Справа № 464/800/17
пр.№ 2-з/464/7/17
У Х В А Л А

10.03.2017 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Бойко О.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, у якому просить визнати недійним договір дарування 1/3 частини квартири за адресою: м.Львів, вул. Кавалерідзе, 17/53, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 за № 712 від 29.06.2016 року.

Одночасно позивач подав заяву, у якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом обмеження права виїзду ОСОБА_2 за межі України, тимчасовій відмові у видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове затримання або вилучення паспорта, якщо такий був виданий раніше. В обґрунтування заяви покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 14.07.2016 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на його користь 863 780 грн. 72 коп. В ході здійснення виконавчих дій встановлено, що боржник ОСОБА_2 подарувала свою частку квартири ОСОБА_3, дана дія спрямована для уникнення сплати боргу. Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання - до виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України. Відтак, наявність у ОСОБА_2 невиконаний зобовязань покладених на неї рішення Сихівського районного суду м.Львова від 14.07.2016 року є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Оглянувши матеріали справи, приходжу до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. З огляду на зміст зазначеної норми метою вжиття таких заходів є забезпечення виконання відповідного рішення суду.

Згідно ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно розяснень, що містить п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, обмеження у праві виїзду за кордон не є заходом забезпечення позову та обставини на які посилається позивач у своїй заяві, а саме наявність у ОСОБА_2 невиконаних зобовязань, є підставою для вчинення державним виконавцем заходів примусового характеру направлених на виконання рішення суду.

Крім того, позивачем не обґрунтовано, яким чином невжиття таких заходів унеможливить виконання рішення суду в майбутньому.

З огляду на наведені обставини, вважаю, що в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі ст.ст.151-153 ЦПК України, -

у х в а л и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Суддя Бойко О. М.