Справа №173/2180/16-ц
Провадження №2/173/139/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позову посилається на те, що 12 жовтня 2013 року було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Вони мають двох спільних дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні. З вересня 2016 року вони з відповідачем мешкають окремо та з того часу фактично шлюбні відносини припинено, вони не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим та це суперечить його інтересам та інтересам дітей. Спору про поділ майна не має. Також позивач просив суд визначити місце проживання дітей разом з ним, оскільки він зможе забезпечити їх нормальними умовами проживання, він має постійне місце роботи та дохід, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно. Після припинення шлюбних відносин з відповідачем діти залишилися проживати з ним, а дружина не цікавиться їхнім життям не приділяє їм ніякої уваги. Відповідач ніде не працює, ніяких доходів не має. На підставі вищевикладеного позивач просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем та визначити місце проживання дітей разом з ним.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені вимоги, суду пояснив, що з вересня 2016 року з відповідачем припинено шлюбні відносини та вони припинили проживати разом. Спочатку діти проживали разом з відповідачем у м.Камянське, проте вона лишала їх, в садочок вони не ходили, хворіли. Тому він змушений був забрати їх до себе та з листопада 2016 року діти проживають з ним. Він працює, може забезпечити дітей, йому допомагають батьки. На його думку дітям буде краще жити з ним.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з позивачем не заперечувала. Суду пояснила, що з вересня 2016 року вона дійсно не проживає разом з позивачем, спочатку діти проживали разом з нею в м.Камянське. Потім позивач забрав у неї дітей та перешкоджав спілкуватися з ними. Зараз вона працює, має постійне місце проживання, але не заперечує, щоб зараз діти залишилися з позивачем.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

12 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 124 та видано свідоцтво про шлюб (а.с.5).

Подружжя має двох спільних дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6-7).

Судом встановлено, що сторони не проживають разом з вересня 2016 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання сторін зберегти шлюб.

Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Спору про поділ майна подружжя не має.

Враховуючи те, що від відповідача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд, керуючись ст. 113 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне залишити їй прізвище «Сєдєльнікова».

Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Щодо вимог позивача про визначення місце проживання дітей з ним суд приходить до таких висновків.

Встановлено, що після припинення шлюбних відносин діти фактично проживають разом з позивачем, що в судовому засіданні не заперечувала відповідач, а також підтверджується письмовими доказами: довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 28 листопада 2016 року (а.с.10) та довідкою Верхньодніпрвоського КДНЗ №8 «Золота рибка» від 29 листопада 2016 року № 40 (а.с.8).

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради 11 лютого 2017 року прийняв рішення про доцільність визначення місця проживання дітей разом з батьком (а.с.31). Згідно з актом обстеження умов проживання від 10 лютого 2017 року за місцем проживання ОСОБА_1 створено належні умови проживання для малолітніх дітей (а.с.33).

Враховуючи те, що під час розгляду справи сторони фактично дійшли згоди про те, що діти залишаться проживати з батьком, інтереси малолітніх дітей, а також висновок органу опіки та піклування, суд вважає за можливе визначити місцем проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_1

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 110, 112, 113, 115, 161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 12 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (актовий запис № 124) розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «Сєдєльнікова».

Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком, ОСОБА_1, за адресою: пров. Весняний, 5 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області.

Після набрання рішенням законної сили його копію направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду, мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко