Ухвала

іменем україни

25 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Іллічівської міської ради Одеської області, виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області, третя особа - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, про визнання права власності за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - на рішення апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, у якому просила визнати за нею право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі договору суборенди землі від 26 січня 2012 року у довгостроковому платному користуванні споживчого кооперативу «Престижний» перебуває земельна ділянка, загальною площею 1,6867 га, кадастровий номер НОМЕР_1, несільськогосподарського призначення, із земель житлової та громадської забудови, що надана для житлової забудови за адресою: АДРЕСА_2

Вона є членом споживчого кооперативу «Престижний» та користується земельною ділянкою АДРЕСА_3

17 липня 2012 року з метою поліпшення житлових умов нею було розпочато будівництво житлового будинку на закріпленій за нею земельній ділянці, про що до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області подано декларацію про початок виконання будівельних робіт.

19 липня 2012 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області було зареєстровано декларацію № ОД 0 про початок виконання будівельних робіт «Будівництво житлового будинку ділянці АДРЕСА_3 замовником якої була вона (позивачка).

У 2014 році будівництво житлового будинку було завершено, проведено технічну інвентаризацію об'єкта нерухомості та отримано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1

Посилаючись на те, що вона не має можливості зареєструвати у встановленому законодавством порядку право власності на новозбудовані об'єкти нерухомості, оскільки їх будівництво проведено без затвердженої у встановленому порядку проектної документації та без відповідних дозвільних документів, ОСОБА_3 просила позов задовольнити.

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 червня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який у цілому складається з: житлового будинку (літ. «А»), загальною площею 666,5 кв. м, який складається з підвального поверху: 20 - коридор площею 9,7 кв. м, 21 - пральня площею 11 кв. м, 22 - гардеробна площею 20,6 кв. м, 23 - гардеробна площею 20,5 кв. м, 24 - більярдна площею 45,8 кв. м, 25 - допоміжне приміщення площею 4,8 кв. м, 26 - кімната відпочинку площею 24,7 кв. м, 27 - коридор площею 5,3 кв. м, 28 - вбиральня площею 2,5 кв. м, 29 - сауна площею 6,5 кв. м, 30 - комора площею 35,5 кв. м, 1 поверх: 1 - гараж площею 36,4 кв. м, 2 - житлова площею 25,6 кв. м, 3 - санвузол площею 7,7 кв. м, 4 - коридор площею 7,4 кв. м, 5 - тамбур площею 4,9 кв. м, 6 - хол 46,4 кв. м, 7 - кухня-їдальня площею 21,9 кв. м, 8 - веранда площею 36,8 кв. м, 2 поверх: 9 - хол площею 24,7 кв. м, 10 - житлова площею 20,8 кв. м, 11 - санвузол площею 3,7 кв. м, 12 - житлова площею 17,5 кв. м, 13 - житлова площею 41,3 кв. м, 14 - санвузол площею 6,1 кв. м, 15 - веранда площею 33,4 кв. м, тераса площею 12,5 кв. м, тераса площею 3,7 кв. м, мансардний поверх: 16 - сходова клітина площею 5,3 кв. м, 17 - тренажерний зал площею 108,9 кв. м, 18 - комора площею 6,8 кв. м, 19 - санвузол площею 4,3 кв. м, балкон площею 3,5 кв. м, котельня літ. «Б» площею 16,7 кв. м, навіс літ. «В» площею 27,1 кв. м, ворота № 1 площею 5,01 п. м, хвіртка № 2 площею 1,12 п. м, огорожа №3 площею 13,27 п. м, фонтан № 4 1 шт., басейн № 5 площею 40,5 кв. м, покриття І площею 245 кв. м.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий апеляційний розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Приписами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, будівництво, здійснене без дозволу або проекту, будівництво, здійснене з порушенням норм і правил.

Під самочинним будівництвом необхідно розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об'єктів нерухомості (ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Будівництво без належного дозволу має місце як при відсутності дозволу на будівництво, так і при відсутності дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. п. 4, 12, 24 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Судом установлено, що ОСОБА_3 є членом споживчого кооперативу «Престижний» згідно з рішенням загальних зборів членів споживчого кооперативу «Престижний», протоколом від 12 березня 2012 року № 1/2 та користується земельною ділянкою АДРЕСА_3

17 липня 2012 року з метою поліпшення житлових умов ОСОБА_3 розпочато будівництво житлового будинку на закріпленій за нею земельній ділянці по АДРЕСА_1 про що нею відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» було подано до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області декларацію про початок виконання будівельних робіт, яка зареєстрована 19 липня 2012 року за № ОД 0.

Після завершення будівництва житлового будинку в порядку, передбаченому чинним законодавством, було проведено технічну інвентаризацію об'єкта нерухомості та отримано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який знаходиться за вказаною вище адресою, який виготовлений комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Іллічівська станом на 13 жовтня 2014 року (інвентарний № 86645).

Після завершення будівництва вищевказаного об'єкта загальна площа житлового будинку значно збільшилась порівняно з тією площею, що була вказана у декларації про початок виконання будівельних робіт від 17 липня 2012 pоку.

Проведені позивачкою будівельні роботи з будівництва садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 були здійснені без затвердженої у встановленому порядку проектної документації та без відповідних дозвільних документів на будівництво та виконання будівельних робіт, тому таке будівництво відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України вважається самочинним будівництвом.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 25 травня 2015 року № 749/2015 вказане вище самочинне будівництво не відповідає вимогам державних будівельних норм, а саме: ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень»: відстань від найбільш виступаючої конструкції стін котельні літ. «Б» до меж сусідніх земельних ділянок менше 1,0 м для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту - п. 3.25*.

Суд апеляційної інстанції інстанції, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, встановивши, що житловий будинок, щодо якого були заявлені позовні вимоги, є об'єктом самочинного будівництва, відсутній належний дозвіл на його будівництво, відсутній належним чином затверджений проект, під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил, новостворений об'єкт в експлуатацію не приймався, а декларація про початок будівельних робіт видана на об'єкт іншої площі, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи скарги зводяться до того, що апеляційний суд розглянув апеляційну скаргу в інтересах Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження.

Колегія суддів відхиляє вищезазначені доводи, оскільки Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області є органом публічної адміністрації, створеним на виконання функцій держави в галузі будівництва, та є третьою особою у даній справі.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, також не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з цими висновками щодо їх оцінки.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик