У Х В А Л А

15.03.2017 Справа №607/3374/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 14 березня 2017 року подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики у розмірі 15520 доларів США.

Одночасно із поданням позову позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частину квартири №30, площею 51,8 кв. м., що знаходиться за адресою:м. Тернопіль вул. Броварна, 47, та належить ОСОБА_2 й на автомобіль Mitsubishi Lancer, 2006 року випуску, VIN: JMBSRCS3A6U015003, державний номер: ВО9969АС.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що згідно договору позики від 13 лютого 2016 року відповідач ОСОБА_2 позичив у нього (ОСОБА_1 З.) 10000 доларів США, які зобовязався повернути до 13 березня 2016 року зі сплатою відсотків у розмірі 3%, щомісячно, від суми позики. Також згідно договору позики від 18 лютого 2016 року відповідач ОСОБА_2 позичив у нього (ОСОБА_1 З.) 3000 доларів США, які зобовязався повернути до 18 травня 2016 року зі сплатою відсотків у розмірі 3%, щомісячно, від суми позики. Свої зобовязання щодо своєчасного повернення грошових коштів відповідач не виконав. Позивач вказує, що на даний час, відповідач ОСОБА_2 є власником 1/3 частини квартири №30, площею 51,8 кв. м., яка знаходиться за адресою: вул. Броварна, 47 та належить ОСОБА_2 та накласти арешт на автомобіль Mitsubishi Lancer, 2006 року випуску, VIN: JMBSRCS3A6U015003, державний номер: ВО9969АС. Також, позивач зазначає, що у випадку задоволення його позовних вимог він хоче бути впевненим у належному виконанні рішення суду, а відтак, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду в разі його задоволення.

Дослідивши подану заяву, суд приходить до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, з огляду на наступне.

Згідно ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вимогами ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України встановлено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п. 1 ч.1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Положеннями ч.3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Оскільки, в заяві про забезпечення позову відсутнє належне обґрунтування його необхідності та не додано доказів, які б підтверджували, що саме заявлений вид забезпечення позову є співрозмірним позовним вимогами, беручи до уваги, що накладення арешту на майно відповідача є заходом, який призводить до суворих обмежень для власника майна у користуванні його майном та вказані дії можуть призвести до порушень конституційних прав відповідача по справі на володіння та користування належним йому майном та, оскільки, рішення по цій справі не ухвалено, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 151-153 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_3