БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/2188/16-ц
провадження № 2/361/119/17
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2017 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Петришин Н.М.,
за участю секретаряМасловської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Група 4 Секурітас ЛТД» про стягнення недонарахованої заробітної плати, зобов'язання вчинити певні дії, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року до суду звернувся ОСОБА_3 із позовом до Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Група 4 Секурітас ЛТД» ( далі - СП «Група 4 Секурітас ЛТД» ) про належне нарахування та виплату недоотриманої заробітної плати.

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до СП «Трупа 4 Секурітас ЛТД» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2016 року об'єднано в одне провадження вищезазначені цивільні справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в липні 2015 року позивач прийнятий на посаду оперативного чергового пульту централізованого спостереження, а 28 квітня 2016 року наказом № 166-ос звільнений із займаної посади згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Таке звільнення вважає незаконним та безпідставним, оскільки у своїй заяві від 18.04.2016 р. про звільнення з займаної посади згідно п. 1 ст. 36 КЗпП просив звільнити його з 20.04.2016 р. та направити трудову книжку на адресу свого проживання. 3 20 по 27 квітня 2016 р. позивач перебував на лікарняному, а 28 квітня 2016 року в офісі компанії дізнався, що відповідачем в односторонньому порядку була змінена дата звільнення з 20.04.2016 р. на дату виходу з лікарняного. Вказує на те, що про іншу дату звільнення не узгоджував із відповідачем, тому таке звільнення вважає незаконним.

Такими діями відповідача позивачу завдано моральних страждань, оскільки він втратив душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, оскільки не має засобів для забезпечення належного рівня життя.

Далі зазначає, що згідно штатного розпису посадовий оклад на посаді оперативного чергового ПЦС у СП «Група 4 Секурітас ЛТД» складає 4 975 грн., робоча зміна триває 24 години за графіком доба через дві. Згідно розрахунків позивача відповідачем при нарахуванні заробітної плати не враховано законодавство щодо оплати роботи в надурочний та нічний час, тому позивач просить стягнути недораховану заробітну плату.

Позивач неодноразово звертався до бухгалтерії з вимогою надати розрахунковий лист з розшифровкою за всіма видами нарахувань і відрахувань із заробітної плати, проте отримував усну відмову. Крім того, із заробітної плати позивача щомісячно відраховували 90 грн. на навчання, однак позивач згоди на навчання не давав та з ним не проводились ніякі навчання.

З урахуванням всіх уточнень позовних вимог, позивач просить: стягнути з відповідача недонараховану зарплатню у сумі 48 882,33 грн; зобов'язати відповідача повернути вирахування із заробітної плати за навчання у розмірі 900 гривень; зобов'язати відповідача надати розрахунковий лист згідно ст. 110 КЗпП за весь період роботи на підприємстві; поновити позивача на посаді оперативного чергового пульту централізованого спостереження у СП ТОВ «Група 4 Секурітас ЛТД»; стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 70 250, 04 грн; зобов'язати відповідача відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50000 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень.

У судовому засіданні позивач доводи позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача Кузьміна Є.О. та Соколова В.М. заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 06 липня 2015 року між СП «Група 4 Секурітас ЛТД» та ОСОБА_3 укладено безстроковий трудовий договір від 06 липня 2015 року на підставі особистої заяви позивача від 06 липня 2015 року про виконання обов'язків оперативного чергового пульту централізованого спостереження. ( том 1 а.с. 154,155 )

Відповідно до наказу №236-ос від 06.07.2015 року ОСОБА_3 прийнятий на посаду оперативного чергового пульту централізованого спостереження СП «Група 4 Секурітас ЛТД», з оплатою праці згідно штатного розпису з 06.07.2015 року. ( том 1 а.с. 156)

Із розписки, підписаної 06.07.2015 року ОСОБА_3, видно, що йому: роз'яснено його права і обов'язки та проінформовано про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, відсутність небезпечних і шкідливих виробничих факторів, його права; ознайомлено працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором ( про що свідчить власноруч зроблений підпис позивачем у заяві на прийняття на роботу від 06 липня 2015 року та в розписці від 06 липня 2015 року) та ін. ( том 1 а.с. 157 )

Згідно з протоколом №15 засідання представників трудового колективу від 24.12.2013 року ухвалено погодити запровадження та умови застосування для працівників служби фізичної охорони підприємства режиму підсумованого обліку робочого часу з обліковим періодом рік. ( том 1 а.с. 160 )

Відповідно до Наказу № 195 від 25.12.2013 року запроваджується з 01 січня 2014 року працівникам відділу фізичної охорони СП «Група 4 Секурітас ЛТД» підсумований облік робочого часу. Також вказаним наказом встановлено, що робота працівників відділу фізичної охорони здійснюється за затвердженими щомісячними графіками оперативного чергування. Рік вважається обліковим періодом у підсумованому обліку робочого часу. ( том 1 с.а. 161)

На підтвердження відпрацьованих днів/часів гр. ОСОБА_3 стороною відповідача долучено до матеріалів справи відповідний графік виходів на роботу позивача за період з липня 2015 року по 30 квітня 2016 року із підписами про ознайомлення із графіком ОСОБА_3 ( том 1 а.с. 34-43).

У матеріалах справи знаходиться заява датована 18 квітня 2016 року, де ОСОБА_3 просить звільнити його з посади оперативного чергового об'єкту ПЦС за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України з 20.04.2016 року. Дана заява підписана ОСОБА_6 та погоджена керівником СП «Група 4 Секурітас ЛТД» Козленко Ю.О. ( том 1 а.с. 133)

Відповідно до копії листка непрацездатності, виписаного КЗ БМР «БМЦ ПМСД», ОСОБА_3 проходив амбулаторне лікування та звільнений від роботи з 20 квітня 2016 року по 27 квітня 2016 року ( включно) ( том 2 а.с. 135)

Наказом №166-ос від 28 квітня 2016 року ОСОБА_3 звільнений за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України з 28 квітня 2016 року. З наказом позивач ознайомився, що підтверджується його підписом. (том 2 а.с. 136)

У розписці від 28.04.2016 року ОСОБА_3 зазначено, що звільняється з СП ТОВ «Група 4 Секурітас ЛТД» з 28.04.2016 року. При звільненні отримав трудову книжку, сертифікат нарколога, психіатра, медичну довідку, свідоцтво охоронника. ( том 1 а.с. 138 )

Свідок ОСОБА_6, начальник відділу організованої охорони, у судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_3 прийшов працювати на підприємство у липні 2015 року. У квітні 2016 року повторно звернувся із заявою про звільнення за угодою сторін, через 2 дні зателефонував та повідомив, що знаходиться на лікарняному, після розмови було погоджено рішення про звільнення позивача після закриття лікарняного листа, складено телефонограму від ОСОБА_3, яку прийняв його безпосередній керівник - ОСОБА_8 та доповідну записку на ім'я керівника СП «Група 4 Секурітас ЛТД». Позивач працював доба через дві, але часто бувало працівники замінювали один одного. Позивач не заперечував проти встановлених графіків роботи.

Свідок ОСОБА_9 директор з фінансів на підприємстві, пояснила, що годинна ставка у працівників одна, всі доплати вірно зазначені у відомості про грошове утримання позивача. Також пояснила, що бухгалтер Прядко перебуває у її підпорядкуванні.

Свідок ОСОБА_10 працює директором з операцій, пояснив, що на підприємстві нікого не заставляють працювати понаднормово, ОСОБА_3 сам просився працювати понаднормово, пояснюючи скрутним матеріальним становищем. Також повідомив, що позивач двічі звільнявся, зокрема, першого разу відкликав свою заяву, а другий раз звільнений після виходу з лікарняного.

Відповідно до п. 1 ст.36 КЗпП України (Підстави припинення трудового договору) підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п.1 ст.36 КЗпП, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (ст.38 КЗпП)

Тобто угода сторін на припинення трудового договору передбачає взаємну згоду та ініціативу як працівника так і власника.

З огляду на викладені обставини, вбачається, що ОСОБА_3 виявив свою волю на припинення безстрокового трудового договору 18.04.2016 року, коли писав заяву про звільнення з роботи з 20.04.2016 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. На підставі показів свідка ОСОБА_8, які узгоджуються з іншими матеріалами справи (телефонограма та доповідна записка від 20.04.2018 року (том 2 а.с. 141, 142), встановлено, що відповідачу стало відомо про перебування позивача на лікарняному з 20 квітня 2016 року, тому між сторонами погоджено припинення такого трудового договору після закінчення строку лікарняного - 28.04.2016 року. Матеріалами справи встановлено, що відповідач погодився на звільнення ОСОБА_3 з 20.04.2016 року, а в подальшому, погодився на звільнення позивача після закінчення строку лікарняного - 28.04.2016 р. ( про що свідчить резолюція на заяві ОСОБА_3 про звільнення)

При цьому, суд зазначає, що позивач після 20.04.2016 року не відкликав свою заяву про звільнення, та додатково підтвердив що звільняється із 28.04.2016 року у розписці, складеній у цей же ж день ( том 1 а.с. 138 ).

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що звільнення позивача відбулось згідно вимог чинного законодавства за волею позивача, його права відповідачем не порушувались, тому відсутні підстави для поновлення ОСОБА_3 на роботі в СП ТОВ «Група 4 Секурітас ЛТД».

Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від попередньої вимоги, тому також задоволенню не підлягають.

Доводи позивача про неправильне нарахування йому заробітної плати відповідачем жодними доказами у судовому засіданні не підтверджені.

Стаття 106 КЗпП України передбачає, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.

Відповідно до статті 107 КЗпП України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі:1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Згідно із ст. 108 КЗпП України робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.

Так, у відомості відпрацьованих годин ОСОБА_3 та нарахованого грошового утримання за період з 07/2015-04/2016 міститься інформація щодо відпрацьованих годин ОСОБА_3, а також розрахунок заробітної плати останнього відповідно до відпрацьованих годин, у тому числі оплата нічних годин, святкових годин та понаднормових годин, включено розмір доплати за фінансовими результатами. Всього за вказаний період нараховано 50 247, 50 грн.( том 2 а.с. 157)

У висновках Акту від 29 квітня 2016 року Головною управління держпраці у Київській області (припис «26-194/500-412), про проведення на СП ТОВ «Група 4 Секурітас ЛТД» позапланової перевірки дотримання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 26-194/500, зазначено про порушення ч. 1 ст. 65 КЗпП України - ОСОБА_3 відпрацьовано 724 години понаднормово. Відповідно до відомості відпрацьованих годин ОСОБА_3 та нарахованого грошового утримання за період з 07/2015-04/2016 підтверджується, що облік відпрацьованих працівниками понаднормових часів ведеться. ОСОБА_3 оплачено за понаднормові часи 6 217. 72 грн., за роботу в святкові дні 772, 08 грн., за нічні 1 304, 82 грн. Перевіркою встановлено, що ОСОБА_3 виявляв ініціативу щодо чергувань понаднормово. Підприємство дотримується вимоги ч. 1 ст. 94 КЗпП України, тобто заробітна плата виплачується працівнику ОСОБА_3 за виконану ним роботу в повному обсязі. (том 2 а.с. 169-183)

Довідка, видана18 березня 2016 року ОСОБА_3 директором з персоналу ОСОБА_11 про те, що згідно штатного розпису його посадовий оклад складає 4 975 грн., не є первинним документом щодо розміру посадового окладу позивача та суперечить іншим матеріалам справи щодо порядку нарахування ОСОБА_3 заробітної плати. Зокрема, судом встановлено, що розмір заробітної плати позивача вираховувався виходячи з годинної ставки та відпрацьованих годин. За таких обставин, дана довідка не може бути підставою для перевірки правильності нарахування позивачу заробітної плати.

При цьому, здійснений позивачем розрахунок заробітної плати ( том 2 а.с. 108) є абсолютно безпідставним, який суперечить матеріалам справи та жодними доказами не підтверджений.

Отже, позовні вимоги про стягнення недоотриманої заробітної плати є безпідставними та недоведеними, тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до Закону України «Про охоронну діяльність» та Ліцензійних умов затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №365 від 15.04.2015 року та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 16.05.2013 року за №757/23289, зазначається, що допуск працівників до самостійного несення служби допускається лише в тому випадку коли працівник надав повний комплект документів. Одним із таких документів є свідоцтво охоронника, тобто документ, підтверджуючий, що особа пройшла відповідне професійно-технічне навчання і може виконувати обов'язки працівника відділу фізичної охорони.

Судом встановлено, що при прийнятті на роботу ОСОБА_3 не мав свідоцтва про отримання робітничої професії «Охоронник».

Відповідно до договору №8 про навчання спеціалістів підприємства, укладеного 01 жовтня 2015 року між Державним підприємством «Інститут підготовки кадрів промисловості» ( виконавець ) та СП ТОВ «Група 4 Секурітас ЛТД» (замовник), виконавець бере на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання з підвищення кваліфікації спеціалістів замовника за спеціальністю - охоронник 3 розряд.( том 2 а.с. 184)

ОСОБА_3 надав згоду на навчання в розписці від 06.07.2015 року, при прийомі на роботу, під розділом «Навчання», надав згоду на відрахування вартості навчання у розмірі 900 грн. із заробітної плати та поставив свій підпис про зазначене. ( том 2 а.с. 123 ).

До матеріалів справи також додано: копію свідоцтва державного зразка за професією «Охоронник», серія НОМЕР_1, від 02 листопада 2015 року на ім'я ОСОБА_3, копію акту здачі-приймання від 02 листопада 2015 року між СП ТОВ «Група 4 Секурітас Лтд» та ДП «Інститут підготовки кадрів промисловості», та додаток до акту №12 від 02.11.2015 року. ( том 2 а.с. 185-187)

Таким чином, враховуючи те, що позивач надав згоду на навчання та на відшкодування підприємству понесених витрат (а саме у вигляді поступового відрахування з його заробітної плати) на оплату його навчання, зобов'язувався відшкодувати підприємству понесені витрати, обмеження прав працівника на заробітну плату не має, а відрахування проводились у розмірі менше 50%.

Отже, позовні вимоги про стягнення із відповідача 900 грн., відрахованих із заробітної плати за навчання, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Крім того, посилаючись на ст. 110 КЗпП України, просить зобов'язати відповідача надати позивачу розрахунковий лист.

Відповідно до ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_3 звільнений та не працює на підприємстві СП ТОВ «Група 4 Секурітас ЛТД», відповідачем на даний час уже не можуть виконуватись вимоги вищевказаної статті по відношенню до позивача. При цьому, позивач не звертався із такими позовними вимогами до відповідача під час роботи на підприємстві. Водночас, у порядку ст.49 КЗпП України позивач має право отримувати від підприємства відповідні довідки щодо заробітної плати, однак з такими вимогами ні до підприємства ні до суду не звертався.

Позовні вимоги про стягнення із відповідача моральної шкоди також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, тому задоволенню не підлягають.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Група 4 Секурітас ЛТД» про стягнення недонарахованої заробітної плати, зобов'язання вчинити певні дії, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин