи вищевикладене, субєктивна думка позивача про недотримання відповідачем вимог чинного законодавства України при видачі наказів про проходження періодичного медичного огляду за посадою мотальника туалетного паперу, яку він займав, не є підставою для порушення ним законодавства про працю та невиконання правил внутрішнього трудового розпорядку і посадової інструкції.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вважав правомірним наказ відповідача від 08 серпня 2016 року № 21-г щодо повторного направлення ОСОБА_3 для проходження медогляду та відсторонення його від роботи.

Обгрунтованість вимоги відповідача про проходження періодичного медичного огляду, крім іншого, підтверджується протоколом № 188 від 24 листопада 2016 року ОСОБА_4 обласного лабораторного центру міністерства охорони здоров'я України, відповідно до якого робота мотальника туалетного паперу має шкідливі умови праці (том 1, а.с. 60).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3М про те, що він виконував роботу з сортування металевих та пластмасових пробок, яка не потребує проходження медичного огляду, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки до цих робіт він був залучений тимчасово, а фактично займав посаду мотальника туалетного паперу із шкідливими умовами праці, робота на якій потребує проходження обовязкового періодичного медичного огляду.

З матеріалів справи вбачається, що наказ директора ОСОБА_4 учбово виробничого підприємства УТОС від 08 серпня 2016 року № 21-г про повторне направлення мотальника ОСОБА_3 для проходження медичного огляду у термін з 10 серпня 2016 року та відсторонення від роботи з 01 вересня 2016 року і до проходження ними медичного огляду (том 1, а.с. 29), був доведений до відома позивача, який пояснив, що не бажає проходити медогляд (том 1, а.с. 36).

10 жовтня 2016 року наказом відповідача № 39-к, мотальнику ОСОБА_3 було оголошено догану за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, а саме, за невиконання наказу директора підприємства № 21-г від 08 серпня 2016 року про повторне направлення для проходження періодичного медичного огляду (том 1, а.с. 48).

Колегія суддів погоджується із висновком суду щодо відсутності порушень вимог чинного законодавства про працю при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та підстав для задоволення позовної вимоги про визнання незаконним та скасування цього наказу не вбачається.

Проте, слід зазначити, що відповідно до положення ч. 1 ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2, 4 ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У справі, яка переглядається, наказом відповідача від 19 жовтня 2016 року № 42-к, ОСОБА_3 було звільнено з займаної посади мотальника туалетного паперу ОСОБА_4 УВП УТОС (том 1, а.с. 119).

Однак, звільняючи його з роботи з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, тобто за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку (відмова проходження періодичного медичного огляду), відповідач повторно застосував до ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за порушення трудової дисципліни, за яке він вже був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 149 КЗпП України.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що до застосування цього дисциплінарного стягнення відповідач зажадав від ОСОБА_3 письмові пояснення, або докази того, що позивач від таких пояснень відмовився.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що звільнення позивача з роботи за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відбулось з порушенням вимог ст. 149 КЗпП України, у звязку з чим наказ про звільнення ОСОБА_3 з роботи підлягає скасуванню, як незаконний, а позивача необхідно поновити на попередній роботі - на посаді мотальника туалетного паперу ОСОБА_4 УВП УТОС.

Відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У звязку з незаконним звільненням та позбавленням позивача роботи, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, повязаних з порушенням гарантованого Конституцією України права на труд та необхідністю його відновлення в судовому порядку.

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, заявлена позивачем вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, в сумі 1000 грн.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення середнього заробітку за період з 19 жовтня 2016 року, тобто моменту звільнення і по час поновлення на роботі, оскільки позивач на законних підставах, наказом директора ОСОБА_4 учбово виробничого підприємства УТОС від 08 серпня 2016 року № 21-г, з 01 вересня 2016 року був відсторонений від роботи без виплати заробітної плати до проходження медогляду.

Таким чином, рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування наказу від 19 жовтня 2016 року № 42-к про звільнення позивача, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням двох позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу від 19 жовтня 2016 року № 42-к, поновлення на роботі, а також задоволенням позовної вимоги про стягнення моральної шкоди на 10%, із ОСОБА_4 учбово виробничого підприємства УТОС в дохід держави необхідно стягнути 1157 грн. 52 коп. (551,20 грн. + 551,20 грн. + 55,12 грн.) судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, в тій же частині, що і позов, з відповідача в дохід держави слід стягнути 1273 грн. 27 коп. (1157 грн. 52 коп. х 110%) судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 лютого 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування наказу від 19 жовтня 2016 року № 42-к про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди і ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати незаконним та скасувати наказ директора ОСОБА_4 учбово виробничого підприємства УТОС від 19 жовтня 2016 року № 42-к про звільнення мотальника туалетного паперу ОСОБА_3 з займаної посади з 19 жовтня 2016 року за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_3 на посаді мотальника туалетного паперу ОСОБА_4 учбово виробничого підприємства УТОС з 20 жовтня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_4 учбово виробничого підприємства УТОС на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Залишити без змін рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 лютого 2017 року в частині відмови ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування наказів про відсторонення його від роботи від 08 серпня 2016 року № 21-г, оголошення догани від 10 жовтня 2016 року, стягнення грошових коштів за час вимушеного прогулу.

Стягнути з ОСОБА_4 учбово виробничого підприємства УТОС в дохід держави судовий збір в сумі 2430 грн. 79 коп. за розгляд справи судом першої інстанції та за розгляд справи апеляційним судом.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді -