ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/152/17 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017 смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Чернової О.В.,

За участю секретаря Вишневської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Золочівського районного суду Харківської області позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2017 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Золочівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3, в якому просили визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.07.1990 року. ОСОБА_3 є колишньою дружиною позивача ОСОБА_2, яка в будинку не проживає більше року, але залишається прописаною у будинку позивачів. Добровільно знятися з реєстрації у будинку відповідачка відмовляється, що порушує право позивачів вільно розпоряджатися своєю власністю, через що вони були змушені звернутися до суду зі вказаним позовом.

В судове засідання від позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшли заяви, в яких вони позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечували.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить по 1/2 частині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.07.1990 року, зареєстровано в реєстрі за №1455. Дублікат свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданий 30.01.2008 року, що також підтверджується витягом №18030241 від 10.03.2008 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 7, 8).

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 20.10.2015 року (а.с.18).

Однак з лютого 2016 року в домоволодінні АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не проживає, що вбачається з наданих суду актів від 03.02.2016 року, 04.04.2016 року, 02.06.2016 року 30.08.2016 року, 10.10.2016 року та 08.12.2016 року, складених комісією в складі депутата Довжицької сільської ради виборчого округу №1 Моісеєнко В.М. та жителів вул. Зелена в с. Довжик Золочівського району Харківської області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в присутності господарів будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.12,13,14,15,22,23,24).

При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ст.ст.15, 23, 405 ЦК України. Крім того основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству.

Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Статтею 174 ЦПК України передбачена можливість визнання позову відповідачем. Так, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3, як колишня дружина позивача ОСОБА_2, зареєстрована за вказаною адресою, проте понад рік є відсутньою за місцем реєстрації. Проживаючи за іншою адресою, спірним житлом не цікавиться, не несе витрати на його утримання, чим порушує права власників будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Доказів наявності домовленості між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стосовно відсутності останньої у будинку, суду не надано, в зв'язку з чим, в розумінні положень ч.2 ст. 405 ЦК України суд вважає, що ОСОБА_3 втратила право користування вказаним житлом. Підставою для зняття особи з реєстрації може бути судове рішення про позбавлення особи права користування житлом, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, та керуючись вказаними положеннями матеріального закону та положеннями ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О. В.Чернова