№ 312/104/16-ц
№ 2/312/33/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року с. Велика Білозерка

Великобілозерський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Рогоза А.Ю.

при секретарі Сиротюк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Велика Білозерка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Управління Держгеокадастру в м. Енергодарі Запорізької області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовними вимогами до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, які його представник неодноразово уточнювала під час судового розгляду. Позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,2500 га, кадастровий номер :04:001:0992 та житловим будинком, що розташовані за адресою: Запорізька область, Великобілозерський район, с. Велика Білозерка, вул. Суворова, 21 шляхом демонтажу самовільно побудованих споруд, а саме: металевої нежитлової (навісу), позначеної № 3 на схемі висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, металевої нежитлової (сараю), позначеної № 4 на схемі висновку експерта, нежитлової (сараю «курятнику»), позначеної № 5 на схемі висновку експерта, нежитлової (гаражу), позначеної № 6 на схемі висновку експерта, металевої нежитлової (сараю), позначеної № 7 на схемі висновку експерта, металевої сітки (огорожі), які розташовані на земельній ділянці кадастровий номер :04:001:0992 за адресою: Запорізька область, Великобілозерський район, с. Велика Білозерка, вул. Суворова, 21 та на межі земельних ділянок за адресою: Запорізька область, Великобілозерський район, с. Велика Білозерка, вул. Суворова, 21 та 19, звільнивши земельну ділянку від залишків цих споруд та фундаменту, привести земельну ділянку в належний для її цільового використання стан. Позивач зазначає, що він є власником вказаної земельної ділянки. Відповідачі розташували на його земельній ділянці, а також на межі земельних ділянок, без дотримання правил державних будівельних норм і стандартів, а також без відповідних дозволів виконавчої влади сім господарських споруд, три з яких побудови з цегли, чотири з металу, в цих господарських спорудах утримують свиней.

У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі посилаючись на вимоги ст.. 391 ЦК України, ст..ст. 103, 125, 152, 158 ЗК України. Крім викладеного у позовній заяві та уточненнях до неї, представник позивача пояснила, що за результатами судової земельно-технічної експертизи встановлено, що на земельній ділянці позивача за адресою: Запорізька область, Великобілозерський район, с. Велика Білозерка, вул. Суворова, 21, розташовано частини будівель і споруд, які знаходяться в користуванні відповідачів. Тому даний спір виник внаслідок незаконних та недобросусідських дій відповідачів, які поступово забудовували земельну ділянку позивача та переносили сітку паркан вглиб земельної ділянки позивача. Побудовані відповідачами споруди є самовільно побудованими, так як на них відсутні будь-які правовстановлюючі документи.

Представник відповідачів адвокат ОСОБА_6 вважає позовні вимоги незаконними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки при виготовленні технічної документації на земельні ділянки сторін не враховувалося реальне користування земельними ділянками у фактичних межах земельних ділянок, згідно встановленої огорожі та тривалого часу користування. Тобто, технічну документацію із землеустрою як позивача так і відповідачів виготовлено з порушенням вимог Інструкції «Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 року № 376. Крім того, відповідно до технічної документації, показань свідків, споруди, зазначені у висновку експерта, побудовані у період з 1968 по 2005 рік, тому норми ДБН 360-92**»Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 року №44, не можуть поширюватися на дані забудови. Також, оскільки в березні-квітні 2016 року батько позивача самовільно знищив та переставив межові знаки по межі спірних земельних ділянок, то висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи складався без врахування межових знаків на спірній межі. Представник відповідачів вважає, що необхідно відновити межі земельних ділянок в натурі (на місцевості), оскільки дійсні межі земельних ділянок не відповідають межам, вказаним у Державному реєстрі земель.

Відповідач ОСОБА_3, допитаний в судовому засіданні в порядку ст.ст. 180, 184 ЦПК України, пояснив, що у будинку по вул. Суворова, 19 він мешкає з 1948 року. З часу приватизації земельної ділянки її межі ніким не змінювалися. У 1998 році він побудував сарай зі шлакоблоку, а в 2000-х роках поставив тимчасові споруди. З 2015 року на їх земельній ділянці нічого не будувалося. Батько позивача у березні 2016 року повикидав межові знаки, встановлені ФОП ОСОБА_7.

Допитана в якості свідка відповідач ОСОБА_2 повідомила, що у листопаді 2015 року ОСОБА_3 оформив спадщину після смерті матері ОСОБА_8 і став власником земельної ділянки та будинку по вул. Суворова, 19. Межа з домоволодінням по вул. Суворова, 21 проходила через дерева, між якими була встановлена металева сітка. Коли ОСОБА_1 зрубав акацію на межі, вона викликала поліцію та ФОП ОСОБА_7, щоб останній встановив межові знаки. Ні з одним з попередніх власників суміжної земельної ділянки не було суперечок через межу. З моменту приватизації (з 1995 року) межі ніким не змінювалися. Спірні споруди були побудовані до 2000 року. У квітні 2016 року позивач знищив межові знаки, встановлені ФОП ОСОБА_7. Відповідач ОСОБА_2 вважає, що при виготовленні технічної документації на їх земельну ділянку ФОП ОСОБА_7 допущено помилки, так як ним не було враховано реальне користування земельними ділянками та розташування споруд на них.

Відповідач ОСОБА_4, який надавав пояснення у судовому засіданні в порядку ст.180,ст. 184 ЦПК України, показав, що від народження мешкає у будинку № 19 по вул. Суворова в с. Велика Білозерка. Власником земельної ділянки і будинку за вказаною адресою була ОСОБА_8, а у 2015 році власником став його батько ОСОБА_3 У 2000-х роках на межі з домоволодінням по вул. Суворова,21 була встановлена металева сітка. У 2001-2002 роках біля межі були побудовані тимчасові господарські споруди, а з 2015 року ніхто ніяких споруд не будував. Весною 2016 року через межу виникла сварка з позивачем, у звязку з чим ФОП ОСОБА_7 встановив межу і поставив межові знаки, які ОСОБА_1 знищив.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він є сертифікованим землевпорядником, у березні 2016 року до нього звернулися сторони у справі щодо встановлення межових знаків між їхніми ділянками. Виїхавши на територію спірних земельних ділянок, зробивши всі необхідні заміри, він встановив, що фактична межа між земельними ділянками не відповідає межі, визначеній у технічній документації, а тому деякі господарські споруди відповідачів знаходяться на земельній ділянці позивача на 1-1,5 м від межі, у звязку з чим він запропонував сторонам змінити конфігурацію межі та підготував відповідний проект.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що у 1998 році ОСОБА_3 запросив його побудувати сарай. На місці старого сараю, який вони розібрали, побудували новий зі шлакоблоку. Сарай проектував господар ОСОБА_3 На межі земельної ділянки, де вони будували сарай, була встановлена металева сітка та росли дерева.

Свідок ОСОБА_10 повідомила, що вона була власником земельної ділянки по вул. Суворова, 21 в с. Велика Білозерка з 25.12.1995 року по 27.05.2015 року. Сварки з сусідами Лихо розпочалися через межу, коли вони будували сарай на її земельній ділянці. Після чого відповідачі поступово будували інші сараї, при цьому пересували загорожу металеву сітку вглиб її земельної ділянки. Побудови відповідачів створювали незручності: капала вода з дахів, від свиней засипало землею її туалет, відповідачі постійно складали на її земельній ділянці навіз, сіно.

За нормами ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень статей 15, 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до статті 96 ЗК України землекористувачі зобовязані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів

Такий висновок узгоджується з нормами ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.2 ст.. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Способи захисту прав на землю встановлені в ч.3 ст. 152 ЗК України:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

г) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Судом встановлені наступні обставини та визначено відповідні до них правовідносини.

За договорами купівлі продажу від 25.07.2015 року позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:001:0992, що розташована за адресою: Запорізька область, Великобілозерський район, с. Велика Білозерка, вул. Суворова, 21, та будинку за вказаною адресою (а.с.54-61). Продавцю за вказаними договорами ОСОБА_10 зазначена земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 711 (а.с.36).

Згідно з планом земельної ділянки складеним за результатами кадастрової зйомки та акту встановлення меж в натурі і погодження меж земельна ділянка позивача від літ. Б до літ. В межує із земельною ділянкою ОСОБА_8 (ОСОБА_3А.) (а.с.27-28).

Відповідно до вимог Інструкції, затвердженої наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 18.05.2010 року № 376 з метою встановлення меж належної позивачу земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками розроблено кадастровий план земельної ділянки складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, акт прийомки передачі межових знаків на зберігання, який включено до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (а.с.27-35).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,75 га, кадастровий номер :04:001:1022, за адресою: Запорізька область, Великобілозерський район, с. Велика Білозерка, вул. Суворова, 19 (а.с.63-64).

Зазначена земельна ділянка належала спадкодавцю ОСОБА_8 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 710 (а.с.67).

На плані розташування земельної ділянки ОСОБА_8 відображено зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки (а.с.67зв.-68 зв.).

З метою повного та всебічного розгляду справи судом було призначено судову земельно-технічну експертизу, за висновками якої встановлено, що межа між земельними ділянками відповідно до кадастрових номерів :04:001:0992 та :04:001:1022 проходить по будівлям: металева нежитлова (навіс) № 3, металева нежитлова (сарай) № 4, нежитлова (сарай «курятник») № 5, нежитлова (гараж) № 6, металева нежитлова (сарай) № 7, які знаходяться у користуванні ОСОБА_3 На земельній ділянці кадастровий номер :04:001:0992 площею 0,25 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Великобілозерський район, с. Велика Білозерка, вул. Суворова, 21, що належить ОСОБА_1, розташовано частини будівель і споруд, які побудовано на земельній ділянці кадастровий номер :04:001:1022, відповідно до фактичного користування вказані будівлі і споруди знаходяться в користуванні ОСОБА_3, а саме: частина будівлі «навіс» № 3, частина будівлі «сарай» №4, частина будівлі «сарай» № 5, частина будівлі «гараж» № 6, частина будівлі «сарай» №7. Розташування будівель і споруд: металева нежитлова (навіс) № 3, металева нежитлова (сарай) № 4, нежитлова (сарай «курятник») № 5, нежитлова (гараж) № 6, металева нежитлова (сарай) № 7 по відношенню до спірної межі між земельними ділянками не відповідає нормам ДБН 360-92** «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44, а саме: не дотримано вимоги п.3.25*, п. 3.25а* (а.с.130-146).

Висновок вище згаданої експертизи, як доказ по справі, іншими доказами, які можна було б визнати належними та допустимими, відповідачами спростовано не було.

Крім того, у судовому засіданні, в порядку ст. 189 ЦПК України допитано експерта Запорізького відділення Дніпропетровського НДІСЕ МЮУ ОСОБА_11, який, крім викладеного у висновку за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, пояснив, що накладення земельних ділянок за кадастровими номерами :04:001:0992 та :04:001:1022 немає, що відображено на Кадастровій публічні карті України, на наданому ситуаційному плані показано межу між спірними земельними ділянками та споруди, які на ній побудовані, відповідно до кадастрової зйомки з Кадастрової публічної карти України межа між земельними ділянками проходить по прямій лінії, і на цій межі розташовано будівлі і споруди, які частково знаходяться також на земельній ділянці по вул. Суворова, 21.

Приведені вище та оцінені за правилами ст. 212 ЦПК України докази у своїй сукупності доводять факт порушення прав позивача власником/користувачами земельної ділянки по вул. Суворова, 19 в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області при будівництві будівель: металевої нежитлової (навісу) № 3, металевої нежитлової (сараю) № 4, нежитлової (сараю «курятнику») № 5, нежитлової (гаражу) № 6, металевої нежитлової (сараю) № 7, частина яких збудована на суміжній земельній ділянці по вул. Суворова, 21 в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області, власником якої є ОСОБА_1, та на межі вказаних земельних ділянок, що створює перешкоди щодо вільного володіння, користування, розпорядження належною позивачу земельною ділянкою.

Відповідачі у відповідності до вимог статті 10,11, 57-61 ЦПК України так і не надали доказів, які б дозволяли їм будівництво спірних будівель на належній позивачу земельній ділянці та на межі суміжних земельних ділянок.

Суд не приймає до уваги заяву представника відповідачів про необхідність здійснення дій по відновленню меж земельних ділянок, оскільки згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів, крім того, відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки сторонами не заявлялися позовні вимоги про відновлення меж земельних ділянок, то суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог.

Таким чином, суд вважає, що з огляду на положення про диспозитивність цивільного судочинства відповідачами не надано належних доказів, які б спростовували доводи позивача, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Отже, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 21 коп., витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи в сумі 5 284 (пять тисяч двісті вісімдесят чотири) грн., витрати на проведення топографо- геодезичних робіт в сумі 3000 (три тисячі) грн., витрати на надання правової допомоги позивачу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 16, 386, 391, 321 ЦК України, ст.ст. 78, 96, 152 ЗК України, ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Управління Держгеокадастру в м. Енергодарі Запорізької області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 0,2500 га, кадастровий номер :04:001:0992 та житловим будинком, що розташовані за адресою: Запорізька область, Великобілозерський район, с. Велика Білозерка, вул. Суворова, 21 шляхом демонтажу самовільно побудованих споруд, а саме: металевої нежитлової (навісу), позначеної № 3 на схемі висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, металевої нежитлової (сараю), позначеної № 4 на схемі висновку експерта, нежитлової (сараю «курятнику»), позначеної № 5 на схемі висновку експерта, нежитлової (гаражу), позначеної № 6 на схемі висновку експерта, металевої нежитлової (сараю), позначеної № 7 на схемі висновку експерта, металевої сітки (огорожі), які розташовані на земельній ділянці кадастровий номер :04:001:0992 за адресою: Запорізька область, Великобілозерський район, с. Велика Білозерка, вул. Суворова, 21 та на межі земельних ділянок за адресою: Запорізька область, Великобілозерський район, с. Велика Білозерка, вул. Суворова, 21 та 19, привести земельну ділянку в належний для її цільового використання стан.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 21 коп., витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи в сумі 5 284 (пять тисяч двісті вісімдесят чотири) грн., витрати на проведення топографо- геодезичних робіт в сумі 3000 (три тисячі) грн., витрати на надання правової допомоги позивачу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.Ю. Рогоза