Справа № 487/6678/15-ц
Провадження № 2/487/33/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючий - суддя Біцюк А.В., за участю секретаря Уманського І.В., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2017 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулися до Заводського районного суду м. Миколаєва позовом до ОСОБА_2 про виселення, в якому просили виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: м. Миколаїв, пр.. Леніна 22-б, кВ. 8.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27.06.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № NKIPGA00000014, за умовами якого позивач надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 61 600 доларів США строком до 26.06.2017 року із розрахунку 11,04% річних на рік.

Відповідно до п.п.2.2.4, 7.1, 7.4 Договору ОСОБА_3 зобов'язався щомісячно в період з 01 по 07 число кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за цим договором в розмірі 889,54 доларів США, у разі порушення вказаних термінів оплати відповідач зобов'язався повернути суму кредиту, відсотків, пені в повному обсязі в останній день місяця. Крім того, сплатити банку відсотки за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Забезпеченням виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором є іпотека нерухомого майна - квартира 8 по пр.. Леніна 22-б у м. Миколаєві, на підставі договору іпотеки від 27.06.2007 року, що укладений між позивачем та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстраційним № 3027.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.03.2013 року у справі №1423/14442/2012 в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором № NKIPGA00000014 від 27.06.2007 року у розмірі 666 371 грн. 23 коп., з яких 382 614 грн. 24 коп. - заборгованість за кредитом; 148 483 грн. 14 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 18 798 грн. 35 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 84 505 грн. 41 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань, 250 грн. 01 коп. - штраф (фіксована частина); 31 720 грн. 08 коп. - штраф (процентна складова) звернуто стягнення на належну ОСОБА_2 квартиру загальною площею 63,8 кв.м., яка розташована за адресою: м. Миколаїв, пр.. Леніна 22б, кВ. 8 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем за початковою вартістю не нижче 353 500 грн.

Посилаючись на те, що прийняття рішення про звернення стягнення іпотеки є підставою для того, що всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання вимоги, однак зазначена вимога відповідачем не виконана, просили задовольнити позов.

До судового засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов просили задовольнити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити посилаючись на те, що вимоги позивача безпідставні та не ґрунтуються на вимогах закону.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, що 27.06.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №NKIPGA00000014, за умовами якого позивач надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 61 600 доларів США строком до 26.06.2017 року із розрахунку 11,04% річних на рік.

Відповідно до п.п.2.2.4, 7.1, 7.4 Договору ОСОБА_3 зобов'язався щомісячно в період з 01 по 07 число кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за цим договором в розмірі 889,54 доларів США, у разі порушення вказаних термінів оплати відповідач зобов'язався повернути суму кредиту, відсотків, пені в повному обсязі в останній день місяця. Крім того, сплатити банку відсотки за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 27.06.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки нерухомого майна, предметом якого є квартира 8 по пр.. Леніна 22-б у м. Миколаєві, що посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстраційним № 3027.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.03.2013 року у справі №1423/14442/2012 в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором № NKIPGA00000014 від 27.06.2007 року у розмірі 666 371 грн. 23 коп., з яких 382 614 грн. 24 коп. - заборгованість за кредитом; 148 483 грн. 14 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 18 798 грн. 35 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 84 505 грн. 41 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань, 250 грн. 01 коп. - штраф (фіксована частина); 31 720 грн. 08 коп. - штраф (процентна складова) звернуто стягнення на належну ОСОБА_2 квартиру загальною площею 63,8 кв.м., яка розташована за адресою: м. Миколаїв, пр.. Леніна 22б, кВ. 8 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем за початковою вартістю не нижче 353 500 грн. У задоволенні інших вимог відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили 04 липня 2014 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст.1 Закону України «Про іпотеку»).

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями частин першої і третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Так, згідно ч. 1, 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 цього Закону, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Частиною 2 статті 109 ЖК УРСР переджбачено, що Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (ч. 2 ст. 109 ЖК України).

Таким чином, ч. 2 ст.109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення у разі, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України: від 18 березня 2015р. у справі № 6-39цс15; від 14 грудня 2016р. № 6-1141цс16.

Як вбачається із п. 33.3 договору іпотеки за реєстровим №3028/33 від 27 червня 2007 року, право власності іпотекодавця ОСОБА_2 на квартиру 8 по пр.. Леніна 22-б у місті Миколаєві виникло на підставі договору купівлі продажу, посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 30.08.1999 року за р.№4-3728 та зареєстрованого в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №91, номер запису 16220 та в ЄРПВНМ за р.№ 19352119.

Таким чином, враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову, так як квартира 8 по пр.. Леніна 22-б в місті Миколаєві, що належить відповідачу на підставі договору купівлі продажу, посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 30.08.1999 року за р.№4-3728, не була придбана нею за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення.

Посилання представника позивача на наявність іншого житла, яке може бути надане відповідачам (а.с.121), судом до уваги не приймається, оскільки позивачем не надано доказів про надання вказаного приміщення в постійне користування відповідачам, як того вимагають положення ч.2 ст. 109 ЖК УРСР України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57 - 61, 88, 208, 209, 211 - 215, 218, 360-7 ЦПК України; ст. ст. 16, 512, 525, 526, 627, 629, 638 ЦК України; ст. ст. 33, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», суд, -

В И Р І Ш И В:

Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Приват Банк» у позові до ОСОБА_2 про виселення, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Біцюк А.