Справа №488/3194/16-ц 14.03.2017 14.03.2017 14.03.2017
Провадження №22-ц/784/669/17
Справа №488/3194/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Лазарева Г.М.
Провадження № 22ц-784/669/17 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Ухвала

Іменем України

14 березня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Гавор В.Б.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2016 року, постановлену у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» арбітражного керуючого Сербін І.І. про стягнення компенсації за невикористану відпустку, заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2016 року провадження у даній справі закрито на підставі ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір не може розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» визнано банкрутом і спір про стягнення компенсації за невикористану відпустку, заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом про стягнення компенсації за невикористану відпустку, заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, вважаючи, що починаючи з 21 серпня 2014 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працюючи за сумісництвом. Заробітна плата своєчасно виплачена не була, у зв'язку з чим наявна заборгованість.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Визначаючи юрисдикцію спору, суд не врахував того, що у зв'язку з набранням чинності Законом України від 22 грудня 2011 р. № 4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зазначений Закон викладено в новій редакції. Закон набрав чинності 19 січня 2013 р. (за винятком окремих його положень).

Згідно з п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ст. 12 ГПК України доповнено п. 7, відповідно до якого до підвідомчості господарських судів віднесено справи у спорах, зокрема про стягнення заробітної плати з боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство (як і поновлення на роботі посадових і службових осіб боржника).

Відповідно до Закону України від 02 жовтня 2012 р. № 5405-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань» розділ X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» доповнено п. 1-1, яким визначено, що положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи за позовом про стягнення заробітної плати з роботодавця, судам слід враховувати положення п. 1-1 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вимоги ст. 15 ЦПК України, ст. 12 ГПК України та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо таку ухвалу постановлено після 19 січня 2013 року.

Справи про банкрутство боржника, порушені господарськими судами до 19 січня 2013 року, не впливають на визначення юрисдикції справ про стягнення з боржника зарплати, і їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про те, що даний спір повинен розглядатися в порядку господарського судочинства, з огляду на те, що провадження у справі про банкрутство відносно ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод Океан» порушено 24 липня 2012 року на підставі ухвали Господарського суду Миколаївської області від 24 липня 2012 року, тобто до 19 січня 2012 року.

За такого, дана справа має розглядатися в порядку саме цивільного судочинства.

Крім того, право найманих працівників, як і інших кредиторів на звернення в суд з позовом в порядку цивільного судочинства для захисту своїх прав передбачене ст.124 Конституції України, КЗпП України, а також Цивільним процесуальним кодексом України. При цього згідно з цивільним процесуальним законодавством, факт визнання підприємства банкрутом або відкриття ліквідаційної процедури щодо такого підприємства, яку завершено, не є підставою для відмови у розгляді справи судом.

За такого посилання суду в оскаржуваній ухвалі на положення ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є помилковим, оскільки не виключають звернення працівника до суду з позовом за захистом трудових прав.

Заперечення відповідача щодо повноважень для представництва інтересів позивача в суді апеляційної інстанції немає правового значення для вирішення питання щодо підвідомчості даного спору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2016 року скасувати, справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку повернути до того ж суду для розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді :