Справа №295/9631/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Гумен Н.В.,

при секретарі Скришевській О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звертаючись з позовом до суду просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь для утримання їх спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно та аліменти на її утримання у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення сином трьох років, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, який являється батьком дитини, перестав надавати матеріальну допомогу на їх утримання, від виконання своїх батьківських обовязків ухиляється, вона перебуває в декретній відпустці, дитина проживає разом з нею, позивачка вважає, що батьки зобовязані утримувати свою дитину, а тому вимушена звернутись з даним позовом до суду.

Позивачка в судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, додатково пояснила, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільна з відповідачем дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач деякий час сплачував аліменти, однак з серпня 2017 року перестав платити, лише купив продукти, вона перебуває в декретній відпустці, отримує від держави 860,00 грн. соціальної допомоги на дитину щомісячно, має своє житло, однак сплачує за комунальні послуги, несе витрати на одяг, харчування, хворіє та витрачає на лікування в місяць близько 1000,00 грн., інших доходів в неї немає, сирота, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, окрім того уточнила свої вимоги та не заперечує щодо стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача.

Відповідач в судовому засіданні проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів заробітку не заперечував, підтвердив, що з сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, відповідач визнає той факт, що після припинення сімейно-шлюбних стосунків з позивачем, дитина залишилась проживати разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідач надавав матеріальну допомогу, перестав давати оскільки позивачка почала чинити перешкоди у спілкуванні з сином, не відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина та погоджується сплачувати щомісячно аліменти на утримання сина, однак в частині вимог позивача щодо сплати аліментів на її утримання відповідач просив задовольнити частково, а саме в розмірі 1/12 частини з усіх видів заробітку щомісячно, оскільки позивачка отримує соціальні виплати на дитину від держави, разову суму соціальних виплат на дитину позивачка витратила не повідомивши його, також вказав, що він працевлаштований офіційно та його заробітна плата становить близько 7000,00 грн., інших утриманців в нього немає, аліменти іншим особам не сплачує.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просив задовольнити позов частково, з підстав викладених в поясненнях відповідача.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Судом встановлено, що 20.11.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, від якого народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 4, 5)

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Згідно із ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи, що відповідач не заперечував щодо визначеного позивачем розміру аліментів на дитину, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1, 2 та 3 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 2,4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд вважає доведеним той факт, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, факт припинення сімейно-шлюбних відносин визнається сторонами спору, малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із позивачем, між сторонами не досягнуто домовленостей щодо розміру матеріальної допомоги, яку має надавати відповідач на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла трирічного віку, тому у сукупності наведених обставин з уражанням положень ст. 84 Сімейного кодексу України є підставою для стягнення аліментів на утримання дружини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем правомірно пред'явлено позов до відповідача з вимогою про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, ухвалюючи рішення, суд враховує матеріальний стан як позивача так і відповідача, розмір заробітної плати за основним місцем роботи та наявність інших аліментних зобов'язань відповідача, соціальні виплати які отримує позивач від держави на дитину, стан здоровя позивача та потреби в лікуванні, тому присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 30.08.2017 року і до досягнення дитиною сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до 19.02.2019 року.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Виходячи з вказаної норми, суд вважає за необхідне присудити стягнення аліментів від дня предявлення позову до суду, а саме з 30.08.2017 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1280,00 грн., від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 150, 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 30.08.2017 року і до досягнення дитиною сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до 19.02.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1280,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: