Справа № 182/937/16-ц
Провадження № 2/0182/1123/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2017 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
секретаряОСОБА_2

за участю позивача ОСОБА_3, представника відповідачів ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.1-3), який протягом розгляду справи неодноразово уточнював (а.с.37-39,74-77,92-95) та остаточно просив стягнути з відповідачів на його користь майнову шкоду в сумі 2018 грн. 83 коп. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.00 коп.; зобовязати відповідачів зняти самоклеючу плівку з металопластикового вікна його будівлі літ. «Б», яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополі, вул. Радіонова, 50; зобовязати відповідачів демонтувати металеву конструкцію на його будівлі літ. «Б,б», яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополі, вул. Радіонова, 50; стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування вимог позову посилається на наступні обставини.

Йому на праві власності належить 9/14 частин житлового будинку з надвірними будівлями №50 по вул. Радіонова в м. Нікополі на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.12.1995року р.№ 2-4163, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою, та на підставі договору дарування від 14.12.2001 року р.№ 4327, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_10

Відповідачі є власниками житлового будинку з надвірними будівлями №52 по вул. Радіонова в м. Нікополі на підставі договору дарування від 30.09.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_10

Земельні ділянки не приватизовані. Між ним та відповідачами постійно виникають спори щодо руйнування майна та розміщення тимчасових будівель на межі.

Вікна його будівлі виходять у двір відповідачів. Відповідачі не надають йому прохід для обслуговування вказаної будівлі, що порушує його права щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном. Домовленості укладання договору сервітуту на прохід для обслуговування будівлі між ними не досягнуто.

12.03.2013 року він у своєму будинку замінив два деревяних вікна на метаталопластикові вікна. Послався на те, що в цей же день відповідач ОСОБА_7 зі сторони свого домоволодіння закрасила блакитною фарбою одне його металопластикове вікно, чим спричинила йому матеріальний збиток на суму 2018 грн. 83 коп. Друге металопластикове вікно відповідачі заклеїли самоклеючою плівкою. За даним фактом він звернувся до міліції, а також до комісії вирішення земельних спорів Нікопольської міської ради.

Також вказав, що відповідачами без його відома до його будівлі літ. «Б,б» зі сторони їх домоволодіння була вмонтована по всій стіні над вікнами металева конструкція, що спричинило руйнування кута його будівлі. Згідно правил п.2.20 Державних будівельних норм України, затверджених наказом Держбуту України від 24.03.1992 року №37, відстань від межі суміжної ділянки до стін житлового будинку або господарських споруд слід приймати 1 м.

Факт спричинення йому майнової шкоди у сумі 2018 грн. 83 коп. підтверджується постановою про закриття кримінального провадження СВ Нікопольського МВ ГУМВС України від 19.03.2013 року та витягом з протоколу №12 засідання комісії з вирішення земельних спорів Нікопольської міської ради від 24.04.2013 року.

Факт заклеювання самоклеючою плівкою відповідачами другого металопластикового вікна, а також спорудження ними металевої конструкції на стіні зі сторони їх домоволодіння, що спричинило руйнування кута будівлі підтверджується Атом від 04.08.2016 року, затвердженим головою квартального комітету №4 Газярян.

Зараз йому потрібно замінити вікно, відремонтувати кут будівлі, він буде вимушений позичати гроші, наймати майстрів. Зафарбоване відповідачами вікно не підлягає відновленню, також не підлягає гарантійному обслуговуванню.

Зазначив, що від неправомірних дій відповідачів він зазнав моральних страждань, які виразилися в тому, що він інвалід третьої групи, який ледве пересувається по будинку, змушений ходити по різних інстанціях для відновлення своїх прав. Моральну шкоду оцінив у 10 000 грн. 00 коп.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 року залучено до участі у справі третіми особами ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с.60).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2017 року залучено до участі у справі третьою особою ОСОБА_5 (а.с.125).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, був повідомлений. У судовому засіданні 08.06.2016 року проти позову заперечував (а.с.57-59). Суду пояснив, що старі вікна позивача були деревяні та були закрашені. Потім позивач встановив нове вікно дзеркальне. Після цього позивач встановив інше вікно, яке відкривається до них у двір і через яке можна залізти до них у двір. Хто зафарбував вікно він не бачив, він не фарбував.

Відповідач ОСОБА_7 у судове засідання не зявилася, була повідомлена. У судовому засіданні 08.06.2016 року проти позову заперечувала (а.с.57-59). Суду пояснила, що перше вікно позивачу дозволили встановити, але він встановив дзеркальне вікно, тому його було заклеєно плівкою. Друге вікно, яке встановив позивач, розкривається до них у двір, через 1 метр від цього вікна у них вхід до будинку. Вони були проти встановлення позивачем вікна. Вказала, що зафарбувала вікно її мати - ОСОБА_5. Її мати зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Власниками будинку є вони-відповідачі та їх діти ОСОБА_8, ОСОБА_9

Представник відповідачів ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував за недоведеністю та безпідставністю. У матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідачів (а.с.51), в яких відповідачі посилаються на наступне. Зазначили, що немає необхідності у встановленні нового вікна позивачем, так як пластикова рама вікна не пошкоджена, після встановлення вікна на рамі залишена захисна плівка. Можна заміни лише стеклопакет. З позивачем, до встановлення вікна, була розмова та домовленість щодо неприпустимості встановлення вікон, які виходять у їх двір. На протязі трьох років позивач не звертався до них з проханням здійснити відновлення вікна. Крім того, звернули увагу на те, що договір № 03/01-01 від 01.03.2013 року, укладений між ФОП ОСОБА_11 та ОСОБА_12, та чек про оплату, відповідно до вищезазначеного договору надані ОСОБА_12 Постановою про закриття кримінального провадження від 19.03.2013 року встановлено, що блакитною фарбою вікно позивачу закрасила ОСОБА_5, що суперечить викладеним у позовній заяві обставинам. Позовні ж вимоги адресовані їм-відповідачам.

Треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9 у судове засідання не зявилися, кожний окремо подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили відмовити в задоволенні позову (а.с.67,68).

Третя особа ОСОБА_5 у судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила, що вона зареєстрована та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з дочкою та зятем. Зазначила, що вони з сусідами жили нормально до того часу, поки сусіди не вставили нові вікна. Вони не дозволяли, але ті це зробили. Домовленості про встановлення позивачем нових вікон не було. Спочатку сусіди встановили дзеркальне вікно і тому вона заклеїла його плівкою. Потім позивач встановив інше вікно у санвузол, яке відкривається до них у двір. Син позивача сказав їм, що вони можуть заклеїти це вікно самоклеючою плівкою, як і інше вікно, яке було заклеєне плівкою раніше. У неї плівки не було, тому вона зафарбувала вікно фарбою. Вказала, що вікно зафарбувала саме вона. Дочки і зятя там не було, вони були в хаті. Той день памятає добре, в неї був день народження. Зранку позивачу встановили вікно і тільки його встановили вона його і зафарбувала. Зазначила, що до того, як позивач встановив нові вікна, вони мали доступ до своїх вікон з їх двору, зять дозволяв заходити у двір, вони штукатурили вікно та робили все що було потрібне. Вказала, що металеву конструкцію було встановлено ще її чоловіком у 1978 році, відповідачі не варили цю бесідку.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідачів, третю особу, допитавши свідка ОСОБА_12, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п.5 Постанови Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» закріплено, що суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником 9/14 частин житлового будинку з надвірними будівлями №50 по вул. Радіонова в м. Нікополі: 3/14 частин на підставі договору дарування від 29.04.1998 року р.№1432, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_10 (а.с.8); 6/14 частин на підставі договору дарування від 14.12.2001 року р.№4327, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_10 (а.с.9), та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.12.1995 року р.№2-4163, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою (а.с.10,11). Вказане підтверджується матеріалами справи (а.с.8-15,82-86,127-130,136).

Житловий будинок № 52 по вул. Радіонова в м. Нікополі Дніпропетровської області на підставі договору дарування від 30.09.2004 року, р.№ 3717 зареєстрований на праві приватної спільної сумісної власності за ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с.55,56).

Позивач у позові посилається на те, що незаконними діями відповідачів йому завдано матеріальні збитки та моральні страждання. Тому, суд, виходячи з положень ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В обґрунтування обставин ти вимог позову позивач надав ксерокопії наступних документів: чек № 03/01-01 від 01.03.2013 року на імя ОСОБА_12 про оплату металопластикового вікна за адресою вул. Радіонова,50 в м. Нікополі на суму 1000,00 грн. (а.с.16); лист замовлення до договору № 03/01-01 від 01.03.2013 року (а.с.16); замовлення від 22.02.2013 (а.с.17); акт прийому-передачі № 03/12-01 від 12.03.2013 року виробу з металопластику відповідно до договору № 03/01-01 від 01.03.2013 року на імя замовника ОСОБА_12 (а.с.18); договір № 03/01-01 від 01.03.2013 року укладений між виконавцем ФОП ОСОБА_11 та замовником ОСОБА_12 про встановлення металоплатикового виробу за адресою вул. Радіонова, 50 в м. Нікополі (а.с.19); довідка видана ФОП ОСОБА_11 щодо догляду за металопластиковим вікном, памятка щодо догляду за вікнами (20,25); сертифікати відповідності (а.с.21-24); постанова про закриття кримінального провадження від 19.03.2013 року за наслідками розгляду заяви ОСОБА_3, якою встановлено, що ОСОБА_5 закрасила блакитною фарбою вікно ОСОБА_3 (а.с.26); постанова про закриття кримінального провадження від 26.03.2013 року за наслідками розгляду заяви ОСОБА_12 від 20.03.2013 року (а.с.27); витяг з протоколу № 12 засідання комісії з вирішення земельних спорів від 24.04.2013 року (а.с.28), згідно якого при виїзді на місцевість спеціалістами управління комунального майна було виявлено, що дійсно вікно виходить на подвіря ОСОБА_5 та ОСОБА_7, воно повністю зафарбоване синьою фарбою; фото (а.с.103,104,105); лист начальника Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.122); розрахунок вартості нового вікна станом на 08.06.2016 року (54).

Свідок ОСОБА_12, про допит якої було заявлено позивачем, суду пояснила, що позивач - її чоловік, вони проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. З відповідачами були нормальні відносини, зараз - ворожі. Все було нормально, поки вони не почали робити ремонт. Перше вікно, що вони замінили, зразу заклеїли чорною плівкою, пізніше заклеїли вже самоклеючою плівкою. Друге вікно ОСОБА_5 заборонила встановлювати, але майстри встановили метолопластикове вікно. В цей же день вікно пофарбували. Вказала, що вона бачила з вікна заклеєного плівкою, що фарбувала вікно ОСОБА_7, з цього приводу вона зверталася до міліції. Зазначила, що бачила осінню 2013 року як відповідач ОСОБА_6 та його брат зварювали металеву конструкцію.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами, третьою особою ОСОБА_5 наявний конфлікт з приводу користування суміжними домоволодіннями (а.с.28-32,52,53,78-81,87,106).

З постанови про закриття кримінального провадження від 19.03.2013 року (а.с.26,112) вбачається, що за наслідками розгляду заяви ОСОБА_3 від 12.03.2013 року було опитано ОСОБА_3, ОСОБА_5 В ході досудового розслідування ОСОБА_5 пояснила, що 12.03.2013 року, побачивши як гр. ОСОБА_3 встановлював вікно вона сказала йому, що її це не влаштовує, оскільки їх будівля повинна бути розташована на 1 м від межі домоволодіння, де мешкає ОСОБА_5 та ОСОБА_7, тому побачивши, що гр. ОСОБА_3 порушує встановлені житлові норми гр. ОСОБА_5 блакитною фарбою закрасила йому вікно. Постановою було встановлено, що в діях ОСОБА_5 формально вбачається склад злочину передбаченого ст.194 ч.1 КК України, однак згідно чинного законодавства для притягнення до кримінальної відповідальності винної особи, потерпілому повинна бути завдана шкода у великих розмірах, тобто 250 і більше неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому підстав для порушення кримінального провадження за даною статтею немає. Цією постановою кримінальне провадження було закрите за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_5 підтвердила, що саме вона зафарбувала вікно.

Листом начальника Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.122) підтверджується, що 12.03.2013 року об 11.40 год. до чергової частини Нікопольського ВП по телефону надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_3, який мешкає в м. Нікополі, вул. Радіонова,50.

З постанови про закриття кримінального провадження від 26.03.2013 року (а.с.27,113) вбачається, що 20.03.2013 року до ЧЧ з повідомленням звернулася ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_7 12.03.2013 року пошкодила майно заявника зафарбувала вікно кухні у темно синій колір, чим нанесла заявнику збиток на 1000 грн. Цією постановою було закрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР за фактом пошкодження майна за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_12 самостійних вимог до суду не предявила.

У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні позивачем не було доведено, що йому діями відповідачів заподіяна матеріальна шкода у розмірі 2018 грн. 83 коп. та те, що позивач зазнав моральної шкоди від дій відповідачів.

Жодних доказів на підтвердження завдання матеріальних збитків та моральних страждань з боку відповідачів позивачем, всупереч ч.3 ст.10 ЦПК України, суду не представлено.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На запитання суду позивач у судовому засіданні пояснив, що вимог до ОСОБА_5 у нього немає, що у нього вимоги саме до відповідачів.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведений факт спричинення йому відповідачами матеріальної та моральної шкоди, а тому у задоволенні цих вимог позову слід відмовити.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_5 пояснила, що саме вона заклеїла самоклеючою плівкою інше вікно позивача, тому вимоги позивача, предявлені до відповідачів щодо зобовязання їх зняти самоклеючу плівку, на думку суду, є безпідставними, а тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Не доведено позивачем також і тих обставин, що саме відповідачами було встановлено металеву конструкцію на будівлі літ. «Б,б», яка розташована по вул. Радіонова,50 в м. Нікополі, та що із-за цього руйнується кут його будівлі. З представлених доказів цього не вбачається (а.с.105). Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що бесідку було зварено давно, але вона бачила, що осінню 2013 року відповідачем було приварено металеву конструкцію. Інших доказів того, що відповідачем було приварено металеву конструкцію суду не представлено, тому суд вважає недостатніми показання свідка, у якої існує конфлікт з відповідачами, щодо цих обставин. Суд не бере до уваги показання свідка щодо цих обставин також і тому, що вони не є належним доказом щодо руйнування куту будівлі позивача саме із-за встановлення металевої конструкції. Акт складений сусідами, чиї підписи 04.08.2016 року завірені головою квартального комітету №4, (а.с.78) також не є таким доказом, тому суд не може покласти його в основу рішення. У задоволенні вимог позову щодо зобовязання відповідачів демонтувати металеву конструкцію також слід відмовити.

Враховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.3,10,11,57,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_1