Провадження № 2-з/761/540/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання недійсним положень трудового контракту, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання недійсним положень трудового контракту.

Одночасно з позовною заявою через канцелярію суду позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу, його посадовим особам вчиняти будь-які дії, що направлені на припинення трудових відносин, зокрема, на розірвання трудового контракту від 31.08.2015 з директором Державного підприємства «Благодатне» ОСОБА_1

Заява обґрунтована тим, що згідно з позовною заявою ОСОБА_1 просить визнати недійсним підпункт «б» пункту 5.3 Контракту, укладеного між сторонами 31.08.2015, відповідно до якого «Керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління до закінчення терміну його дії, у разі невиконання підприємством зобов'язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов'язань щодо виплати заробітної плати працівниками чи недотримання графіку погашення заборгованості із заробітної плати» та визнати недійсним підпункт «ї» пункту 5.3 Контракту, відповідно до якого «керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу виконавчої влади, до закінчення терміну його дії, у разі невиконання наказів Органу управління майном». Позивачу стало відомо, що відповідачем погоджено звільнення позивача з посади директора ДП «Благодатне» з відповідною державною адміністрацією з на підставі підпунктів Контракту, які позивач просить визнати недійсними. Вказані дії відповідача в подальшому можуть утруднити виконання рішення суду і позов не відновить порушених прав позивача.

У зв'язку з вище вказаним, Позивач вважає,що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може суттєво ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України, суд залежно від обставин справи може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того ч. 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Позивач належним чином не обґрунтував доцільність забезпечення позову зазначеним способом та не надав відповідних доказів такої необхідності, зокрема, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. 151, 152, 209, 210, 294 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання недійсним положень трудового контракту, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення, апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: