Справа № 206/1116/17
Провадження № 2/206/583/17
У Х В А Л А

13.03.2017року

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Дубовик Г.Е., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить, стягнути з ОСОБА_2 набуті без достатньої правової підстави грошові кошти в розмірі 68610,00 грн.

Разом з позовною заявою позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій він просить до вирішення спору, накласти арешт на квартиру №12 в будинку №15 корпус №2 житлового масиву Тополь-1 у м. Дніпро, яка належить на праві власності відповідачу. Заява обґрунтована тим, що відповідачкою ніяких дій щодо повернення грошових коштів не здійснюється. Існують всі підстави вважати, що відповідачка вчиняє спроби уникнути цивільної відповідальності з метою ухилення від повернення йому грошей. Тому невжитття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дана заява задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до ч 1,3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Відповідно до ч 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру №12 в будинку №15 корпусу №2 житлового масиву Тополь-1 у м. Дніпро , суд враховує, що предметом його позову є стягнення грошових коштів набутих відповідачем без достатньої правової підстави, що не є спором про право власності на вищевказане нерухоме майно.

Також суд вважає очевидним, що вартість належної відповідачу на праві власності квартири №12 в будинку №15 корпусу №2 житлового масиву Тополь-1 у м. Дніпро значно перевищує ціну позову.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 не надано суду доказів співмірності заявлених позовних вимог та майна, яким останній просить забезпечити позов, реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, приймаючи до уваги роз'яснення дані в постанові Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання її копії. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В. Зайченко