справа № 492/312/17
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 березня 2017 року м.Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Гусєва Н.Д.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з зазначеною позовною заявою до відповідачки про визнання за нею права власності за набувальною давністю на квартиру № 18, розташовану в будинку № 3 по вул.Тарутинська, м.Арциз Одеської області, посилаючись на те, що відповідачка виїхала на постійне місце проживання до Німеччини та залишила позивачці ключі та технічний паспорт зазначеної квартири, якою позивачка з 1996 року відкрито, добросовісно та безперервно володіє. Також, 21 березня 2006 року відповідачка надіслала довіреність, згідно якої передала усі права на зазначену квартиру позивачці. Оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація по вищевказаному обєкту нерухомого майна, протягом 10 років ніхто не звернувся до позивачки про повернення зазначеної квартири, позивачка добросовісно володіє вищезазначеним майном, відкрито та безперервно, то вважає, що за нею має бути визнано право власності за набувальною давністю на зазначену квартиру у звязку з чим вона звернулася з зазначеним позовом до суду.

Розглянувши позовну заяву, подану позивачкою та матеріали, додані до неї, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити імя відповідача, місце проживання (перебування) або місцезнаходження позивача і відповідача, їх номери засобів звязку, якщо такі відомі, однак в позовній заяві позивачка неправильно зазначила прізвище відповідачки, вказавши «Адольф (Кіснер)» так як згідно довіреності, доданої до позовної заяви, прізвище відповідачки зазначено як «Адольф»; місце проживання (перебування) позивачки не повністю зазначено (не зазначена повна назва адміністративно-територіальної одиниці); номери засобів звязку взагалі не зазначені; не вірно зазначене зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачки, зокрема зазначено неіснуючу державу, в якій проживає відповідачка (зазначено назву держави - «Німеччина», тоді як її офіційна назва - «Федеративна Республіка Німеччина»), а також не зазначено повну назву адміністративно-територіальної одиниці (земля, район, управління, тощо), в якій проживає відповідачка, та тип вулиці.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру, яка, в силу п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, визначається дійсною вартістю нерухомого майна, однак позивачкою в порушення зазначених норм права зазначено ціну позову, яка жодним документом не підтверджена.

В порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, які відповідно передбачають, що позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, тобто у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й повинні бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, але позивачка при обґрунтуванні обставин не зазначає доказів, що підтверджують ці обставини, зокрема: належності спірного майна відповідачці (правовстановлюючі документи); володіння позивачкою спірним майном, докази проведення ремонту у квартирі (товарні чеки та ін.); сплату комунальних послуг (квитанції про внесення комунальних платежів); що відповідач порушує, оспорює або не визнає право власності за позивачкою; передачі відповідачкою позивачці технічного паспорту та ключів від квартири; звернення позивачки до органу реєстрації прав на нерухоме майно та відмови в проведенні державної реєстрації права власності на квартиру; відсутності інформації щодо власника квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, в позові не ставиться питання щодо стягнення судового збору.

Суддя звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідачки, яка як і позивачка має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнана з тим, які вимоги до неї заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору, однак позивачкою до позовної заяви не надано документу на підтвердження сплати судового збору в розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» за подання позову майнового характеру.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В силу ч. 4 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

З позову вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 проживає у Федеративній Республіці Німеччина.

Відповідно до ч. 7 ст. 76 ЦПК України особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження у справах за участю іноземних осіб здійснюється за правилами розділу Х ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про міжнародне приватне право», а також Конвенції з питань цивільного процесу від 01.03.1954р. (по тексту Конвенції), якщо однією із сторін у справі є фізична або юридична особа Федеративна Республіка Німеччина.

Відповідно до ч. 3 ст. 416 ЦПК України судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

В силу ст. 127 ЦПК України після відкриття провадження у справі суд невідкладно надсилає особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття провадження у справі. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, а третій особі - копія позовної заяви.

Так як відповідач проживає за межами України, то, відповідно до ч. 7 ст. 76 ЦПК України, йому необхідно вручити судову повістку в порядку, визначеному міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, тобто з дотриманням вимог Конвенції.

Згідно з ст. ст. 3, 10 Конвенції та відповідно до методичних рекомендацій щодо застосування Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень документи, що призначені для пересилання з метою їх вручення на території Федеративної Республіки Німеччина складаються (перекладаються) державною мовою Федеративної Республіки Німеччина. Переклади повинні бути здійснені офіційним перекладачем.

Відповідно до п. 2.3. «Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008р. № 1092/5/54 від 27 червня 2008 року) доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

Так як позивачкою в позовній заяві зазначена адреса місця проживання відповідачки в Федеративній Республіці Німеччина, то на вимогу п. 2.3. зазначеної Інструкції позивачка повинна надати до суду завірений переклад позовної заяви та доданих документів на німецьку мову, для звернення судом, відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах», через Міністерство юстиції України до компетентного суду Федеративної Республіки Німеччина, про вручення відповідачці позовної заяви, з документами, переклад яких повинен бути здійснений офіційним перекладачем, та проведення окремих процесуальних дій.

Таким чином, позивачкою до позовної заяви, складеної українською мовою, яка надійшла до суду, слід додати завірений переклад на мову запитуваної держави (Федеративна Республіка Німеччина), а також завірений переклад всіх доданих до позову документів. Переклад цих документів на мову запитуваної країни та їх належне засвідчення покладається на заінтересовану особу (позивача) згідно з п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, розподіл зазначених витрат між сторонами здійснюється відповідно до вимог ст. ст. 88 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

В силу ст. 79 Закону України «Про нотаріат», нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Враховуючи те, що Конвенцією передбачено направлення документів для вручення їх сторонам у справі, перекладених на мову запитуваної держави, але позивачкою не було надано належним чином завіреного перекладу позовної заяви та доданих до неї документів німецькою мовою, суд вважає доцільним надати позивачці строк для надання суду в належному чині завіреному перекладі позовної заяви та доданих до неї документів на німецьку мову.

Перелічені недоліки позовної заяви унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження по справі та подальший розгляд справи і ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Вважаю за необхідне звернути увагу на розяснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 7 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до яких позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК, у зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, враховуючи викладене, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, вказаних вище протягом п'яти днів з дня отримання позивачкою копії наявної ухвали.

Крім того, вважаю за необхідне попередити позивачку, що в разі не усунення порушень закону, допущенних при подачі позовної заяви до встановленого законом строку, позов буде вважатися не поданим, та повернутий позивачці.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду з наданням її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Також, вважаю за необхідне розяснити позивачці, що термін «зазначення доказів» слід розуміти як робити якусь позначку; позначати, записувати з метою указати, пишучи, указувати, висловлювати думку, звертати увагу на що-небудь, та в жодному разі не слід розуміти як «надання доказів», оскільки надання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, про що також зазначив Пленум Верховного суду України в своїй Постанові від 12 червня 2009 року № 2.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - залишити без руху.

Повідомити позивачку про необхідність виправити недоліки позовної заяви протягом пяти днів з дня отримання копії наявної ухвали.

Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_3