РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді - Полонця С.М.,

при секретарі с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з даним позовом до суду, в якому просить виділити їй у відповідності до проведеної судової будівельно-технічної експертизи конкретну кімнату для володіння, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що сторони по справі є співвласниками спірної квартири по ? частині кожний, позивач не проживає в зазначеній квартирі і позивач бажає виділу в натурі належної їй на праві власності частини квартири.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити, виділити позивачу в натурі житлову кімнату площею 16,5 кв. м. у спірній квартирі.

Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є співвласниками квартири №47 по вул. Черняховського (нова назва ОСОБА_4), 16 в м. Житомирі по ? частині кожний.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Здійснення права спільної часткової власності визначено статтею 358 ЦК України, згідно якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року із змінами, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до висновку №461/02-2017 судової будівельно-технічної експертизи від 23.02.2017р. проведеної за ухвалою суду, поділ квартири №47, яка розташована по вул. Леха Качинського (стара назва Черняховського), 16 в м. Житомирі між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до ідеальних частин (по ?), не вбачається можливим, оскільки виходячи із умови поділу на дві окремі квартири для ізольованого користування та заселення однією сім»єю, як передбачено п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 (із змінами), при зазначеному варіанті не виконуються вимоги пунктів 2.22 (таблиця 1), 2.24, 2.27, 2.28, 2.30, 3.2 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та пунктів 8.11, 8.12 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». Дійсна (ринкова) вартість ? ідеальної частини об»єкта дослідження, а саме двокімнатної житлової квартири АДРЕСА_2 (стара назва Черняховського), в цінах на дату проведення дослідження, з урахуванням об»ємно-планувального рішення об»єкта дослідження станом на дату оцінки. Виходячи із середньо ринкової вартості аналогічних об»єктів, становить (із заокругленням до сотих): 232600 грн.

За таких обставин, коли позивачем не надано доказів можливості виділу їй в натурі ? частини квартири АДРЕСА_3, позовні вимоги не підлягають до задоволення, що не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом про встановлення порядку користування вказаною квартирою.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, ч.4 ст.169, 209, 212, гл.8 розд.3 ЦПК України, ст.364 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки в натурі, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: