АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: Дячук І.М.

за участю:

представника позивача Мельниченка А.В.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року в справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, пені та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року Державна іпотечна установа звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та просила стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за Договором про іпотечний кредит в розмірі 741 258,43 грн., з яких: заборгованість по основній сумі боргу - 637 541,58 грн.; заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом - 82 340,76 грн.; пеня за прострочення сплати кредитних коштів - 16 785,49 грн.; інфляційні витрати - 4 590,60 грн.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.06.2017 позов задоволено частково. Стягнуто солідарно зОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 125-Ф/12/08 від 14.12.2012 у розмірі 691 139,23 грн., з яких: заборгованість по основній сумі боргу - 637 541,58 грн.; заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом - 49 007,05 грн.; інфляційні витрати - 4 590,60 грн. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3 та ОСОБА_4на користь Державної іпотечної установи судовий збір в розмірі 10 367,09 грн.

Справа № 760/21585/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10745/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Коробенко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором у розмірі 50 883,39 грн. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що судом встановлено невірний розмір заборгованості, оскільки він розрахований за весь час дії кредитного договору. Зазначив на відсутність письмової вимоги позивача про дострокове повернення кредитних коштів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 має заборгованість перед позивачем, однак позичальником було частково її погашено.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 14.12.2012 між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_3 був укладений Договір про іпотечний кредит № 125-Ф/12/08, за умовами якого Банк надавав позичальнику кредит у розмірі 715 000,00 грн., строком погашення не пізніше 14.12.2032 зі сплатою 20,0% річних (а. с. 11-17). Згідно з п. 1.1 Договору про внесення змін та доповнень № 2 від 13.03.2013 до Договору про іпотечний кредит була встановлена нова процентна ставка у розмірі 17,5% річних (а. с. 24). Відповідно до п. 2.4 Договору про іпотечний кредит ОСОБА_3 зобов'язався щомісячно до 14 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення цього Договору місяця здійснювати повернення кредиту рівними частинами у сумі не менше 2 979,17 грн. відповідно до Графіку погашення Кредиту та сплачувати нараховані Кредитором відсотки за користування Кредитом. Останній платіж Позичальник зобов'язується здійснити не пізніше 14.12.2032. Згідно з п. 5.3.3 Договору про іпотечний кредит, позичальник зобов'язався у разі порушення умов Договору про іпотечний кредит та/або Іпотечного договору на вимогу Кредитора достроково повернути кредит з одночасною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій. Відповідно до п. 6.2 Договору про іпотечний кредит, за порушення взятих на себе зобов'язань з повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, позичальник зобов'язався сплатити на користь Кредитора пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення.

З метою забезпечення зобов'язань за Договором про іпотечний кредит між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_4 був укладений Договір поруки № 125-П1/12/08 від 14.12.2012 (а. с. 30-32). Згідно з п. 1 Договору поруки, Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання Боржником всіх його зобов'язань за Договором про іпотечний кредит. Відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною (п. 3.2. Договору поруки).

12.04.2013 між ПАТ «Терра Банк» та Державною іпотечною установою був укладений Договір відступлення права вимоги № 118, згідно з яким Банк передав Позивачу всі права вимоги за Договором про іпотечний кредит, Іпотечним договором та Договором поруки (а. с. 33-36).

Позичальником належним чином умови Договору про іпотечний кредит не виконував, у зв'язку станом на 18.11.2015 виникла заборгованість в загальній сумі 741 258,43 грн., з яких: - заборгованість по основній сумі боргу - 637 541,58 грн.; - заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом - 82 340,76 грн.; - пеня за прострочення сплати кредитних коштів - 16 785,49 грн.; - інфляційні витрати - 4 590,60 грн. відповідно до розрахунку заборгованості (а. с. 10).

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 6 , 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен їх виконувати.

Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Таким чином, договір поруки є таким способом забезпечення виконання зобов'язання, який полягає у залученні третьої особи - поручителя до основного зобов'язання, яке виникло між боржником та кредитором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з п. 1 Договору поруки, Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання Боржником всіх його зобов'язань за Договором про іпотечний кредит. Відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною (п. 3.2. Договору поруки).

Відповідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України у разі порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, кредитодавець має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії.

Пунктом 5.2.4. Договору про іпотечний кредит передбачено, що право кредитора вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за цим Договором або за Іпотечним договором (а. с. 13).

Матеріали справи свідчать, що позичальник всупереч умов вищевказаного кредитного договору, перестав сплачувати кошти, внаслідок чого станом на 18.11.2015 виникла заборгованість в загальній сумі 741 258,43 грн., з яких: - заборгованість по основній сумі боргу - 637 541,58 грн.; - заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом - 82 340,76 грн.; - пеня за прострочення сплати кредитних коштів - 16 785,49 грн.; - інфляційні витрати - 4 590,60 грн. відповідно до розрахунку заборгованості (а. с. 10).

24.03.2017 ОСОБА_3 була частково погашена заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом у розмір 9 370,44 грн. та сплачена пеня у розмірі 40 748,76 грн.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що в суді першої інстанції було встановлено, що відповідач свої обов'язки за вищезгаданим кредитним договором не виконує, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4суми заборгованості в розмірі 691 139,23 грн. правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на невірно встановлену суму заборгованості є необґрунтованими.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вищезгаданих обставин.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції заявив клопотання про проведення судової експертизи для визначення суми заборгованості, але у задоволенні вказаного клопотання йому було відмовлено в зв'язку з тим, що такого клопотання він в суді першої інстанції не заявляв, належним чином повідомлявся про розгляд справи, але в суд не з'являвся, та не надав доказів на підтвердження неправильності розрахунку наданого позивачем.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що Банк не попередив відповідачів про передчасне стягнення усієї суми заборгованості, колегія суддів вважає такими, що не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки вищезгаданим кредитним договором був передбачений порядок дострокового стягнення сум за вказаним кредитом.

Відсутність в матеріалах справи письмового звернення до відповідачів про таке стягнення, за наявності відповідної позовної заяви, та неповернення відповідачами сум заборгованості до початку розгляду справи, на думку колегії суддів свідчить про те, що позивач таку вимогу висунув в судовому порядку, а відповідачі відмовилися добровільно повернути кошти отримані у кредит. За наведених обставин й дані доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, вимоги апелянта є недоведеними та такими, що не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в апеляційній інстанції.

Отже, висновки суду відповідають вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

За наведених обставин та відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк