АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/2652/2017 Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в якому просив визнати кредитний договір №014/0049/74/62280 від 08.08.2006 недійсним, обґрунтовуючи тим, що 08.08.2006 року між ним та АППБ «Райффайзен Банк Аваль» (зараз ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») було укладено кредитний договір №014/0049/74/62280, згідно умов якого Банк зобов'язався надати позивачу споживчий кредит в сумі 139 430,00 доларів США для придбання земельної ділянки з будинком за адресою: АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що під час укладення зазначеного договору було порушено норми Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки договір містить дисбаланс прав та обов'язків сторін, умови договору по відношенню до споживача є несправедливими, просив позов задовольнити.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи тим, що рішення суду незаконне, необґрунтоване, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Зокрема, кредитором при укладенні спірного договору не були виконані умови п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Представник АППБ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із заявою , в якій просив розглядати справу за його відсутності.

ОСОБА_2 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив.

Представник за довіреністю ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи у зв'язку із її відрядженням.

Як вбачається із довіреності, виданої ОСОБА_2 28.09.2016 року ( а.с.19), п'ять осіб, в тому числі і ОСОБА_3, мають право представляти ОСОБА_2 в судових інстанціях, однак, ні сам ОСОБА_2, ні його представники в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили.

На підставі ст.. 305 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явилися, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, їх явка до суду апеляційної інстанції не є обов'язковою.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.08.2006 року між позивачем ОСОБА_2 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (зараз ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») було укладено кредитний договір №014/0049/74/62280, згідно з умовами якого Банк зобов'язався надати позивачу споживчий кредит в сумі 139 430,00 доларів США для придбання земельної ділянки з будинком за адресою: АДРЕСА_1, під 12% річних строком до 08.08.2026 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач не надав суду достовірних та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятоюта шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 18 Закону N 1023-XIIмістить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, за змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути визнано недійсним або змінено, а не сам договір.

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Проаналізувавши норму статті 18 Закону N1023-XII, слід дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві.

Судом встановлено, що 8 серпня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «РайффайзенБанк аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/0049/74/62280.

Позичальник був ознайомлений з усіма умовами кредитного договору та валютними ризиками , пов'язаними з правовідносинами, що виникають з умов Кредитного договору № 014/0049/74/62280 від 8 серпня 2006 року , що підтверджується власноруч зробленою позичальником розпискою, в якій зазначено « Договір мною прочитаний, його умови та Правові наслідки підписання договору мені зрозумілі та я з ними згоден. Підпис під цим договором- зроблено мною власноручно та добровільно.

6 жовтня 2011 року позивачем власноручно була підписана Додаткова угода № 2 до кредитного договору № 014/0049/74/62280 від 8 серпня 2006 року. У пункті 6 даної угоди вказано: «Позичальник підтверджує, що перед укладенням цієї додаткової угоди він був повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в .ПАТ «РайффайзенБанк Аваль та орієнтовну сукупну вартість кредиту, що підтверджується підписом позичальника про ознайомлення та що він немає претензій та зауважень.

Як вбачається з кредитного договору позивач своїм підписом підтвердив, що отримав від Банку примірник Договору, інформацію про умови кредитування .

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не надав суду доказів того, що відповідачем були суттєво порушені його права при укладанні договору, що вони є несправедливими по відношенню до нього, волевиявлення на укладання такого договору з боку позивача було вільним, він протягом десяти років виконував умови договору, а тому підстав для задоволення його апеляційної скарги та позовних вимог колегія суддів не вбачає.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :