УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

КоротунаВ.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» - Яворського Романа Ігоровича на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від

21 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 30 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 30 січня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитні договори № 2431/1990SFPRPG7 на суму 7 484 грн 87 коп. та № 2432/1990SFPRPG на суму 7 639 грн 02 коп., зі строком повернення до 30 січня 2015 року.

На підставі договору факторингу № 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_3 у розмірі 13 621 грн 40 коп., з яких:

1) за кредитним договором № 2431/1990SFPRPG7 від 30 січня

2012 року: 5 676 грн 90 коп. - заборгованість за основною сумою; 792 грн

90 коп. - заборгованість за пенею;

2) за кредитним договором № 2432/1990SFPRPG7 від 30 січня

2012 року: 6 342 грн - заборгованість за основною сумою; 809 грн 60 коп. - заборгованість за пенею.

Беручи до уваги зазначене, ТОВ «Кредекс Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_3 суму заборгованості за кредитними договорами

№№ 2431/1990SFPRPG7, 2432/1990SFPRPG у розмірі 13 621 грн 40 коп.

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 30 листопада

2015 року, в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредекс Фінанс»відмовлено.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Кредекс Фінанс» -

Яворсьий Р.І., посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, зокрема факту переходу права вимоги до ОСОБА_3 від первинного фактора до наступних.

Проте повністю погодитися із зазначеними висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; як розподілити між сторонами судові витрати.

Встановлено, що 30 січня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 2431/1990SFPRPG7, за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 7 484 грн 87 коп. зі сплатою процентної ставки у розмірі 0,0001 % та строком кредитування -

36 місяців, комісія за надання кредиту - 464 грн, комісія за обслуговування кредиту - 225 грн, кінцевий термін повернення - до 30 січня 2015 року.

30 січня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_3 було також укладено кредитний договір № 2432/1990SFPRPG7, за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 7 639 грн 02 коп. зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 0,0001% річних та строком кредитування - 36 місяців, комісія за надання кредиту - 472 грн, комісія за обслуговування кредиту - 225 грн, кінцевий термін повернення - до 30 січня 2015 року.

26 липня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» було укладено договір факторингу №20120926-Г, за умовами якого до ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» перейшло право вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованості, в розмірі заборгованості, а також права як вигодонабувача на страхове відшкодування за договорами страхування.

08 жовтня 2012 року між ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 2, за умовами якого до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості.

08 травня 2015 року між ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу

№ 1/15-ФКю, за умовами якого до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшло право вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості.

Згідно розрахунків, наданих ТОВ «Кредекс Фінанс», заборгованість за кредитними договорами станом на 23 червня 2015 року становить 13 621 грн 40 коп., з яких:

1) за кредитним договором № 2431/1990SFPRPG7 від 30 січня

2012 року - 6 469 грн 80 коп.: за основною сумою - 5 676 грн 90 коп.; за пенею - 792 грн 90 коп.;

2) за кредитним договором № 2432/1990SFPRPG7 від 30 січня

2012 року - 7 151 грн 60 коп.: за основною сумою - 6 342 грн.; заборгованість за пенею - 809 грн 60 коп.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до частини ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження (ч. 1 ст. 1080 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1

ст. 1083 ЦК України).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачем не доведено правомірність передачі заборгованості від первинного фактора наступним, доказів належного повідомлення відповідача про відступлення права грошової вимог, а також доказів отримання відповідачем кредитних коштів.

Водночас судами попередніх інстанцій не було враховано те, що пунктами 5.4 кожного із договорів факторингу було передбачено право фактора на наступне відступлення права грошової вимоги будь-якій третій особі, а також того, що в матеріалах справи містяться витяги з реєстрів заборгованості із зазначенням сум портфелю заборгованості, які є додатками до договору факторингу №20120926-Г від 26 липня 2012 року (а.с. 23 (зворот), 56-57), договору факторингу № 2 від 08 травня 2015 року (а.с. 64-67), договору факторингу № 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року (а.с. 22 (зворот), 73-75), в яких зазначено боржника ОСОБА_3 по кредитним договорам №№ 2431/1990SFPRPG7, 2432/1990SFPRPG7 від 30 січня

2012 року.

При цьому, факт отримання кредитних коштів та відсутність фінансової можливості для погашення кредитної заборгованості не заперечувався самим відповідачем (а.с. 117).

Висновок суду апеляційної інстанції щодо відсутності відповідних актів прийому передачі, які б містили всі обов'язкові реквізити, є безпідставним, з огляду на те, що відповідно до п.п. 1.1 зазначених договорів факторингу, їх предмет передбачав передачу прав вимоги згідно реєстру заборгованостей. Водночас, надання повного пакету додатків до договорів факторингу не є обґрунтованим, враховуючи, що предмет позову стосується лише боржника ОСОБА_3 за кредитними договорами

№№ 2431/1990SFPRPG7, 2432/1990SFPRPG7 від 30 січня 2012 року.

Беручи до уваги зазначене, суди попередніх інстанцій не визначились із характером спірних правовідносин, не встановили фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спорку, у зв'язку із чим дійшли передчасного висновку про відсутність у ТОВ «Кредекс Фінанс» правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 кредитної заборгованості.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що вказані вище обставини свідчать про неповне встановлення судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи, що є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» - Яворського Романа Ігоровича задовольнити частково.

Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 30 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Т.О.Писана

О.В. Попович