Номер провадження 22-ц/788/384/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 січня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання,

в с т а н о в и л а:

24 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 19 липня 1986 рок вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3, від якого мають спільну повнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У 2016 році шлюб між ними розірвано, дочка залишилася проживати разом з нею.

На даний час ОСОБА_5 є студенткою 4 курсу Університету державної фіскальної служби України Навчально-науковий інститут інформаційних технологій та менеджменту м. Ірпінь Київської області, а тому відповідно до ст. 199 СК України, відповідач зобовязаний утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання до досягнення нею 23 років.

Просила стягнути із ОСОБА_3 на її користь на утримання повнолітньої дочки аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку на період її навчання.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 січня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Вирішено стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період її навчання в Університеті державної фіскальної служби України Навчально-наукового інституту інформаційних технологій та менеджменту до 30 червня 2017 року, починаючи стягнення з 24 листопада 2016 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто із ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити, зменшивши розмір аліментів, які будуть стягуватися з нього на користь ОСОБА_4, до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу).

При цьому зазначає, що ним не були своєчасно подані до суду першої інстанції докази стосовно його стану здоровя. Неподання цих доказів було обумовлено поважними причинами, а саме погіршенням стану його здоров'я. Вказує, що з 2003 року йому встановлений діагноз подагра середньої тяжкості, подогричного кризу, суглобного синдрому, а також у лютому 2015 року виявлено хронічний коліт, злоякісна пухлина прямої кишки. Ракова хвороба передбачає хірургічне втручання та послідуюче лікування, а тому потребує значних коштів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_6, який проти скарги заперечував, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, вищезазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 19 липня 1986 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач (а.с. 6-7).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 березня 2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6). Дочка проживає з батьками, перебуває на утриманні матері. Після розірвання шлюбу батько коштів на утримання дочки в добровільному порядку не надає.

Згідно з довідкою № 235 від 17 листопада 2016 року, ОСОБА_5 є студенткою 4 курсу денної форми навчання Університету державної фіскальної служби України Навчально-наукового інституту інформаційних технологій та менеджменту у м. Ірпінь зі строком закінчення навчання 30 червня 2017 року (а.с. 5). Навчається ОСОБА_5 на бюджетній основі.

Відповідно до довідки Університету державної фіскальної служби України № 9 від 12 січня 2017 року, ОСОБА_5 отримує стипендію, яка за період з січня по грудень 2016 року склала 11143,25 грн. (а.с. 34).

З довідки Сумського виробничого управління магістральних газопроводів № 62/600 03 від 16 січня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 працює в УМГ «Київтрансгаз» Сумське ЛВУМГ, розмір його заробітної плати за період з 01 липня по 31 грудня 2016 року склав 67997 грн. 74 коп. (а.с. 35).

З довідки про доходи № 351 від 26 грудня 2016 року ДП «Аромат» філії «Сумський молочний завод» вбачається, що загальна сума доходу ОСОБА_4 у період з грудня 2015 року по листопад 2016 року становила 45405 грн. 69 коп. (а.с. 33).

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 199 СК України на батьків покладено обовязок утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, та, враховуючи положення ст. 182 цього Кодексу, визначив розмір аліментів у розмірі 1/5 частини від заробітку відповідача.

Проте, повністю з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, у разі якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У пункті 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів, проте не правильно визначив їх розмір, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Тобто на відміну від стягнення аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд досліджує нові докази, неподання яких до суду першої інстанції зумовлено поважними причинами.

З наданих відповідачем до апеляційного суду письмових доказів, неподання яких до суду першої інстанції зумовлено поважними причинами, зокрема, погіршенням стану здоровя, вбачається, що він має захворювання. З 2003 року ОСОБА_3 встановлений діагноз подагра середньої тяжкості подагричного кризу суглобного синдрому, а з 2015 року - ерозивний коліт та злоякісна пухлина прямої кишки, що підтверджується консультативними висновками спеціалістів від 11 червня 2003 року, 25 червня 2003 року, 16 березня 2015 року (а.с. 49-53). У звязку із захворюванням прямої кишки, 06 лютого 2017 року лікарем КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 4» він направлений на обстеження (а.с. 76).

Присуджуючи до стягнення з відповідача аліменти в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу), суд не врахував зазначені вище положення Сімейного кодексу України та не зясував обставини справи щодо стану його здоровя, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру стягуваних з відповідача аліментів, з 1/5 частини до 1/6 частини, на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у звязку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, з ухваленням нового рішення.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору в дохід держави, а апеляційна скарга підлягає задоволенню на 100 %, на підставі ч. 4 ст. 88 ЦПК України, необхідно компенсувати відповідачу сплачений ним судовий збір в сумі 606 грн. 32 коп. за апеляційний розгляд справи за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 , ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 січня 2017 року в частині визначення розміру аліментів змінити.

Стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період її навчання в Університеті державної фіскальної служби України Навчально-наукового інституту інформаційних технологій та менеджменту до 30 червня 2017 року, починаючи стягнення з 24 листопада 2016 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_3 судовий збір в сумі 606 грн. 32 коп. за апеляційний розгляд справи за рахунок держави.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -