Справа №461/4601/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

21 вересня 2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Коружинець Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистої приватної власності,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за ним право приватної особистої власності на приміщення квартири (офіс), що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що спірне приміщення було придбано ним в 1997 році, ще до укладення шлюбу з ОСОБА_2 23.01.2009 року за договором позички, укладеного між ним та ОСОБА_3, він отримав від останньої грошові кошти в сумі 162 000 гривень, які вклав у реконструкцію з розширенням згаданого приміщення. 23.06.2017 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. ОСОБА_2 не вкладала жодних коштів чи своєї праці при проведенні реконструкції вищевказаного нерухомого майна. Однак, звернувшись до нотаріуса для відчуження майна, однак остання повідомила, що для відчуження потрібна згода колишньої дружини. Позивач, вважає, що вказане приміщення є його особистою власністю, а тому згода дружини не потрібна, у зв'язку із чим змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов, дала пояснення аналогічні доводам викладеним у позові. Просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у її відсутності, на підставі наявних матеріалів справи, з винесенням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів справи, 11.11.1997 року ОСОБА_1 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 14.11.1997р. /а.с.4/.

03.09.1998 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, який розірвано 23.05.2017 року, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 23.05.2017 року.

23.01.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позички, згідно якого позивач отримав кошти в сумі 162 000 гривень /а.с.6/, які вклав у здійснення реконструкції квартири АДРЕСА_1

31.10.2014 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на реконструйоване приміщення квартири (офіс) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 156,1 кв.м. /а.с.5/.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що позивач позичив у неї грошові кошти для проведення реконструкції приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_2 жодних коштів не надавала на проведення згаданої реконструкції, участі в цьому не приймала. Єдиним створювачем майна є позивач.

Як уже вказувалось вище, квартира АДРЕСА_1 була придбана позивачем ще у 1997 році, тобто до моменту укладення шлюбу із ОСОБА_2

Відповідно до п.п.1,3 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу,майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Частиною 1 ст.62 СК України передбачено, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З аналізу наведених норм Закону випливає, що майно одного з подружжя, яке було придбано ним до одруження або набуте за час шлюбу за кошти, які належали йому особисто, є його особистою власністю і за рішенням суду може бути визнане об'єктом права спільної сумісної власності подружжя лише у випадку, коли майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.

Отож, враховуючи той факт, що позивач спірне майно придбав до одруження, за час шлюбу істотно збільшив його за кошти, що належали йому особисто, відповідача жодних трудових та грошових затрат у збільшенні майна не внесла та не представила жодних доказів на спростування вимог позивача, вважаю позов підставним та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3-11, 60, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної особистої власності на приміщення квартири (офіс), що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Стрельбицький В.В.