Провадження № 2/761/6096/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київської міського нотаріального округу Шишкіної Алли Олександрівни, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору застави транспортного засобу, визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію обтяження,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Приватного нотаріуса Київської міського нотаріального округу Шишкіної Алли Олександрівни та ОСОБА_3, згідно якого просить: визнати недійсним Договір застави транспортного засобу №2537 від 09.06.2017 року марки MERCEDES-BENZ, модель G500, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1; визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального Шишкіної Алли Олександрівни про реєстрацію обтяження №16308382 від 09.06.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.06.2017 року позивачкою було підписано пакет документів щодо реєстрації договору застави належного їй на праві власності транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Вказаний договір застави транспортного засобу №2537 було зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шишкіною Аллою Олександрівною, яка в той же день також прийняла рішення про реєстрацію обтяження за №16308382.

Разом з тим, позивачка вказує, що у приватного нотаріуса не було підстав для реєстрації даного договору, оскільки жодних договорів позики між нею та ОСОБА_3 не укладалося.

Крім того, на думку позивачки, вказаний договір застави є недійсними, адже при здійсненні його реєстрації та прийнятті рішення про реєстрацію обтяження №16308383 від 09.06.2017 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шишкіною А.О. було порушено вимоги Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5.

Іншими словами, на момент вчинення нотаріальних дій щодо передачі належного позивачці транспортного засобу в заставу у нотаріуса існувало ряд підстав для відмови в посвідченні договору застави та реєстрації обтяження, а саме: відсутність документів, які б підтверджували право власності на транспортний засіб за позивачкою; відсутність документів, які б підтверджували особу позивачки; відсутність письмової згоди чоловіка позивачки - ОСОБА_4 на передачу в заставу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

За вказаних обставин, а також з метою захисту своїх прав та інтересів, позивачка звернулася до суду з даним позовом, який просить задовольнити в повному обсязі.

Представник позивачки ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, а також відсутність правових підстав для визнання договору застави недійсним та скасування рішення нотаріуса про реєстрацію обтяження.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шишкіна А.О. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи містяться заперечення нотаріуса на позовну заяву, згідно змісту яких останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, а розгляд справи проводити у його відсутність.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно приписів ч.1 ст. 546 та ч.1 ст. 547 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Частиною першою статті 577 ЦК України передбачено, що якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч.1 ст. 13 Закону України «Про заставу» у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 09.06.2017 року між ОСОБА_3, як заставодержателем, та ОСОБА_1, як заставодавцем, було укладено Договір застави, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шишкіною А.О. та зареєстровано в реєстрі за №2537.

Згідно п.п.1, 2 вказаного договору позивачка для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань за Договором позики грошей від 09.06.2017 року, укладеним між нею та ОСОБА_3, передала останньому у заставу автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель G 500, рік випуску 2015, колір - чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, реєстраційний номер - НОМЕР_1, який належить їй на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого 25.10.2016 року Центром 8047.

При цьому, як вбачається з копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №52507938 від 09.06.2017 року, 09.06.2017 року приватним нотаріусом було проведено реєстрацію обтяження вищенаведеного транспортного засобу.

Тобто, враховуючи вище встановлені обставини, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи копії укладеного між сторонами договору позики, який було досліджено у судовому засіданні, суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, посилання позивачки у своєму позові на відсутність будь-яких договірних відносин з відповідачем, зобов'язання за якими могли б бути забезпечені заставою.

В свою чергу, згідно приписів ч.1 ст. 546 та ч.1 ст. 547 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Частиною першою статті 577 ЦК України передбачено, що якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч.1 ст.13 Закону України «Про заставу» у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів.

Як передбачено положеннями п.п. 4.4, 4.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, правочин щодо розпорядження може бути посвідчений нотаріусом без згоди другого з подружжя у разі, якщо з документа, що посвідчує право власності, договору, укладеного між подружжям, акта цивільного стану про укладення шлюбу та інших документів випливає, що зазначене майно є особистою приватною власністю другого з подружжя, тобто набуте до реєстрації шлюбу, за час шлюбу, але на умовах, передбачених шлюбним або іншим договором, укладеним між подружжям, за договором дарування, або в порядку спадкування, або за кошти, які належали їй (йому) особисто, тощо. Про перевірку цих обставин нотаріус робить відмітку на примірнику правочину, що залишається в матеріалах нотаріальної справи, з посиланням на реквізити відповідних документів, якщо ці документи не приєднуються до примірника такого правочину.

Також, відповідно до ст. 55 Закону України «Про нотаріат» угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

При цьому, згідно з п.5.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, заставодавцем при заставі майна може бути його власник (сам боржник або третя особа - майновий поручитель), який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник в установленому порядку передав майно і право застави на це майно.

Як передбачено ч.ч.2, 3 ст. 43 Закону України «Про нотаріат», при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особи учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, посилалась на те, що, в силу вищенаведених положень законодавства, на момент нотаріальних дій щодо передачі належного позивачці транспортного засобу в заставу у нотаріуса існувало ряд підстав для відмови в посвідченні договору застави та реєстрації обтяження, а саме: відсутність документів, які б підтверджували прав власності на транспортний засіб за позивачкою; відсутність документів, які б підтверджували особу позивачки; відсутність письмової згоди чоловіка позивачки - ОСОБА_4 на передачу в заставу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Однак, вказані посилання позивачки спростовуються наявними в матеріалах справи документами в їх сукупності, поданими нотаріусом до суду в обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву.

Так, зокрема з копії сторінки 69 Реєстру для реєстрації нотаріальних дій із записом про нотаріальну дію за 2017 рік з записом за реєстровим №2537, а також копій паспортів та облікових карток платників податків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вбачається, що на виконання положень ст. 43 Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шишкіною А.О. при вчиненні нотаріальної дії було встановлено особи ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Згідно наданого нотаріусом копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого 25.10.2016 року на ім'я ОСОБА_1, можна дійти висновку, що на момент посвідчення спірного договору застави, нотаріусом було перевірено належність позивачці на праві власності транспортного засобу, який слугував предметом застави.

Також, як встановлено в судовому засіданні, нотаріус, посвідчуючи договір застави транспортного засобу, належного позивачці на праві власності, отримав на це відповідну згоду чоловіка позивачки - ОСОБА_4, підпис на якій засвідчено нотаріусом 15.11.2016 року за реєстровим №3483.

В свою чергу, положеннями ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідній обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивачка як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги щодо визнання недійсним Договору застави транспортного засобу від 09.06.2017 року не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених ЦК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним договору застави задоволенню не підлягають.

Крім того, зважаючи на вказані в позовній заяві обставини для задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального Шишкіної Алли Олександрівни про реєстрацію обтяження №16308382 від 09.06.2017 року, а також враховуючи те, що вимоги про визнання недійсним договору застави не підлягають задоволенню, а нотаріус при посвідченні договору застави та прийнятті рішення про реєстрацію обтяження №16308382 від 09.06.2017 року діяв в межах діючого законодавства, суд прийшов до висновку, що у вказаній частині позов також є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Приватного нотаріуса Київської міського нотаріального округу Шишкіної Алли Олександрівни, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору застави транспортного засобу, визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію обтяження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: