Номер провадження: 22-ц/785/1510/17
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Сегеди С.М.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про звернення стягнення на предмет застави та зняття арешту з майна, за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року,

встановила:

У вересні 2016 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив: 1) в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ОСОБА_4 за укладеним із закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» кредитним договором № CL-502/035/2007 від 13.09.2007 р. станом на 16.12.013 року на загальну суму - 1 179 640,67 грн., звернути стягнення на предмет застави за укладеним із закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» договором застави автотранспортного засобу № PCL-502/035/2007 від 13.09.2007 р., а саме автомобіль марки - «PEUGEOT 407», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер - НОМЕР_3, який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5, шляхом продажу вищевказаного автомобіля ОСОБА_4 будь-якій особі-покупцю з правом укладання від імені ОСОБА_5 договору купівлі продажу, наданням права зняття автомобіля з обліку в Регіональному і територіальних сервісних центрах МВС України в Одеській області; 2) зняти арешт з автомобіля марки - «PEUGEOT 407», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер - НОМЕР_3, який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5, накладений згідно постанов: 2.1) Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 26.09.2013 р. ВП № 32543758; 2.2) Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 26.09.2013 р. ВП № 40228662; 2.3) Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 06.05.2014 р. ВП № 42868466; 2.4) Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 16.07.2015 р. ВП № 48227646; 2.5) Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції ВП № 47634883; 2.6) Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 23.11.2011 р. В-17/1526; 2.7) відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Одеській області від 13.06.2014 р. ВП №43664439; 2.8) Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 09.09.2010 р. АА № 168348; 3) припинити розшук автомобіля марки - «PEUGEOT 407», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер - НОМЕР_3, який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5, оголошений постановою Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Одеській області від 06.08.2014 р. ВП № 43664439.

В позові ОСОБА_4 посилався на те, що за укладеним 13.09.2007 р. між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - Банк) та ОСОБА_5 кредитним договором № CL-502/035/2007 (далі - Кредитний договір) відповідачка отримала кредит у сумі - 34 361,85 доларів США, для придбання автомобіля, строком - до 13.09.2013 р., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі: - фіксована ставка - 10,49% річних; - плаваюча - FIDR.

Для забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору 13.09.2007 р. між Банком та ОСОБА_5 був укладений договір застави транспортного засобу № РCL-502/035/2007, за умовами якого у заставу було передано вищевказаний автомобіль. До державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено реєстраційний запис щодо обтяження вказаного автомобіля № 50053224 від 02.08.2008 р..

28.05.2010 р. між Банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.

07.06.2010 р. між Банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений та нотаріально посвідчено договір відступлення права вимоги за вищевказаним договором застави. Відповідні зміни були внесені до державного реєстру обтяжень рухомого майна.

21.07.2016 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «АНСУ» був укладений договір факторингу № 15, за умовами якого до ТОВ «АНСУ» перейшло право вимоги за кредитним договором.

Згідно нотаріально посвідченого договору про відступлення права вимоги від 27.07.2016 р., укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «АНСУ» (далі - ТОВ), право вимоги за договором застави було відступлене ТОВ.

За договором від 21.07.2016 р. № 5/1 ТОВ «АНСУ» відступило право вимоги за кредитним договором ОСОБА_4. Розмір заборгованості, що відступається згідно рішення Київського районного суду м. Одеси становить - 1 179 640,67 грн., і складається з: - тіло кредиту - 226 483,17 грн.; - відсотки за користування кредитом - 29 960,48 грн.; - пеня - 923 197,02 грн..

28.07.2016 р. ТОВ «АНСУ» за нотаріально посвідченим договором відступило право вимоги за договором застави автомобіля ОСОБА_4.

04.08.2016 р. за № 50069967 у Державному реєстрі були зареєстровані відомості про звернення стягнення на предмет застави.

Крім обтяжень за договором застави, на автомобіль накладено арешт вищевказаними постановами державної виконавчої служби, автомобіль оголошено в розшук. Вищевказані арешти та розшук порушують його права щодо реалізації заставного автомобіля, оскільки у зв'язку з порушенням основного зобов'язання він має право на першочергову реалізацію заставного автомобіля.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Сторони надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Інші особи, які беруть у справі, заяв та клопотань не надали.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.10.2016 р. позов ОСОБА_4 задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ОСОБА_4 за кредитним договором № CL-502/035/2007 від 13.09.2007 р. станом на 16 грудня 2013 року на загальну суму - 1 179 640,67 грн., звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки - «PEUGEOT 407», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер - НОМЕР_3, який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5, шляхом продажу вищевказаного автомобіля ОСОБА_4 будь-якій особі-покупцю з правом укладання від імені ОСОБА_5 договору купівлі продажу та з наданням права зняття автомобіля з обліку в регіональному та територіальних сервісних центрах МВС України в Одеській області.

Знято арешти з автомобіля марки «PEUGEOT 407», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер - НОМЕР_3, який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5, накладені згідно: постанови Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 26.09.2013 р. ВП № 32543758; постанови Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 26.09.2013 р. ВП № 40228662; постанови Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 06.05.2014 р. ВП № 42868466; постанови Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 16.07.2015 р. ВП № 48227646; постанови Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції ВП № 47634883; постанови Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 23.11.2011 р. В-17/1526; постанови відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Одеській області від 13.06.2014 р. ВП №43664439; постанови Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 09.09.2010 р. АА № 168348.

Скасовано розшук автомобіля, оголошений постановою Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Одеській області від 06.08.2014 р. ВП № 43664439.

Відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Одеській області в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Вимог, що зробити після скасування рішення, апеляційна скарга не містить. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у судове засідання представника не направив. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. В апеляційній скарзі просив розглянути її за відсутності представника відділу. В наданій заяві просив відкласти розгляд справи, оскільки до відділу не було направлено копії апеляційної скарги. Враховуючи, що відділ є апелянтом, колегія суддів відхилила клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки вказані в заяві причини відкладення розгляду справи не є поважними.

Позивач, інші особи, які беруть участь у справі, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали. У судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином сповіщених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних ОСОБА_4 у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позов є обґрунтованим (а. с. 77 - 80).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про існування між сторонами кредитних правовідносин, необхідність звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам (ст. ст. 11, 509, 525, 526, 546, 572, 575, 585, 589, 1054 ЦК України, ст. ст. 1, 19, 20 Закону України «Про заставу», ст. ст. 3, 21, 23, 24, 26, 27, 28, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень») та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК України) права.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

За укладеним 13.09.2007 р. між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - Банк) та ОСОБА_5 кредитним договором № CL-502/035/2007 (далі - Кредитний договір) (а. с. 9 - 15) відповідачка отримала кредит у сумі - 34 361,85 доларів США, для придбання автомобіля, строком - до 13.09.2013 р., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі: - фіксована ставка - 10,49% річних; - плаваюча - FIDR (п. п. 2, 3).

Для забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору 13.09.2007 р. між Банком та ОСОБА_5 був укладений договір застави транспортного засобу № РCL-502/035/2007 (а. с. 16 - 20), за умовами якого у заставу було передано автомобіль марки - «PEUGEOT 407», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер - НОМЕР_3, який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 (п. 3.1).

Умовами вказаного договору передбачено, що у випадках невиконання, неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим договором, звернення стягнення здійснюється за рішенням суду. Одним із способів звернення стягнення є - продаж Заставодержателем предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем (п. 6.3).

28.05.2010 р. між Банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.

07.06.2010 р. між Банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений та нотаріально посвідчено договір відступлення права вимоги за вищевказаним договором застави. Відповідні зміни були внесені до державного реєстру обтяжень рухомого майна.

21.07.2016 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «АНСУ» був укладений договір факторингу № 15, за умовами якого до ТОВ «АНСУ» перейшло право вимоги за кредитним договором (а. с. 22 - 28).

Згідно нотаріально посвідченого договору про відступлення права вимоги від 27.07.2016 р., укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «АНСУ», право вимоги за договором застави було відступлене ТОВ (а. с. 30 - 31).

За договором від 21.07.2016 р. № 5/1 ТОВ «АНСУ» відступило право вимоги за кредитним договором ОСОБА_4 (а. с. 32 - 38). Розмір заборгованості, що відступається згідно рішення Київського районного суду м. Одеси становить - 1 179 640,67 грн., і складається з: - тіло кредиту - 226 483,17 грн.; - відсотки за користування кредитом - 29 960,48 грн.; - пеня - 923 197,02 грн. (а. с. 55 - 56).

28.07.2016 р. ТОВ «АНСУ» за нотаріально посвідченим договором відступило право вимоги за договором застави автомобіля ОСОБА_4 (а. с. 39 - 40).

04.08.2016 р. за № 50069967 у Державному реєстрі були зареєстровані відомості про звернення стягнення на предмет застави (а. с. 41 - 45).

Крім обтяжень за договором застави, на заставний автомобіль марки - «PEUGEOT 407», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер - НОМЕР_3, який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5, накладено арешт постановами державної виконавчої служби: 1) Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 26.09.2013 р. ВП № 32543758; 2) Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 26.09.2013 р. ВП № 40228662; 3) Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 06.05.2014 р. ВП № 42868466; 4) Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 16.07.2015 р. ВП № 48227646; 5) Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції ВП № 47634883; 6) Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 23.11.2011 р. В-17/1526; 7) відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Одеській області від 13.06.2014 р. ВП №43664439; 8) Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 09.09.2010 р. АА № 168348. Крім того, автомобіль оголошений постановою Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Одеській області від 06.08.2014 р. ВП № 43664439 в розшук (а. с. 46 - 52).

Між сторонами вникли кредитні правовідносини та правовідносини із забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами передбаченими ст. ст. 546, 572, 575, 585, 589 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконана боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ст. ст. 1, 19, 20 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду.

За правилами, передбаченими ст. ст. 3, 21, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувала на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з яким закон пов'язує виникнення права і обов'язків щодо рухомого майна.

До забезпечувальних обтяжень належить, зокрема, застава рухомого майна.

Відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження.

Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосування однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Одним із способів позасудового звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження є - продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем.

Якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику письмове повідомлення про порушення забезпечувального обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

Обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах.

Договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно.

Оскільки, ОСОБА_5 порушила умови кредитного договору з повернення кредиту, сплаті процентів за користування грошима, а ОСОБА_4 виконав усі договірні умови щодо попереднього письмового повідомлення боржника про необхідність дострокового погашення боргу новому кредитору, звернення стягнення на предмет застави, попередньо зареєстрував звернення стягнення у Державному реєстрі, то існують усі передбачені законодавством умови звернення стягнення на предмет застави.

Звертаючи стягнення на предмет застави в рахунок погашення боргу за кредитним договором, у резолютивній частині рішення суду необхідно вказати як загальну суму боргу, так і розмір його складових частин (ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Верховний Суд України у своїй постанові по справі № 6-10цс13 від 06.03.2013 р., яка в силу положень ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися у правозастосуванні судами, зазначив, що нормами чинного законодавства позивачу надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення не предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Разом з тим, не можна погодитися з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про надання останньому права вчиняти дії із зняття вказаного автомобіля з обліку в Регіональному і територіальних сервісних центрах МВС України в Одеській області. Цих висновків суд першої інстанції дійшов з порушеннями вищевказаних норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права у вищевказаній частині є обґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття права власності на відповідне рухоме майно.

Таким чином, апеляційна скарга є частково обґрунтованою, а тому є треба задовольнити частково.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції. Підставою для зміни рішення суду першої інстанції є порушення норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки в рішенні суду відсутні складові частини заборгованості, висновки суду першої інстанції щодо надання позивачу права вчиняти дії із зняття вказаного автомобіля з обліку в Регіональному і територіальних сервісних центрах МВС України в Одеській області зроблені з порушенням вищезазначених норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи у цій частині, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні. Необхідно викласти абзац другий резолютивної частини в наступній редакції:

«В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1, перед ОСОБА_4 за укладеним із закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» кредитним договором № CL-502/035/2007 від 13 вересня 2007 року станом на 16 грудня 2013 року на загальну суму - 1 179 640 (один мільйон сто сімдесят дев'ять тисяч шістсот сорок) грн. 67 коп., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 226 483 (двісті двадцять шість тисяч чотириста вісімдесят три) грн. 17 коп.; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 29 960 (двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот шістдесят) грн. 48 коп.; - пеня - 923 197 (дев'ятсот двадцять три тисячі сто двадцять сім) грн. 02 коп.,

звернути стягнення на предмет застави за укладеним із закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» договором застави автотранспортного засобу № PCL-502/035/2007 від 13 вересня 2007 року, а саме автомобіль марки - «PEUGEOT 407», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер - НОМЕР_3, який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5,

шляхом продажу вищевказаного автомобіля ОСОБА_4 будь-якій особі-покупцю з правом укладання від імені ОСОБА_5 договору купівлі продажу».

В решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року - змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в наступній редакції:

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1, перед ОСОБА_4 за укладеним із закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» кредитним договором № CL-502/035/2007 від 13 вересня 2007 року станом на 16 грудня 2013 року на загальну суму - 1 179 640 (один мільйон сто сімдесят дев'ять тисяч шістсот сорок) грн. 67 коп., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 226 483 (двісті двадцять шість тисяч чотириста вісімдесят три) грн. 17 коп.; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 29 960 (двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот шістдесят) грн. 48 коп.; - пеня - 923 197 (дев'ятсот двадцять три тисячі сто двадцять сім) грн. 02 коп.,

звернути стягнення на предмет застави за укладеним із закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» договором застави автотранспортного засобу № PCL-502/035/2007 від 13 вересня 2007 року, а саме автомобіль марки - «PEUGEOT 407», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер - НОМЕР_3, який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5,

шляхом продажу вищевказаного автомобіля ОСОБА_4 будь-якій особі-покупцю з правом укладання від імені ОСОБА_5 договору купівлі продажу.

В решті рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. М. Сегеда