Справа № 307/2373/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 березня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Мацунича М.В., Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 12 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області, ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, зазначивши відповідачем ОСОБА_3 сільську раду та третіми особами - Державну інспекцію сільського господарства в Закарпатській області та ОСОБА_1

На обґрунтування позову посилався на те, що рішенням ОСОБА_3 сільської ради від 04.09.2008 № 85 ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку в с. Грушово, вул. Грушевського б/н, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також надано у власність ОСОБА_1 вказану земельну ділянку.

Зазначав, що така суміжна земельна ділянка ОСОБА_1 (кадастровий номер :03:003:0065) накладається на землі загального користування - дорогу вул. Грушевського, яку передбачено Генеральним планом с. Грушово, розробленого у грудні 2001 року. Також ОСОБА_1 самовільно встановлено бетонні стовпці на землі загального користування вулиці Грушевського, навпроти будинку позивача, що перешкоджає позивачу користуватися такою земельною ділянкою.

Указував, що актом земельної комісії від 07.11.2013 було зобовязано ОСОБА_1 звільнити частину земельної ділянки під дорогу передбачену Генеральним планом села, однак таку вимогу ним залишено без реагування.

Посилаючись на дані обставини, просив визнати недійсним та скасувати рішення ОСОБА_3 сільської ради від 04.09.2008 №85.

Рішенням Тячівського районного суду від 12.12.2016 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ОСОБА_3 сільської ради від 04.09.2008 №85, згідно якого затверджено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться в с. Грушово, вул. Грушевського, б/н, Тячівського району, Закарпатської області. Стягнуто з ОСОБА_3 сільської ради на користь ОСОБА_2 551 гривню 20 копійок сплаченого судового збору.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Представник апелянта скаргу підтримала та просила задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.сч.147-150). В порядку ст. 305 ч. 2 ЦПК України судова колегія розглянула справу за відсутності осіб, які не зявились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішить справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обгрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення не відповідає.

Задовольняючи позов та скасовуючи рішення органу місцевого самоврядування, яким ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у приватну власність земельну ділянку, суд першої інстанції не перевірив коло осіб, які порушують, не визнають або оспорюють права, свободи чи інтереси позивача, та ухваливши судове рішення вирішив питання про права та обов'язки ОСОБА_1, не залученого до участі у справі в якості співвідповідача.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням ОСОБА_3 сільської ради від 04.09.2008 № 85 ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку в с. Грушово, вул. Грушевського б/н, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також надано у власність ОСОБА_1 вказану земельну ділянку.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

На підставі оскаржуваного рішення ОСОБА_1 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку від 04.12.2008 серії ЯЕ № 457187 на вказану земельну ділянку, кадастровий номер :03:003:0065 (а.с. 83).

На обґрунтування свого позову ОСОБА_2 зазначав, що земельна ділянка відповідача накладається на землі загального користування - дорогу вул. Грушевського, яку передбачено Генеральним планом с. Грушово, розробленим у грудні 2001 року. Також ОСОБА_1 самовільно встановлено бетонні стовпці на землі загального користування вулиці Грушевського, навпроти будинку позивача, що перешкоджає позивачу користуватися такою земельною ділянкою.

Таким чином, спір виник саме стосовно земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_1, і ОСОБА_2 саме на ОСОБА_1 вказує як на порушника своїх прав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Позивач - це особа, на захист суб'єктивних прав і охоронюваних інтересів якої порушено цивільний процес, а відповідач - це особа, на яку вказує позивач, як на порушника своїх прав.

Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Процесуальний статус ОСОБА_1 визначено як третя особа. Треті особи це учасники процесу, на чиї права або обовязки щодо однієї із сторін може вплинути рішення у справі. У розглядуваному спорі процесуальне положення ОСОБА_1 як третьої особи не відповідає суті спору, оскільки рішення суду стосується безпосередньо його інтересів - позивачем ставиться вимога про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого ОСОБА_1 набув права власності на земельну ділянку. Тобто оспорюється право власності ОСОБА_1 на відповідну земельну ділянку саме в тих межах і в тій конфігурації, яка зазначена у Державному акті на право власності на земельну ділянку від 04.12.2008 серії ЯЕ № 457187. Отже, ОСОБА_1 має у цьому спорі виступати відповідачем із відповідним обсягом процесуальних прав та обовязків.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Встановивши ту обставину, що власником земельної ділянки у с. Грушово, вул. Грушевського б/н, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :03:003:0065, є ОСОБА_1, колегія суддів констатує, що останнього не залучено до участі у справі в якості співвідповідача.

Розглядаючи справу місцевий суд не виконав вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК, не вирішив питання про залучення до участі у справі належного співвідповідача за правилами ст. 33 ЦПК України та не попередив позивача про наслідки невчинення даної процесуальної дії.

Апеляційний суд, відповідно до основних принципів цивільного процесу та наданих чинним ЦПК України повноважень, не має права залучати співвідповідачів на стадії апеляційного провадження.

Встановивши, що позов не предявлено до всіх осіб, які мають відповідати за позовом, а судовим рішенням безпосередньо вирішено питання про права та обов'язки ОСОБА_1, не залученого до участі у справі в якості співвідповідача, зважаючи на вказані порушення процесуального права, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч. 1 п. 4 ст. 309 ЦПК з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 як предявленого не до всіх належних відповідачів, що не позбавляє позивача права на звернення до суду із самостійним позовом до всіх осіб, які мають відповідати за таким позовом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 606,32 грн. (а.с.132), і такі кошти які на його користь слід стягнути з позивача.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду від 12 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 606 (шістсот шість) гривень 32 копійки судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча: Судді: