Справа № 214/1060/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 листопада 2017 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомініч С.В.,

за участю секретаря Горбунової Л.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «Альфа Страхування» про стягнення страхової виплати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» про стягнення страхової виплати.

Позов обґрунтувала тим, що 27 липня 2016 року внаслідок нещасного випадку помер ОСОБА_3, яким за життя з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування» укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків. Згідно умов Договору вона визначена ОСОБА_3 вигодонабувачем.

Проте, у проведенні страхової виплати у звязку зі смертю ОСОБА_3, їй, як вигодонабувачу, листом від 06.01.2017 за № 0326.102.16.01-870 відмовлено. В обґрунтування відмови відповідач послався на те, що при укладенні Договору страхування від 12.07.2016 ОСОБА_3 не повідомив (надав неправдиві відомості) про інший чинний станом на 12.07.2016 Договір 2 з ПрАТ «СК «Провідна», чим порушив вимоги п.3.2.3 частини 2 Договору, відповідно до яких він, як страхувальник, зобовязаний при укладенні Договору повідомити відповідача про інші чинні договори страхування щодо предмета цього Договору. Проте, під час укладення Договору від 12.07.2016 ОСОБА_3 в заяві-анкеті на страхування на запитання «Чи страхувались Ви від нещасних випадків? Якщо так, вкажіть назву страхової компанії та страхову суму» повідомив - «ні».

Посилаючись на вказані обставини, відповідач, з огляду на приписи пункту 3 частини 1 статті 989 ЦК України, дійшов висновку про нікчемність Договору страхування від 12.07.2016 та, відповідно, відсутність правових підстав для призначення їй страхових виплат.

Відмову відповідача у призначенні їй страхових виплат у звязку зі смертю ОСОБА_3 внаслідок нещасного випадку вважає незаконною, зважаючи на наступне.

24 липня 2015 року ОСОБА_3 уклав з відповідачем договір добровільного страхування від нещасних випадків «НВ Основа» № 001.0891135.205, у якому страхувальник та відповідач дійшли згоди з усіх істотних умов, визначених частиною 4 статті 16 Закону України «Про страхування». Строк дії Договору з 25.07.2015 по 24.07.2016. Страхова сума у разі смерті застрахованої особи внаслідок нещасного випадку 210000 грн.

На момент укладення Договору № 001.0891135.205 від 24.07.2015 ОСОБА_3 не мав жодних інших чинних договорів страхування життя і здоровя, укладених з будь якими іншими страховими установами.

12 липня 2016 року Договір добровільного страхування від нещасних випадків «НВ Основа» № 001.0891135.205 від 24 липня 2015 року був пролонгований (поновлений) Сторонами шляхом підписання Договору добровільного страхування від нещасних випадків «НВ Основа» № 001.0935826.205.

Факт пролонгації (поновлення) Сторонами Договору добровільного страхування від нещасних випадків «НВ Основа» № 001.0891135.205 від 24 липня 2015 року підтверджується відповідною позначкою, зробленою у правому верхньому куті на першій сторінці Договору добровільного страхування від нещасних випадків «НВ Основа» № 001.0935826.205 від 12 липня 2016 року

Одночасно факт пролонгації Договору добровільного страхування від нещасних випадків «НВ Основа» № 001.0891135.205 від 24 липня 2015 доводиться тим, що на момент підписання Договору добровільного страхування від нещасних випадків «НВ Основа» № 001.0935826.205 від 12 липня 2016 року заява - анкета на страхування, яка заповнюється саме на момент укладення Договору страхування, ОСОБА_3, для її заповнення відповідачем не надавалась. Під час пролонгації (поновлення) Договору вона була особисто присутня в офісі страхової компанії разом із ОСОБА_3 тому їй достеменно відомо, що заява-анкета йому не видавалася.

Отже, з огляду на вказане вище слідує, що Договір добровільного страхування від нещасних випадків «НВ Основа» № 001.0891135.205 був укладений між ОСОБА_3 та відповідачем саме 24 липня 2015 року, а не 12 липня 2016 року коли договір був пролонгований (поновлений).

Станом на дату укладення Договору добровільного страхування від нещасних випадків «НВ Основа» № 001.0891135.205 від 24 липня 2015 року ОСОБА_3 (не мав інших договорів страхування з іншими Страховими установами, тому під час заповнення заяви - анкети на страхування на запитання «Чи страхувались від нещасних випадків? Якщо так, вкажіть назву страхової компанії та страхову суму» цілком правомірно повідомив - що «ні».

Договір страхування між ОСОБА_4 та страховою компанією ПрАТ «СК «Провідна» укладений 30.07.2015, тобто після укладення Договору добровільного страхування від нещасних випадків «НВ Основа» №001.0891135.205 від 24.07.2015.

Відповідно до п.3.2.3 частини 2 Договору добровільного страхування від нещасних випадків «НВ Основа» № 001.0891135.205 від 24 липня 2015 року ОСОБА_3 зобовязаний повідомити відповідача про інші чинні договори страхування саме на момент укладення Договору.

Обовязок ОСОБА_3, як страхувальника, повідомляти відповідача про інші договори, укладені з іншими страховиками, після укладення Договору добровільного страхування від нещасних випадків «НВ Основа» №001.0891135.205 від 24.07.2015, або договори, чинні на момент пролонгації (поновлення) Договору умовами Договору не передбачено.

Положеннями пункту 3 частини 1 ст. 989 ЦК України також передбачено обовязок страхувальника повідомити страховику про інші договори страхування, укладені щодо обєкта, який страхується, лише на момент укладення договору. В звязку з чим, просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» на її користь страхову виплату у звязку зі смертю наслідок нещасного випадку ОСОБА_3 застрахованої особи, в сумі 210000 грн.

В судове засідання позивач та його представник подали заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтриманням позову в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав вказаних в письмових запереченнях (а.с.15-17). Пояснив, що одночасно діяло два договори страхування. ОСОБА_3 при пролонгації договору страхування зобовязаний був повідомити про інші договори, чого не зробив. В звязку з чим, в задоволенні позову слід відмовити. Також позивач повинна сплатити судовий збір, оскільки даний вид договору не підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач ОСОБА_2, допитана в якості свідка в раніше призначеному судовому засіданні, пояснила, що ОСОБА_3 родич її чоловіка. Вона була присутня разом з ОСОБА_3 у офісі «СК «Альфа Страхування» 24.07.2015. ОСОБА_3 надавав свої документи та заповнював бумаги та розписався в договорі. Вона два рази в житті бачила ОСОБА_3

ОСОБА_5, допитаний в якості свідка в судовому засіданні, пояснив, що він чоловік позивача. Попрохав дружину бути вигодонабувачем коли страхувався його родич чоловік сестри його батька. У липні привіз дружину до ОСОБА_3 Вони пішли до «СК «Альфа Страхування», а він залишився в машині. Через 10 хвилин вони вийшли. Знає, що ОСОБА_3 мав сім?ю, але їх не знає. Потім побачились з ним у серпні, він шкодував, що застрахувався в СК «Провідна», казав, що дорого. Свідок погодився бути вигодонабувачем за договором страхування укладеним в СК «Провідна». Після страхового випадку отримав у СК «Провідній» 100000 грн. Витратив на допомогу церкві.

Вислухавши позивача та її представника, свідка у раніше призначених судових засіданнях, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, у судовому засіданні були встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України та Законом України «Про страхування».

В силу ст. 16 Закону України «Про страхування» та ст. 979 ЦК України, Договір страхування - це письмова угода між сторонами, згідно якої одна із сторін бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату особі, визначеній у договорі страхування, на користь якої укладено договір страхування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування страхувальник зобов'язаний сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, в даному випадку - Договору страхування.

Договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату третій особі або застрахованій особі, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені договором терміни та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що 24.07.2015 між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» укладено Договір добровільного страхування від нещасного випадку «НВ «Основа» № 001.0891135.2015 (а.с. 3-4).

12.07.2016 між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» укладено Договір добровільного страхування від нещасного випадку «НВ «Основа» № 001.0935826.205, яким пролонговано договір №001.0891135.205. Страхувальник та застрахована особа ОСОБА_3 визначили в пункті 1 предмет договору страхування майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані із життям, здоров'ям та працездатністю застрахованої особи, страховим випадком є смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку (а.с. 59).

Згідно п.3.2.3. частини 2 Договору страхування №1 страхувальник зобов'язаний при укладанні договору повідомити страховика про інші чинні договори страхування щодо предмета цього Договору.

За невиконання вищевказаної умови, передбачена відмова у виплаті страхового відшкодування (п. 8.1.6 частини 2 Договору страхування №1) (а.с. 60-62).

12.07.2016 при укладанні Договору страхування, страхувальник ОСОБА_3 в заяві-анкеті з страхування на запитання «Чи страхувались Ви від нещасних випадків? Якщо так, вкажіть назву страхової компанії та страхову суму» повідомив «НІ».(а.с. 63).

18.10.2016 відповідачем було отримано повідомлення та документи по випадку, що мав ознаки страхового, та який стався з ОСОБА_3 27.07.2016 (а.с. 29).

На запит відповідача (вих. №0326.102.16.01 від 26.12.2016) страхова компанія ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» надала відповідь (вих. №17-12/86 від 05.01.17), відповідно до якої 30.07.2015 між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків №НВ/0257688/0404/15 (далі - Договір страхування №2) (а.с .31). Строк дії Договору страхування №2 з 31.07.2015 по 30.07.2016.

Тобто з 31.07.2015 по 30.07.2016 з діяв договір з СК «Провідна», а з 25.07.2016 по 24.07.2017 діяв договір з СК «Альфа Страхування». З вище вказаного слідує, що з 25.07.2016 по 30.07.2016 діяло одночасно два договори страхування. Страховий випадок настав 27.07.2016.

Відповідно до умов Договору страхування з СК «Провідна» застрахованою особою є ОСОБА_3, вигодонабувачем за договором страхування був чоловік позивача ОСОБА_5 За вищевказаним страховим випадком 01.08.2016 до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» вигодонабувачем - ОСОБА_5 подано заяву про настання страхового випадку, який мав місце 27.07.2016 та отримано страхове відшкодування у розмірі 100000 грн.

Як встановлено судом, 12.07.2016, при укладанні Договору страхування № 001.0935826.205 з відповідачем ОСОБА_3, не повідомив (надав неправдиві відомості) про чинний Договір страхування укладений з ПрАТ СК «ПРОВІДНА», предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю ОСОБА_3, тобто ОСОБА_3 порушив свої зобов'язання за договором страхування № 001.0935826.205 (а саме порушив п. 3.2.3. частини 2 вказаного договору).

Суд не приймає твердження позивача, що при укладенні договору страхування від 12.07.2016 ОСОБА_3 не заповнював заяву-анкету і тому не міг повідомити про чинні договори страхування, так як цей договір є пролонгованим, а фактично укладався 24.07.2015. Оскільки матеріалами справи встановлено, що при укладенні договору добровільного страхування від нещасних випадків №001.0935826.205 від 12.07.2015 ОСОБА_3 особисто заповнював заяву-анкету від 12.07.2016, про що свідчить його підпис в ній. В даній заяві останній вказав, що інших договорів страхування він не укладав (а.с. 63).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Згідно з ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у проведенні страхової виплати. З огляду на те, що ОСОБА_3 не повідомив про інший чинний на 12.07.2016 договір страхування укладений з ПрАТ «СК «Провідна», предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і повязані з життям, здоровям та працездатністю ОСОБА_3, чим порушив свої зобовязання за договором. Крім того, суд враховує, що страхову суму за договором страхування укладеним з ПрАТ «СК «Провідна» отримав вигодонабувач ОСОБА_5, який є чоловіком позивача, та підтвердив це своїми показами, наданими в якості свідка в судовому засіданні. З викладених підстав, в задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, згідно змісту Закону України «Про захист прав споживачів» слідує, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Закон України «Про страхування» регулює відносини у сфері цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних події, визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формулюються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом преамбули цей Закон регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

В звязку чим, суд дійшов висновку, що Закон України «Про захист прав споживачів», що регулює відносини, які випливають із договорів купівлі-продажу (виконання робіт, надання послуг) та спрямовані на задоволення виключно особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, не може поширюватися на правовідносини, що випливають із Закону України «Про страхування».

З викладеного вище слідує, що позивач ОСОБА_2 має сплатити судовий збір за подання позовної заяви про стягнення страхового відшкодування.

Оскільки при подачі позову, судовий збір не сплачено, суд вирішує питання розподілу судових витрат при ухваленні рішення.

Так як в задоволені позову відмовлено, на підставі ст. 88 ЦПК України, з позивача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 2100 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 509, 991, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст.10, 11, 57, 60, 61, 212- 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «Альфа Страхування» про стягнення страхової виплати відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави суму судового збору в розмірі 2100 грн. 00 коп.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення (отримання) рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя Хомініч С.В.