01.03.2017 227/42/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2017 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Хоменко Д.Є.
при секретарі Малашко С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто просто», про визнання правочину недійсним, -
Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, але надали відповідні заяви про розгляд справи без їх присутності.
Представник відповідача також не з'явився в судове засідання, але 07.02.2017 року через канцелярію суду подав заперечення в якому посилався на те, що позивач підписав угоду 30.04.2010 року, тому на його думку перебіг позовної давності закінчився 30.04.2013 року, оскільки позивач довідався або міг довідатись про те, що умови угоди нібито порушують його права. В запереченні пояснював, що ТОВ «Авто просто» не порушувало норми законодавства. Необхідність ліцензування вказаної діяльності виникла лише після прийняття закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» від 02.06.2011 року, який набрав чинності 09.01.2012 року. Крім того, механізм отримання відповідної ліцензії був врегульований лише після прийняття розпорядження «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах», яке набрало чинності 12.11.2012 року. В подальшому 15.01.2013 року відповідач отримав відповідну ліцензію на здійснення вище вказаної діяльності, що свідчить про те, що послуги, які ним надаються, здійснюються у відповідності з законом. Тому просив розглянути справу без участі представника позивача та відмовити у задоволені позовних вимог.
Таким чином, на підставі ч.2 ст.158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 30.04.2010 року між сторонами була укладена угода № 0318316, предметом угоди є надання учаснику послуг системи Авто так, спрямованих на придбання Автомобіля (а.с.5).
Того ж дня були укладені додатки № 1, 2, 4, 5 до угоди № 0318316 від 30.04.2010 року, які є невід'ємними частинами зазначеної угоди. Відповідно до додатку № 1 до угоди № 0318316 від 30.04.2010 року, позивач вніс вступник внесок в розмірі 3625,92 грн. У додатку № 2 до угоди № 0318316 від 30.04.2010 року, визначені правила функціонування системи придбання в групах АвтоТак. В додатку №4, визначений порядок та виникнення права сплати меншого відсотку від розміру щомісячного внеску. П'ятий додаток визначає права та обов'язки сторін (а.с.6-11).
Представник відповідача разом із поясненнями та запереченнями проти позову додав Свідоцтво Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про отримання ТОВ «Авто Просто» відповідного свідоцтва, копію ліцензії № 2236 від 15.09.2015 року та постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.09.2013 року (а.с.32-39).
Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; встановлення обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.
Згідно з п.2 ч.1, п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється нечесна підприємницька практика, яка включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною, а також забороняється утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції.
Відповідно до ч. 6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.
При цьому, в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми».
Аналіз п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.
Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак.
Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.
Предметом Угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах "АвтоТак", є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.
Відповідно до ст.2 Угоди ТОВ «Авто Просто» гарантує надання учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених Угодою.
Статтею 3 Угоди передбачено, що ТОВ «Авто Просто» зобов'язується забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами Угоди. При цьому, відповідно до ст. 8.2 додатку № 2 до Угоди поняття «право на отримання автомобіля» означає право учасника одержати власне автомобіль та обов'язок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов'язання.
Відповідно до Угоди між ТОВ «Авто Просто» та виробником (дистриб'ютором чи імпортером) останній протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення зобов'язаний передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля (п. 8.1 додатку № 2).
Передбачені Додатком №2 до Угоди умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі «Цілий чистий внесок» або «Внесок в оплату послуг».
Отже, Угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної Угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару.
Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ «Авто Просто» виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі.
Отже, за системою придбання автомобілів у групах "АвтоТак" кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за Угодою, отримує автомобіль через механізм, передбачений в Угоді, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Чистого Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи .
За таких обставин твердження позивача про те, що діяльність ТОВ «Авто Просто» вводить споживача в оману , суперечить змісту п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв'язку з відсутністю головних ознак «пірамідальної схеми».
Відповідно до ч.5 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Законом України від 02.06.2011 року №3462-ІV «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (введено в дію з 09.01.2012 року) внесено зміни до ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п.11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.
На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 09.10.2012 року № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах»).
Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах.
З аналізу Ліцензійних умов необхідно зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.
Згідно з п.1.2 ч.1 Ліцензійних умов, адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 11.09.2013 року по справі №6-40цс13, яка відповідно до вимог ч.1ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів.
Відповідно до додатку № 2 Угоди система «Авто так» це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг «Авто Просто» з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Отже, отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача.
Як убачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття "пірамідальна схема" та "придбання товарів у групах". Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю.
Такий висновок ґрунтується на головній ознаці відсутності «пірамідальної схеми» згідно з п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти.
Так, за схемою придбання товарів у групах придбання товарів для кожного споживача (крім останнього) відбувається, у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому підсумку товар одержать усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш "активними", за умови виконання ними умов договору.
Враховуючи те, що ТОВ «Авто Просто» отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо "придбання товарів у групах" у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, не можна вважати правильним твердження позивача про те, що така діяльність здійснюється товариством нелегітимно, у тому числі й до введення законом ліцензування такої діяльності, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин (укладення угоди №0318316 від 30.04.2010року) законом не було передбачено обов'язок відповідача отримати ліцензію для надання вище вказаних послуг.
Отже, якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов'язки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення "пірамідальної схеми".
Помилковим є й твердження позивача про введення його в оману з підстав оплати ним не самого товару, а права купівлі товару та відсутності залучення власних коштів відповідача.
Такий висновок суперечить нормам чинного законодавства й суті самого правочину, визначеного в ч.5 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг».
Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.230 ЦК України, обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
З матеріалів справи вбачається, що під час укладення Угоди ОСОБА_1 отримав примірник Угоди та додатки до неї, які містять опис послуг ТОВ «Авто Просто»
Відповідно до ст. 10 Угоди, підписання цієї Угоди та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами її умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди й додатків до неї.
Згідно з п. 13.8 ст. 13 додатку №2 до Угоди учаснику надається 7 днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з Угодою та прийняти її чи відмовитись від участі в системі «Авто так». При цьому в разі розірвання Угоди протягом семи днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ «Авто Просто». Для цього необхідно письмово повідомити ТОВ «Авто Просто» про розірвання Угоди. Однак, як установлено судом, позивач із заявою про розірвання Угоди в семиденний термін до ТОВ «Авто Просто» не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами Угоди.
З приводу посилань позивача на визнання договору недійсним в зв'язку з його несправедливими умовами, суд приходить до наступних висновків.
Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.
Аналізуючи норму ст.18 вказаного Закону, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Згідно умов вказаної угоди споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ «Авто Просто» виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. При цьому, умовами угоди визначено обов'язок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов'язання. Водночас угодою не передбачено звільнення відповідача від виконання передбачених договором обов'язків по передачі автомобіля за умови виконання учасником своїх обов'язків належним чином.
Також, суд погоджується із вказаними у запереченні відповідача доводами, про те, що позивач пропустив строк позовної давності відповідно до ст.257 ЦК України, оскільки позивач підписав Угоду 30.04.2010 року, відповідно до якої надавалось 7 днів для ознайомлення з умовами, тому позивач міг дізнатися про те, що умови Угоди нібито порушують його права а до суду за захистом свого права звернувся лише 10 січня 2017 року, тобто через 6 років і 8 місяців з моменту укладання договору.
За таких обставин, враховуючи приписи ч.ч.4,3 ст.267 ЦК України, зважаючи на заяву відповідача про застосування позовної давності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 215, 230, 257, 509 ЦК України, відповідно до ст.ст.10, 11, 60, 158, 197, 214, 215 ЦПК України, суд -
У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто просто», про визнання правочину недійсним - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Надруковано в одному примірнику в нарадчій кімнаті.
Суддя Д.Є. Хоменко