Справа № 494/1425/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., ознайомившись із цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Березівського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3 про визнання договору позики грошових коштів недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

10.03.2017 року до провадження судді Березівського районного суду Одеської області Римаря І.А. надійшла цивільна справа №494/1425/16-ц за ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Березівського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3 про визнання договору позики грошових коштів недійсним.

Керуючись ст. 23 Цивільно-процесуального кодексу України (далі- ЦПК України) головуючий заявляє самовідвід по даному провадженню, з наступних підстав.

У процесі вивчення та призначення справи до розгляду судом встановлено, що вищевказана справа надійшла до Березівського районного суду Одеської області 06.12.2016 року. Ухвалою суду від 07.12.2016 року суддя Римар І.А. відмови у відкритті провадження. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.02.2017 року вищевказану ухвалу скасовано та справу направлено для вирішення питання про відкриття. В ухвалі апеляційного суду Одеської області зазначено, що фактично викладені суддею висновки при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження мають відношення при вирішенні питання про відмову у задоволенні позову по суті.

Вказане свідчить про наявність у головуючого сформованої позиції з приводу певних аспектів взаємовідносин між сторонами даного провадження.

З огляду на те, що суддя Римар І.А. брав участь у розгляді даної справи, відмовив у відкритті провадження та висвітлив свою позицію, однак ухвалою апеляційного суду Одеської області скасовано ухвалу від 07.12.2016 року та зазначено про думку судді Римаря І.А. по вказаній справі, а тому вказане може викликати сумнів у неупередженості при розгляді даної цивільної справи.

Статтею 20 ЦПК України встановлює перелік підстав, коли суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає самовідводу. Зважаючи на складність і різноманітність цивільних справ, життєвих явищ, із ними повязаних, законодавець не став встановлювати вичерпний перелік для самовідводу судді, надавши можливість у кожному окремому випадку вирішувати питання про його обєктивність і неупередженість.

Відповідно до ст. 23 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку зясування обставин у справі та перевірки доказами.

Заява про самовідвід заявлена до початку зясування обставин справи та перевірки доказами, тому відповідає вимогам ст. 23 ЦПК України.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись субєктивними та обєктивними критеріями. Відповідно до субєктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

За практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Розгляд даної справи вказаним суддею може сприйматися стороною як порушення її права на справедливий суд, що закріплений в нормах міжнародного права, зокрема Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з етичних та моральних засад, беручи до уваги, що з метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів в обєктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, запобігання у подальшому нарікань на необєктивність та упередженість головуючого у звязку з висвітленням своєї позиції, а тому головуючий підлягає самовідводу.

У відповідності до ч.1 ст.25 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому ч.3 ст.11-1 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.20, 23,24 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Самовідвід судді Римаря І.А. у цивільній справі №494/1425/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Березівського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3 про визнання договору позики грошових коштів недійсним - задовольнити.

Відповідно до ст.11-1 ЦПК України, передати цивільну справу №494/1425/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Березівського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3 про визнання договору позики грошових коштів недійсним до канцелярії Березівського районного суду Одеської області для визначення іншого судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Римар