НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31 серпня 2017 рокуСправа № 322/806/17

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Блажко О.П.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2

третя особа: Новомиколаївська районна державна адміністрація Запорізької області

про: позбавлення батьківських прав.

25 липня 2017 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Сторони проживали спільно з 2000 по 2010 рік та мають трьох спільних дітей. Відповідач ухиляється від утримання дітей матеріальної допомоги не надає.

Діти проживають з позивачем та перебувають на його утриманні.

Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти.

Вищезазначені обставини, на думку позивача, свідчать про невиконання відповідачем його батьківських обовязків, передбачених ст. 150 СК України.

Позивач вважає, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, відповідача доцільно позбавити батьківських прав.

Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.ст. 164, 165 СК України, позивач просив задовольнити його вимоги та підтримав їх у судовому засіданні.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позов, надав суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що він дійсно з 2010 року не піклується про своїх дітей.

У судовому засіданні 31.08.2017 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 029459 від 03.07.2006; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 148483 від 03.08.2010; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 115813 від 08.07.2009.

Діти проживають з матірю в с. Заливне Новомиколаївського району Запорізької області та перебувають на її утриманні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 17.07.2017 № 130 та характеристикою позивача від 17.07.2017 № 129, виданою Терсянською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача від 28.08.2017 № 01-01-17/0842 21.08.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Новомиколаївській райдержадміністрації було розглянуто питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей та визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав.

Відповідачем у судовому засіданні визнано те, що після того як сторони припинили проживати однією сімєю з 2010 року, він не виконував батьківських обовязків по відношення до своїх дітей, відтак зазначена обставина не підлягає доказуванню, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема один з батьків.

Однією з підстав для позбавлення батьківських прав, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є ухилення батьків від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обовязками.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вищенаведеними доказами в їх сукупності, в тому числі і фактом визнання відповідачем предявленого позову у судовому засіданні, підтверджується свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обовязків щодо його дітей.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність у справі будь-яких доказів, якими б спростовувались доводи позивача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Виходячи з наведеного, суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Водночас, за правилами статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини (ч. 2), при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч. 3).

Відповідно до частини першої статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у частині від доходу її батька.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1), якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2), якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3).

Частиною першою статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання його дітей в загальному розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу).

За правилом частини третьої статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивача, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору.

Отже, виходячи з мінімальної ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, що, відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статі 4 Закону України «Про судовий збір», становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить 640,00 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296, 367 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

2. Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно його дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в загальному розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25 липня 2017 року, до повноліття ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Після досягнення повноліття найстаршою дитиною аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на неї.

4. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков