Справа № 2-4590/11
Номер провадження 4-с/404/13/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді Панфілової А.В.

при секретарі - Мосійчук А. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому скаргу Публічного акціонерного товариства «РодовідБанк» на дії державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області ОСОБА_1, боржник ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду з скаргою про визнання незаконними дій державного виконавця Себірцевої Ольги Сергіївни Фортечного Відділу державної виконавчої служби міста Кіровоград при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.08.2016 року по виконавчому провадженню № 32010710 та скасувати постанову державного виконавця Себірцевої Ольги Сергіївни Фортечного Відділу державної виконавчої служби міста Кіровоград від 04.08.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженню № 32010710.

В обгрунтування скарги зазначено, що 19.12.2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда ухвалено

рішення по цивільній справі № 2-4590/11 за позовом АТ «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2

ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 66/АА-

003.06.2 від 22.11.2006 року , яким задоволено вимоги Банку.

21.03.2012 року АТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до Кіровського відділу

державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ з заявою про відкриття

виконавчого провадження.

18.04.2012 року державною виконавчою службою Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ відкрито виконавче провадження № 32010710 з примусового виконання виконавчого листа.

21.11.2016 року АТ «РОДОВІД БАНК» отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.08.2016 року по ВП № 32010710, яка винесена державним виконавцем Себірцевою Ольгою Сергіївною Фортечного Відділу державної виконавчої служби міста Кіровоград.

Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу є те, що відсутнє майно боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Стягувач вважає, що державним виконавцем Себірцевою Ольгою Сергіївною Фортечного Відділу державної виконавчої служби міста Кіровоград по виконавчому провадженню № 32010710 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з порушенням норм матеріального права, та має бути скасовано, оскільки порушено вимоги ч. 1 ст. 6, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» чим суттєво перешкодив процесу виконання судового рішення, а саме не здійснив усі дії які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а тому просить задовольнити скаргу повністю.

В судове засідання надано заяву про розгляд скарги у відсутність представника банку ( а.с. 20).

До судового засідання державний виконавець надала заперечення на скаргу з посиланням, що виконанні у Фортечному відділі державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції знаходився виконавчий лист № 2-4590 від 05.03.2012 року виданого Кіровським р/с про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» боргу в сумі 105 138,10 грн.

Керуючись вимогами ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем 18.04.2012 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам для виконання та відома . Оскільки боржником рішення суду в самостійному порядку не виконано, державним виконавцем на підставі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 10513,81 грн.

Керуючись вимогами ст. ст. 5,11 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем направлено запити до реєструючих органів, а саме УПФУ, ДПІ, реєстраційну службу.

Згідно відповідей державної податкової служби № НОМЕР_1,№ від 26.05.2016 року боржник з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта не має відкритих рахунків та офіційно не отримує доходів.

Згідно відповіді УПФУ№ НОМЕР_2,№ від 03.08.2016 року боржник, як отримувач пенсії ніде не значиться та не працює.

30.06.2016 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: проспект Університетський,9 та з'ясовано, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення.

Згідно витягу МВС України року інформація про зареєстровані авто відсутня.

08.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №65134484 від 05.08.2016 року щодо суб'єкта у боржника відсутнє нерухоме майно.

04.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст.47 Закону України « Про виконавче провадження». Тому просить в задоволенні скарги відмовити повністю.

Судом встановлено наступні факти .

На виконанні у Фортечному відділі державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції знаходився виконавчий лист № 2-4590 від 05.03.2012 року, виданий Кіровським райсудом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» боргу в сумі 105 138,10 грн.

Керуючись вимогами ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем 18.04.2012 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам для виконання та відома (ЄДРВП: 32010710).

Оскільки боржником рішення суду в самостійному порядку не виконано, державним виконавцем на підставі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 10513,81 грн.

Керуючись вимогами ст. ст. 5,11 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем направлено запити до реєстраційних органів, а саме УПФУ, ДПІ, реєстраційну службу.

Згідно відповідей державної податкової служби № НОМЕР_1,№ від 26.05.2016 року боржник з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта не має відкритих рахунків та офіційно не отримує доходів.

Згідно відповіді УПФУ№ НОМЕР_2,№ від 03.08.2016 року боржник, як отримувач пенсії ніде не значиться та не працює.

30.06.2016 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: проспект Університетський,9 та з'ясовано, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення.

Згідно витягу МВС України року інформація про зареєстровані авто відсутня.

08.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №65134484 від 05.08.2016 року щодо суб'єкта у боржника відсутнє нерухоме майно.

04.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст.47 Закону України « Про виконавче провадження».

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до п.1 ст.. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до п.2 ст. 14 вищезазначеного Кодексу невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Згідно до ст.. 383 ЦПК України, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Державний виконавець здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу у порядку, передбаченому законом.

Згідно приписів ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні скарги, оскільки підставою для повернення виконавчого документа стягувачу є те, що відсутнє майно боржника, на яке можливо звернути стягнення. Повернення стягувауу виконавчого документа з зазначених підстав не позбавляє його права на повторне звернення до виконання. Скарга не містить зазначення про те, які саме дії мав вчинити і не вчинив державний виконавець по даному виконавчому провадженню. Надана копія виконавчого провадження містить в собі підтвердження того, що державний виконавець вживала необхідних дій до виконання судового рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 11, 12, 27, 32, 40, 47, 51, 52, 82 Закону України Про виконавче провадження, ст.383-385 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «РодовідБанк» на дії державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області ОСОБА_1, боржник ОСОБА_2, відмовити повністю .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 5 днів з дня отримання її копії..

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда А. В. Панфілова