Справа № 308/2690/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Данко В.Й.,

при секретарі Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Есеньської сільської ради Ужгородського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Есеньської сільської ради Ужгородського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Мотивуючи свої вимоги вказують на те, що 02.07.2017 року помер ОСОБА_3, після чого відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі й на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: Закарпатська області, Ужгородський район, с. Есень, вул. Пажіт, 10. Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями померлого, який на випадок своєї смерті залишив заповіт, згідно якого все своє майно залишив сину ОСОБА_1 та невістці ОСОБА_2. Спадщина за заповітом позивачами була прийнята, так як останні проживали та були зареєстрованими з померлим ОСОБА_3 разом з ним в будинку. Відповідно до Довідки №39/02-24 від 08.02.2017 року, виданої Есеньською сільською радою по господарському обліку власником дворогосподарства та забудовником житлового будинку за адресою: с. Ярово (Есень), 323 був померлий ОСОБА_3 Відповідно до Довідки №40/02-24 від 08.02.2017 року, виданої Есеньською сільською радою номер обєкта по господарському обліку 0236-1 на житловий будинок присвоєно поштову адресу с. Есень, вул. Пажіт, 10 Ужгородського району Закарпатської області. 25.09.1991 року на підставі 9 сесії 21 скликання Яворської (Есенської) сільської ради вул. «Горького» було перейменовано на вул. «Пажіт». З метою оформлення своїх спадкових прав позивачі звернулися до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4 Однак, приватним нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами в с. Есень, вул. Пажіт, 10, Ужгородського району з тих підстав, що для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно надати правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок. У звязку з цим, просять суд задовольнити даний позов, та винести рішення, яким визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на житловий будинок за належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Есень, вул. Пажіт, 10, Ужгородського району, Закарпатської області в порядку спадкування за ОСОБА_3, померлим 02.07.2011 року.

Представник позивачів ОСОБА_5 в судове засідання не зявився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не зявився. Однак, надав суду заяву, в якій заперечень до позовних вимог не має, та просить суд розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 помер 02.07.2011 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про смерть ОСОБА_7 1 ФМ №119951 від 04.07.2011 року.

В силу ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця

З наявного в матеріалах справи Заповіту вбачається, що ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів своєму синові ОСОБА_1 та невістці ОСОБА_8.

У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З метою оформлення своїх спадкових прав позивачі звернулися до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4

Однак, приватним нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами в с. Есень, вул. Пажіт, 10, Ужгородського району з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

У відповідності до п.3.1 ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Так, по справі встановлено, що станом на 31.12.1967 року за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у погосподарському обліку закріплений особовий рахунок №332, сторінка, 107, книга №4 та домоволодіння рахується за ОСОБА_3 за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Ярово (Есень) №323, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з по господарської книги №39/02-24 від 08.02.2017 року, виданої Есеньською сільською радою Ужгородського району.

Рішенням 9 сесії 21 скликання Явороської (Есеньської) сіьської ради народних депутатів Ужгородського району 25.09.1991 року вул. «Горького» було перейме нова на вул. «Пажіт», що підтверджується наявною в матеріалах справи Довідкою №36/02-24 від 08.02.2017 року.

Також, судом встановлено, що згідно погосподарської книги обліку 0236-1 на житловий будинок присвоєно поштову адресу с. Есень, вул. Пажіт, 10, Ужгородського району.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

З наявного в матеріалах справи ОСОБА_10 з рішення Есеньської сільської ради №169 від 21.11.1991 року про оформлення права власності на житлові будинку вбачається, що ОСОБА_3 є головою колгоспного двору, с. Есень, вул. Горького, 10, Ужгородського району.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги померлий ОСОБА_3 своє право власності на вказане домоволодіння в БТІ не зареєстрував.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

У відповідності до п.3.1 ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

З наявного в матеріалах справи Технічного паспорту на обєкт нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: с. Есень, вул. Пажіт, 10, Ужгородського району вбачається, що вказане домоволодіння складається із житлового будинку, літньої кухні, сараю, вбиральні, гаражу, споруди та огорожі.

Таким чином, судом встановлено, що відмова в оформленні права власності на будинок свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства.

Позивачі скористалися передбаченим ст.16 ЦК України способом захисту свого права шляхом предявлення позову про визнання права власності на нерухоме майно.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб

Керуючись ст.ст. 15, 30, 61, 62, 212, 213, 215, 216, 218 ЦПК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.3.1 ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ст.ст. 1216, 1217-1219, 1258, 1268 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Есеньської сільської ради Ужгородського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Есень, вул. Пажіт, №10 в порядку спадкування за ОСОБА_3, померлим 02.07.2011 року.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом десяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_10