Провадження №2/523/4453/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"09" листопада 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 листопада 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна № 1315/К на квартиру №69 в будинку №149 корпус 1 на проспекті Добровольського в м. Одеса. Вказана квартира належала Відповідачеві на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №13874 від 24 квітня 1996 року. Договір був укладений на Одеській товарній біржі.

Вказана квартира у відповідача куплена за 10120.00 грн. (десять тисяч сто двадцять гривен), які були одержані відповідачем повністю до підписання договору.

Право власності на квартиру було зареєстрована за ОСОБА_4 в «Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 07 грудня 2001 року під № 47 стр.120, кн.. 17 доп.к.

Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачем була звільнена квартира, передані ключі, він знявся з реєстрації за вказаною адресою.

ОСОБА_4 помер 29 березня 2016 року (актовий запис № 3346 від 29.03.2016 року, свідоцтво про смерть серія І-ЖД №445386.

Позивачка, ОСОБА_2, була дружиною ОСОБА_4 (актовий запис №163 від 27 квітня 1991 року, зареєстрований Ленінським райРАЦС м.Одеси, свідоцтво про шлюб ІІІ-ЖД №307190.

Позивачка звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4, проте не може оформити спадщину, оскільки договір купівлі-продажу був оформлений на біржі.

На підставі викладеного, позивачка просить визнати договір купівлі - продажу нерухомого майна № 1315/К від 26.11.2001р., відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 придбав квартиру №69 в будинку №149 корпус 1 по проспекту Добровольського в м. Одеса, посвідчений Одеською товарною біржею -дійсним.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, а також не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що 26 листопада 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна № 1315/К на квартиру №69 в будинку №149 корпус 1 на проспекті Добровольського в м. Одеса. Вказана квартира належала Відповідачеві на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №13874 від 24 квітня 1996 року. Договір був укладений на Одеській товарній біржі.

Вказана квартира у відповідача куплена за 10120.00 грн. (десять тисяч сто двадцять гривен), які були одержані відповідачем повністю до підписання договору.

Право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_4 в «Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 07 грудня 2001 року під № 47 стр.120, кн.. 17 доп.к.

Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачем була звільнена квартира, передані ключі, він знявся з реєстрації за вказаною адресою.

ОСОБА_4 помер 29 березня 2016 року (актовий запис № 3346 від 29.03.2016 року, свідоцтво про смерть серія І-ЖД №445386.

Позивачка, ОСОБА_2, була дружиною ОСОБА_4 (актовий запис №163 від 27 квітня 1991 року, зареєстрований Ленінським райРАЦС м.Одеси, свідоцтво про шлюб ІІІ-ЖД №307190.

Позивачка звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4, проте не може оформити спадщину, оскільки договір купівлі-продажу був оформлений на біржі.

Суд вважає, що сторони по справі уклали угоду, передбачену законом, оформили її у письмовій формі, як того вимагає ст. 44 ЦК України в редакції 1963 р., угода відповідає вимогам закону і інтересам сторін.

Після оформлення предмет угоди фактично перейшов в користування ОСОБА_4, однак сторонами був порушений обов'язок нотаріального посвідчення вказаного договору, що передбачено ст. 227 ЦК України в редакції 1963 р..

У відповідність з вимогами ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 р., якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов про визнання угоди дійсною підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 47 ч. 2, 128, 227 ЦК України в редакції 1963 р.,ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним задовольнити.

2. Визнати договір купівлі - продажу нерухомого майна № 1315/К від 26.11.2001р., відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 придбав квартиру №69 в будинку №149 корпус 1 по проспекту Добровольського в м. Одеса, посвідчений Одеською товарною біржею дійсним.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Суддя