АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/4369/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/494/К/17 суддя Папарига В.А.
Категорія № 59 ( 1) Доповідач - Барильська А.П.
УХВАЛА

Іменем України

15 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2016 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, накладеного постановою державного виконавця Довгинцівського відділу виконавчої служби КМУЮ Цимбалюк Ю.В. по виконавчому провадженню № 35573546 за виконавчим листом № 2-723/11 від 04.12.2012 року, виданого Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу для примусового виконання рішення суду про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ Надра» боргу та судових витрат в сумі 321056,13 гривень.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра», Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна - закрито з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду від 05.12.2016 року, та направлення справи до суду першої інстанції для розгляду по суті.

На думку представника позивача, суд безпідставно дійшов висновку про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, та необхідність подання скарги в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.

Вважає, що судом не вірно застосовано п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року, не врахувано, що неможливість пред'явлення позову про зняття арешту з майна в порядку цивільного судочинства пов'язується з боржником, як учасником, кримінального, а не цивільного провадження, а тому висновок суду про те, що поданий ОСОБА_2 позов, який є боржником в рамках цивільного провадження, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, є помилковим.

Водночас, судом не взято до уваги п.2 цієї ж Постанови, яким передбачається можливість подання власником майна як позовної заяви про зняття арешту з майна, так і скарги, а не виключно скарги, як те зазначив в ухвалі суд першої інстанції.

Також вказує на неможливість застосування положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», якою регулюється порядок зняття арешту із майна у випадку закінчення виконавчого провадження, про яке йдеться в ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавче провадження, де позивач виступав боржником, було закінчене не в порядку ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», а згідно ст.47 цього Закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 11.12.2012 року постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби КМУЮ Цимбалюк Ю.В. було відкрито виконавче провадження № 35573546 за виконавчим листом № 2-723/11 від 04.12.2012 року, виданого Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу для примусового виконання рішення цього суду про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ Надра» боргу та судових витрат в сумі 321056,13 гривень та накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 - позивачу по даній справі (а.с.14).

Зазначена інформація про накладення арешту на майно по вказаному виконавчому провадженню внесена до відповідних реєстрів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.15-16).

Постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Одейчук Ю.В. від 24.12.2013 року виконавчий лист № 2-723/11, виданий Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу 04.12.2012 року на виконання рішення цього суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» боргу та судових витрат на загальну суму 321056,13 гривень, повернуто стягувачу, у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с. 13).

На звернення позивача до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з вимогою про звільнення майна з-під арешту, йому було повідомлено з посиланнями на те, що станом на 24.05.2016 року виконавче провадження № 35573546 на виконанні не перебуває та роз'яснено про можливість зняття арешту виключно за рішенням суду, згідно ч.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.7).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 посилався на те, що на теперішній час відсутнє відкрите виконавче провадження щодо стягнення з нього на користь відповідача ПАТ КБ «Надра», однак арешт з майна позивача до теперішнього часу не знято, у зв'язку з чим, він не має можливості вільно реалізовувати своє право власності щодо придбаного на своє ім'я майна. Посилаючись на ст. 317, 319 ЦК України, якими передбачено право власника на власний розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, вважає, що має право на зняття арешту з належного йому майна відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції керувався п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України й виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як боржник звернувся до суду не зі скаргою в порядку, як то передбачено розділом VII ЦПК України, а з позовом, що суперечить положенням п.5 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до роз'яснень, наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.1 Постанови «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Як зазначено в п.5 наведеної Постанови, у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. У звязку із цим, боржник (учасник кримінального провадження, на ямайно якого накладено арешт) не може предявляти позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі пред'явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Суд першої інстанції, встановивши, що позивач ОСОБА_2 є боржником у справі про стягнення заборгованості, й арешт накладено державним виконавцем на його майно в порядку виконання рішення суду про стягнення заборгованості, правильно виходив з того, що в даному конкретному випадку для ОСОБА_2 діючим законодавством визначено порядок захисту його майнових прав як сторони виконавчого провадження, передбачений розділом VII ЦПК України, а відтак, керуючись п.5 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року, вірно дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Частина 5 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній станом на дату надання Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 відповідних роз'яснень, не доводить помилковість висновків суду, оскільки нею лише встановлюється загальна можливість зняття арешту з майна чи коштів за рішенням суду.

Натомість, частина 1 ст. 60 даного Закону наділяє виключним правом на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна особу, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, тоді як в даному випадку, боржник ОСОБА_2 вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить саме йому, на що вказують його посилання на ст.ст. 317, 319 ЦК України, а тому його доводи щодо правомірності подання позовної заяви в порядку цивільного судочинства не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів з вищенаведених підстав.

Не спростовують вищевказаних висновків суду першої інстанції, а відтак і не заслуговують на увагу колегії суддів, посилання апелянта на положення статей 47, 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження», пункт 2 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2016 року про закриття провадження у справіпостановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2016 року про закриття провадження у справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Я.М. Бондар

Л.В. Митрофанова