Номер провадження: 22-ц/785/189/17
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Таварткіладзе О.М., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про повернення банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 06 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про повернення банківського вкладу - задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором банківського вкладу №230-00-Весняний пролісок 2015 від 04 березня 2015 року, в розмірі 120755,18 (сто двадцять тисяч сімсот п'ятдесят п'ять гривень 18 коп.).

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1207,55 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» подало до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06 жовтня 2016 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно обставин справи, 04 березня 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Київська Русь» був укладений договір банківського вкладу №230-00-Весняний пролісок 2015, в іноземній валюті (далі - Договір) (а.с.8).

На виконання умов Договору ОСОБА_2 вніс на відкритий в банку рахунок НОМЕР_2 депозитний вклад у розмірі 5000,00 Євро, що підтверджується платіжними дорученнями №1 та №2 від 04 березня 2015 року (а.с.10-11).

П.2.3 Договору передбачено, що відсоткова ставка по вкладу встановлюється в розмірі 10% річних. Проценти за користування вкладом виплачуються щомісячно, 1-го числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані шляхом перерахування коштів на рахунок НОМЕР_1.

04 червня 2015 року строк дії договору скінчився і позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу банківського вкладу (а.с.11), але йому було повернуто лише 679,6 Євро. Решту коштів Банк і досі не повернув.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, відповідно вимог ст..ст. 525, 526, 629. 1060 ЦК України виходив з того, що відповідач не виконує свої зобов'язання за договором банківського вкладу, тому, залишок суми вкладу підлягає стягненню на користь позивача з ПАТ «Банк «Київська Русь».

Однак, такий висновок суду є передчасним, суд допустив невідповідність висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Так, відповідно матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного Банку України від 19 березня 2015 року №190 ПАТ «Банк «Київська Русь» було віднесено до категорії неплатоспроможних.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19 березня 2015 року прийнято рішення №61 про запровадження з 20 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь». Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь» запроваджено строком на три місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду №116 від 15 червня 2015 року строк тимчасової адміністрації продовжено до 19 липня 2015 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №138 від 17 липня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України від 23 лютого 2012р.№4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон), який є спеціальним Законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст.2 Закону тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст.2 Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст.36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст.46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Відповідно до ч. 2 ст.26 Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. ч. 2, 3, 5 ст. 27 Закону уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи з сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною 1 статті 26 Закону передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів водному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Відповідно до частини 5 ст.26 Закону відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до ст.36 цього Закону.

Таким чином, віднесення постановою Правління НБУ від 19 березня 2015 року №190 ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних, відкликання постановою Правління НБУ від 16 липня 2015 року №450 банківської ліцензії та прийняття рішення №138 «Про початок ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» вказує на те, що відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті проводиться у порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та здійснюється в даному випадку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», який взагалі не було залучено до розгляду даної справи.

Крім того, позивач 03 серпня 2015 року звернувся з заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» щодо включення його до реєстру кредиторських вимог.

Та відповідно до довідки від 04 липня 2016 року №3711/43 кредиторські вимоги позивача акцептовані на суму 107932,72 гривні та включені до четвертої черги задоволення кредиторів.

Гарантована Фондом сума в межах 200 000 грн. позивачу уже виплачена в порядку встановленому Законом України від 23 лютого 2012р.№4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що було підтверджено сторонами в суді апеляційної інстанції.

Відповідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За встановлених обставин, колегія приходить до висновку, що рішення суду постановлено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» - задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06 жовтня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про повернення банківського вкладу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.М. Таварткіладзе

С.О. Погорєлова