Справа № 308/1178/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі: Сочка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 січня 2017 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області, Ужгородська міська рада та інспекція Державного архітектурного будівельного контролю у Закарпатській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 у лютому 2015 р.

Після уточнення змісту позовних вимог ОСОБА_3 просила зобовязати відповідачку усунути перешкоди в користуванні частиною земельної ділянки, яка відноситься до будинковолодіння по вул. Духновича, 3, у частині площі 0.0029 га в глибині земельної ділянки, шляхом знесення розташованих на цій частині земельної ділянки цегляних споруд (огорожі) і привести своє землекористування у межі земельної ділянки ОСОБА_2 (м. Ужгород, вул. Лучкая, 4, кадастровий номер :07:002:0113); вирішити питання судових витрат (а.с.2-5, 172-173).

На обґрунтування зазначала, що є власником будинку № 3б у домоволодінні по вул. Духновича, 3, у м. Ужгороді та має намір приватизувати належну їй частку (29/100) прибудинкової земельної ділянки загальною площею 0.045 га. Однак, згідно з висновком експертного дослідження площа зменшення указаної земельної ділянки складає 0.0029 га, а перешкодами для користування цією частиною ділянки є камяні споруди з боку земельної ділянки по вул. Лучкая, 4, у м. Ужгороді, де проживає відповідачка.

Справа розглядалася повторно.

Останнім рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06 січня 2017 р. позов ОСОБА_3 задоволено: зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки, яка відноситься до будинковолодіння по вул. Духновича, 3, у частині площі 0,0029 га в глибині земельної ділянки, шляхом знесення розташованих на цій частині земельної ділянки цегляних споруд (огорожі) та привести своє землекористування у межі земельної ділянки м. Ужгород, вул. Лучкая, 4, кадастровий номер :07:002:0103. Стягнуто з ОСОБА_2 243,60 грн. судового збору та 1214 грн. витрат на проведення експертного дослідження.

ОСОБА_2 просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Доводить про невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та неналежну оцінку доказів. Указує, що ОСОБА_3 є неналежним позивачем у спірних правовідносинах. Зазначає, що задоволенням позову суд першої інстанції порушив її право власності на належне їй майно.

Письмових заперечень або пояснень ОСОБА_3 не подала, проте в судовому засіданні вона та її представник адвокат ОСОБА_4, не визнали скарги як безпідставної і просять залишити рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню із ухваленням нового по суті позовних вимог, із таких мотивів.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що огорожа збудована на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети (на самовільно захопленій ділянці), побудована без згоди землекористувачів, які не давали дозвіл на це будівництво, та порушує права землекористувачів будинковолодіння по вул. Духновича, 3, а саме: на приватизацію належної частки землі.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком через його невідповідність обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Так, згідно з положеннями ст. 152 ч.2, ч.3 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

З огляду на останній пункт можливим є застосування також цивільно-правових способів захисту, передбачених ст.ст. 16, 391 ЦК України.

При цьому суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 травня 2016 р. у справі № 6-658цс15).

Установлено та не заперечується, що 23.02.2005 р. ОСОБА_3 придбала за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 (а.с.147-148), а з 21.12.2012 р. є одноосібним власником житлового будинку № 3б по вул. Духновича в м. Ужгороді (а.с.6, 7). Згідно з генеральним планом (схемою) інвентарної справи будинковолодіння № 3 по вул. Духновича в м. Ужгороді від 1965 р., на який у підтвердження своїх вимог посилається позивачка, загальна земельна площа цього будинковолодіння складає 450 м кв., із яких під двором лише 168 кв. м (а.с.12).

ОСОБА_2 із серпня 2007 р. є власником земельної ділянки 0.020 га по вул. Лучкая, 4, у м. Ужгороді для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. До того часу власником цієї земельної ділянки (для обслуговування житлового будинку) з липня 1998 р. був її чоловік ОСОБА_5 Згідно з планом меж земельної ділянки (кадастровий номер :07:002:0103) суміжними землекористувачами на той час були: землі загального користування (вул. Лучкая), ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ТОВ «Мега» (а.с.48-49).

За приписами ст. 42 ЗК (в редакції, чинній на момент предявлення позову) земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Відповідно до пп. 2.4, 4.4 Положення про порядок встановлення та закріплення меж прибудинкових територій існуючого житлового фонду та надання у спільне користування або спільну сумісну власність земельних ділянок для спорудження житлових будинків межі земельних ділянок прибудинкових територій встановлюються за проектами відведення цих ділянок відповідно до затверджених у встановленому порядку норм і проектно-технічної документації, а право власності (користування) на прибудинкову територію (земельну ділянку) кожного співвласника будинку визначається у свідоцтві про право власності на частину будинку у вигляді відповідної частки.

Таких документів позивач не надала і судом не здобуто.

У правовстановлюючому документі про право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно відсутнє її право на користування прибудинковою територією, розмір такої і чи є вона взагалі (а.с.6).

Тобто, судом першої інстанції не враховано, що позивач не є ані власником, ані належним користувачем спірної земельної ділянки, а тому предявлений нею позов є передчасним. Позивачка обґрунтовує своє право на судовий захист лише наміром провести (разом із іншими співвласниками будинку) дольовий розподіл прибудинкової земельної ділянки з подальшою приватизацією, а не фактичним порушенням своїх земельних прав діями (бездіяльністю) відповідачки.

Окрім того, по суті спірних правовідносин установлено, що відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства Головного управління Держкомзему в Закарпатській області від 10.11.2011 р. у результаті перевірки питання законності використання земельної ділянки ОСОБА_2 у м. Ужгороді, вул. Лучкая, 4, за зверненням Ужгородської міської ради встановлено, що земельна ділянка використовується згідно з планом, а факту самовільного зайняття земельної ділянки від домоволодіння № 3 по вул. Духновича в м. Ужгороді (суміжна) не виявлено (а.с.80).

Надані позивачем лист державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області від 29.04.2014 р. (а.с.14), виданий ОСОБА_2 припис від 23.04.2014 р., у якому зазначено про самовільно зайняту нею частину земельної ділянки по вул. Духновича, 3, у м. Ужгороді площею 0.0041 га (а.с.16) та відповідна план-схема земельної ділянки за даними топографо-геодезичної зйомки, виконаної ФОП ОСОБА_8 (а.с.18), не узгоджуються ні з остаточною редакцією позовних вимог, ні з повноваженнями інспекції, а тому розцінюються колегією суддів як неналежні докази.

Висновок експертного дослідження № 23/15 від 24.12.2015 р. за заявою ОСОБА_3 (а.с.134-146), яким установлено розрив між земельними ділянками дворогосподарства по вул. Духновича, 3, і по вул. Лучкая, 4, у м. Ужгороді площею 0.0019 га (19 кв. м) та накладання земельних ділянок площею 0.0029 га (29 кв. м) із-за невідповідності конфігурацій 2014 р. і 1965 р., не підтверджує не те що факту самовільного зайняття спірної земельної ділянки ОСОБА_2, але навіть факту причетності останньої до встановлених дослідженням обставин.

Належних і допустимих доказів існування огорожі як перешкоди та розташування такої саме на земельній ділянці дворогосподарства по вул. Духновича, 3, у м. Ужгороді, також немає. Натомість, у тому ж таки висновку експертного дослідження зазначено, що межа земельної ділянки вказаного дворогосподарства з тильного боку проходить по стінах камяних споруд, розташованих у дворі по вул. Лучкая, 4 (дворогосподарство ОСОБА_2М.).

Отже, позовні вимоги є не лише передчасними, але і позбавлені доказової бази (як на момент предявлення позову так і на час ухвалення рішення у справі).

Окрім того, суд першої інстанції, задовольняючи позов, мотивував свій висновок правами та інтересами інших співвласників будинку № 3 по вул. Духновича в м. Ужгороді, які участі в справі не беруть і позивача на представництво їх інтересів не вповноважували.

За приписами ст. 15 ЦК України, ст.ст. 10 ч.1, ч.3, ст. 60 ч.1, ч.4, ст. 213 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що на момент предявлення позову та ухвалення судового рішення, а також відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України підстави для судового захисту цивільних прав та інтересів позивачки відсутні, в звязку з чим оскаржене рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 42, 152 ЗК України, ст.ст. 3, 10, 60, 212, 213, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, п.4, ч.2, ч.3, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

РІШИЛА:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 січня 2017 року скасувати.

3.У позові ОСОБА_3 відмовити.

4.Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 704 грн. у відшкодування судового збору.

5.Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: