Справа № 455/769/16-ц
Провадження № 2/455/192/2017
02 березня 2017 року м.Старий Самбір
Старосамбірський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді Бонецького Л.Й.,
при секретарі Борковській Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Старий Самбір справу за позовом Старосамбірського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення отриманого безробітним матеріального забезпечення на випадок безробіття та вартості наданих соціальних послуг,
в с т а н о в и в:
16.06.2016 року директор Старосамбірського районного центру зайнятості звернулася до суду з цим позовом посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 перебуваючи у трудових відносинах по сумісництву з ТзОВ ВКФ «ДАНІ» лтд з 01.10.2013 року згідно наказу №11 від 01.10.2013 року, а 27.06.2014 року зареєструвався в районному центрі зайнятості та отримав статус безробітного. За час перебування на обліку з 27.06.2014 року по 29.05.2015 року, йому було надано матеріальне забезпечення у вигляді допомоги з безробіття у сумі 8715.24 гривень, яку добровільно відшкодувати не бажає, тому з нього слід стягнути незаконно отримані кошти.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За згодою представника позивача, суд ухвалює рішення згідно вимог ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів.
16.08.2016 року від відповідача ОСОБА_1 поступили заперечення на позов з посиланням на те, що в період часу з квітня 2014 року і по даний час не працював і не працює за сумісництвом у ТзОВ ВК «ДАНІ», виконував послуги лише до моменту коли працював газозварником за основним місцем роботи у Старосамбірській філії ПАТ «Львівгаз», оскільки використовував для роботи обладнання Старосамбірської філії ПАТ «Львівгаз». Про те, що працював за сумісництвом у фірмі «ДАНІ» нічого не відомо, оскільки коштів від них не отримував, роботу ніяку не виконував і не мав знарядь для того щоб виконувати будь які зварювальні роботи. Про існування наказу про звільнення з роботи з фірми довідався про отримання претензії районного центру зайнятості, жодної заяви про звільнення не писав, так як не знав, що нібито там працює, підпис не його, у період часу з 17.12. по 26.12.2014 року перебував на лікуванні у реанімаційному відділенні Старосамбірської ЦРЛ, і ніяким чином не міг написати та підписати заяву. Гроші з фірми не отримував та у відомостях не розписувався, заробітну плату від фірми до травня 2014 року отримував на ту саму зарплатну карточку, на яку перераховувалась заробітна плата з ПАТ «Львівгаз», після звільнення жодних коштів не отримував, дані документи свідчать про порушення законодавства посадовими особами фірми, а не підтверджують факт його роботи на вказаному підприємстві у період часу з квітня 2014 року по 02.01.2015 року, а тому просив у позові відмовити.
Заслухавши думку представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що він 27.06.2014 року звернувся до Старосамбірського районного центру зайнятості про надання статусу безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», при цьому у заяві ствердив, що через відсутність роботи немає заробітку або інших передбачених законодавством доходів (а.с.11).
Згідно наказу від 27.06.2014 року №НТ140627 ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 27.06.2014 року по 29.05.2015 року (а.с.9). За час перебування на обліку ОСОБА_1 отримав у центрі зайнятості матеріальне забезпечення та соціальні послуги в сумі 8715.24 гривень.
Згідно посвідчення, реєстраційний номер 9809/15 від 03.03.2015 року, ОСОБА_1 пройшов курс навчання з 25.02. по 03.03.2015 року (а.с.20)
Довідкою, виданою Старосамбірським районним центром зайнятості від 27.05.2016 року №09-12/803 встановлено, що згідно з договором №1300/37 від 20.02.2015 року ОСОБА_1 навчався у Львівському центрі професійно технічної освіти Державної служби зайнятості і вартість оплати за навчання становила 42.25 гривень, в період проходження професійного навчання компенсовано районним центром зайнятості за маршрутним листом витрати ОСОБА_1 за проїзд в сумі 101 гривня (а.с.26, 27).
Актом розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №59 від 26.06.2015 року Жовківського районного центру зайнятості, з'ясовано, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку як безробітний у Старосамбірському РЦЗ, перебував у трудових відносинах з ТзОВ ВКФ «Дані» лтд з 01.10.2013 року згідно наказу №11 від 01.10.2013 року по сумісництву та звільнений з 02.01.2015 року згідно наказу №0020 від 02.01.2015 року.
Відповідно до наказу №11 від 01.10.2013 року, ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 01.10.2013 року за сумісництвом електрогазозварником (а.с.31), на підставі його заяви (а.с.49), а наказом №0020 від 02.01.2015 року звільнений на підставі п.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України на підставі його ж заяви (а.с. 32-34,49, 50)
Довідкою від 30.09.2015 року №19 встановлено, що ОСОБА_1 працював у ТзОВ ВКФ «ДАНІ» ЛТД з 01.10.2013 року по 02.01.2015 року на посаді електрогазозварник, дохід за період з 01.10.2013 року по 03.01.2015 року склав 840.71 гривень (а.с.42), що підтверджується і відомостями про виплату заробітної плати та сплати податку з неї (а.с. 35-47).
Таким чином, на час подачі заяви до Старосамбірського центру зайнятості щодо надання статусу безробітного від 27.06.2014 року ОСОБА_1 подав недостовірні дані, що він не працює.
Оскільки ОСОБА_1 належав до зайнятого населення, він безпідставно набув статус безробітного та у звязку з цим безпідставно отримав матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 27.06.2014 року по 29.05.2015 року в сумі 8715.24 гривень, з них 8571.99 гривню допомогу по безробіттю, 42.25 гривні вартість оплати за навчання у Львівському центрі професійно технічної освіти ДСЗ, 101 гривню вартість оплати за проїзд в період проходження професійного навчання.
14.07.2015 року Старосамбірським центром зайнятості скеровано претензію ОСОБА_1 про повернення коштів в сумі 8715.24 гривень, проте в добровільному порядку кошти відповідач не повернув.
Пунктом 3 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженого Постановою КМУ № 219 від 14.02.2007 року, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.
Отже, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.
За таких обставин, виходячи із встановлених судом обставин та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги являються обґрунтованими, доказаними і такими, що підлягають задоволенню, так як в ході судового розгляду було встановлено, що відповідач перебував у трудових відносинах з ТзОВ ВКФ «ДАНІ» ЛТД, а відповідачем не було надано жодних належних доказів, які б спростували доводи позивача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума отриманої ним допомоги по безробіттю за період з 27.06.2014 року по 29.05.2015 року в сумі 8715.24 гривень.
Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 1378 гривень судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.
А тому, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 218, 224 ЦПК України, Законом України «Про зайнятість населення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» суд -,
Позов Старосамбірського районного центру зайнятості задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_1) жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь Старосамбірського районного центру зайнятості судовий збір в сумі 1378 (тисячу триста сімдесят вісім) гривень.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Старосамбірський районний суд в 10-денний строк з дня його проголошення, а відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з часу отримання його копії.
Суддя