Справа № 752/2430/17
Провадження № 2-з/752/35/17
У Х В А Л А

Іменем України

28.02.2017 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Шкірай М.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд -

Встановив

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області та Товариства з обмеженою відповідальністю «СБ ЛТД», ОСОБА_3 та Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної виконавчої служби) про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав,акту приймання-передачі, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зобов`язання вчинити дії.

Позивач звернувся до суду із вказаною завою в якій просить Просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 78,4 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м.

На обґрунтування вимоги забезпечення позову зазначає, що на даний момент в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності на об'єкт нерухомого майна за особою, яка зареєструвала право власності, не маючи правових підстав для такої реєстрації.

Відчуження або не відчуження квартири, залежить виключно від волі ОСОБА_3 та може відбутися в будь-який час, що може утруднити виконання рішення суду.

Перевіривши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступних висновків.

У порядку ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

В розумінні ст.ст. 151,152 ЦПК України, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачем в заяві про забезпечення позову доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

Суд вважає, що позивачем обрано співмірний вид забезпечення позову із заявленими вимогами в позовній заяві.

За таких обставин, суд приходить до висновку про існування обставин, які унеможливлять виконання рішення суду у випадку задоволення позову, тому дану заяву слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 208-210 ЦПК України,

Ухвалив

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 78,4 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Оскарження ухвали не припиняє її виконання.

Суддя