АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 рокуколегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи - Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, управління Держгеокадастру у м.Дніпропетровську Дніпропетровської області, про припинення права спільної часткової власності, поділ домоволодіння в натурі та про виділ 1/2 частки земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, поділ домоволодіння в натурі та про виділ 1/2 частки земельної ділянки, мотивуючи тим, що їй, після смерті чоловіка ОСОБА_5, на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина домоволодіння №3, що знаходиться в м.Дніпропетровську по вул.Севастопольській та 1/2 частка земельної ділянки, загальною площею 0,0790 га у межах згідно з планом призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Зазначала, що інша 1/2 частина спірного майна належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, який був рідним братом її чоловіка ОСОБА_5

Вказувала, що відповідачі чинять їй перешкоди у належному користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, перешкоджають у доступі до будинку.

Посилаючись на те, що вона є власницею 1/2 частини спірного домоволодіння та земельної ділянки, а відповідачі ОСОБА_2К та ОСОБА_4 своїми протиправними діями порушують її права як власника майна, просила суд ухвалити рішення, яким припинити право спільної часткової власності на домоволодіння №3 по вул.Севастопольській в м.Дніпропетровську; виділити їй в натурі 1/2 частку зі складу домоволодіння №3 по вул.Севастопольській в м.Дніпропетровську, а саме, квартиру №1 (згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи варіант №2 - додаток №3, що зафарбована на плані жовтим кольором), яка складається з наступних приміщень в житловому будинку літ."А-1": 1-4 (10,9 кв.м); 1-2 (0,9 кв.м); 1-3 (10,5 кв.м); 1-5 (18,9 кв.м); надвірних будівель та споруд: 1/2 вимощення І; 1/2 вимощення II; 1/2 воріт №1; огорожа №2; 1/2 огорожі №3; 1/2 огорожі №4; 1/2 огорожі №7; 1/2 колодязя №8; 1/2 сараю літ."Б", що складає 52/100 часток домоволодіння та визнати за нею право власності на цю частку; виділити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в домоволодінні №3 по вул.Севастопольській в м.Дніпропетровську 1/2 його частину, а саме квартиру №2 (згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи варіант №2 - додаток №3, що на плані зафарбована синім кольором), яка складається з наступних приміщень в житловому будинку літ."А-1": 1-6+1-4 (14,8 кв.м); в прибудові літ."А'-І": 1-7 (10,6 кв.м); 1-9 (4,8 кв.м); надвірних будівель та споруд: 1/2 вимощення І, 1/2 вимощення 11; 1/2 воріт №1; 1/2 огорожі №3; 1/2 огорожі №4; 1/2 огорожі №7; 1/2 колодязя №8, 1/2 сараю літ."Б", погріб під "А'-І", що складає 48/100 часток домоволодіння; стягнути з неї на користь відповідачів 8.495 грн. в рахунок компенсації перевищення вартості її частки в домоволодінні, кожній по 4.247 грн.50 коп.; зобов'язати сторони отримати дозвіл у відповідних установах на проведення переобладнань в житловому будинку №3 по вул.Севастопольській в м.Дніпропетровську за результатами судової будівельно-технічної експертизи: зобов'язати ОСОБА_3 провести наступні переобладнання: віконний отвір обладнати в дверний в приміщення 1-3; пробити дверний отвір між приміщеннями 1-3 і 1-4; пробити дверний отвір між приміщеннями 1-3 і 1-2; закласти дверні отвори між приміщеннями: 1-5 і 1-1; 1-1 і 1-3; 1-1 і 1-2; обладнати приміщення 1-4 під кухню; у зв'язку з облаштуванням дверного прорізу між приміщеннями 1-2 та 1-3, переобладнати інженерне оснащення (унітаз) в приміщенні 1-2; в приміщенні 1-4 встановити перегородку з дверним блоком; ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зобовязати провести наступні переобладнання: розібрати перегородку між приміщеннями 1-6 і 1-1; встановити перегородку між приміщеннями 1-7 і 1-9; обладнати туалет на вулиці; припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку загальною площею 0,0790 га, яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та розташована у м.Дніпропетровську по вул.Севастопольській,3, та виділити ОСОБА_3 частину земельної ділянки (на плані зафарбована жовтим кольором, додаток №4) площею 0,03465 га на праві часткової власності; виділити ОСОБА_3 та відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності земельну ділянку площею 0,00973 га (на плані зафарбована червоним кольором, додаток№4), яка розташована у м.Дніпропетровську по вул.Севастопольській,3, виділивши мені 0,004865 га та відповідачам 0,004865 га.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2016 року припинено право спільної часткової власності на домоволодіння №3 по вул.Севастопольській в м.Дніпропетровську.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2016 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2)чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3)які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4)яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 травня 2007 року Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_5 належала 1/2 частина домоволодіння №3 по вул.Севастопільській у м.Дніпро (Дніпропетровськ) (том 1 а.с.8).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 травня 2007 року Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_5 належала 1/2 частина земельної ділянки площею 0,079 га в межах згідно з планом, переданої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в м.Дніпро (Дніпропетровськ) по вул.Севастопільській,3, (том 1 а.с.5,11).

ОСОБА_5 16 жовтня 2013 року помер. Після його смерті спадщину прийняла дружина, позивач по справі ОСОБА_3

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 жовтня 2014 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, позивачу ОСОБА_3 належить 1/2 частина земельної ділянки, загальною площею 0,0790 га у межах згідно з планом, призначеної для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої у м.Дніпро (Дніпропетровськ) по вул.Севастопільській,3 (том 1 а.с.5).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 жовтня 2014 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, позивачу ОСОБА_3 належить 1/2 частина домоволодіння №3 по вул.Севатопільській у м.Дніпро (Дніпропетровськ) (том 1 а.с.8).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11 травня 2007 року Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_6 належала 1/2 частина домоволодіння №3 по вул.Севастопільській у м.Дніпро (Дніпропетровськ) (том а.с.31 зворот).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11 травня 2007 року Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_6 належала 1/2 частина земельної ділянки площею 0,079 га в межах згідно з планом, переданої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в м.Дніпро (Дніпропетровськ) по вул.Севастопільській,3, (том 2 а.с.34 зворот).

ОСОБА_6 помер 10 травня 2009 року. Після його смерті спадщину прийняли відповідачі по справі в рівних частках, дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_4

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 жовтня 2016 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, відповідачу ОСОБА_2 належить 1/4 частина домоволодіння №3 у м.Дніпро (Дніпропетровськ) (том 2 а.с.32 зворот).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 жовтня 2016 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, відповідачу ОСОБА_4 належить 1/4 частина домоволодіння №3 у м.Дніпро (Дніпропетровськ) (том 2 а.с.33).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 жовтня 2016 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, відповідачу ОСОБА_2 належить 1/4 частина земельної ділянки, загальною площею 0,0790 га у межах згідно з планом, призначеної для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої у м.Дніпро (Дніпропетровськ) по вул.Севастопільській,3 (том 2 а.с.39).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 жовтня 2016 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, відповідачу ОСОБА_4 належить 1/4 частина земельної ділянки, загальною площею 0,0790 га у межах згідно з планом, призначеної для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої у м.Дніпро (Дніпропетровськ) по вул.Севастопільській,3 (том 2 а.с.39 зворот).

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд виходив з положень ст.ст.356,358,364,377 ЦК України та керувався висновками судової будівельно-технічної експертизи №3246/3247/3248-15.

Такі висновки суду не можна визнати обґрунтованими у повному обсязі з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, але відповідно до ч.2 ст.13 ЦК України при здійснені своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Спірне домоволодіння перебуває у спільній частковій власності, правовий режим якої врегульовано ст.364 ЦК України.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ст.358 ЦК України).

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

З матеріалів справи убачається, що сторони самостійно не можуть у визначити частки у спільній сумісній власності та порядок користування ними.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Під час вирішення справ про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, крім указаної спеціальної норми, суду необхідно враховувати й загальні засади цивільного законодавства (ст.3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності й розумності, зважаючи на права та інтереси всіх співвласників. Одночасно суду треба ретельно вивчити обставини справи з метою зясування, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні, та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року №6-4цс15, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

З матеріалів справи убачається, що сторони самостійно не можуть визначити частки у спільній сумісній власності та порядок користування ними.

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За клопотанням позивача ОСОБА_3 було призначено судову будівельно-технічну експертизу, з висновку якої убачається, що позивачці може бути виділено в натурі частка із майна, що є у спільній частковій власності сторін.

Згідно висновку експерта №3246/3247/3248-15, складеного 20 жовтня 2015 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, було надано два варіанти поділу спірного домоволодіння із зазначенням здійснення необхідних переобладнань та варіант поділу земельної ділянки.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч.ч.1,2 ст.367 ЦК України).

Із розяснень, викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року №7, вбачається, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст.115 ЦК УРСР це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд має право за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у з вязку з цим стосовно до ст.119 ЦК УРСР ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Згідно до вимог ст.ст.22,23 ЗК України, в редакції на 1994 рік, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до ст.125 ЗК України (з 01 січня 2002 року) право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи права користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 02 травня 2009 року право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (п.7 розд.Х «Перехідні положення» ЗК), одержані ними до 01 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди у розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

В ч.1 ст.126 ЗК України зазначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до вимог п.«г» ч.І ст.96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

В матеріалах справи містяться належні та допустимі докази правового режиму спірного майна та належності його співвласникам.

Колегія суддів наголошує на тому, що вимоги ст.152 ЖК України на момент розгляду апеляційної скарги виконані та відповідними службами надані письмові згоди на здійснення переобладнань.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, що немає технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири та те, що вона є користувачем спірного майна, а не його співвласником, до уваги не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що вона та відповідач ОСОБА_4 є чужими людьми, а отже їм не може бути виділено 1/2 частину з спірного домоволодіння також є хибними.

Колегія суддів вважає, що проведення розподілу спірного домоволодіння необхідно провести за висновком судової будівельно-технічної експертизи від 20 жовтня 2015 року по варіанту №1, оскільки він передбачає визначення ідеальних часток більш приближених до рівних, а саме 51/100 та 49/100.

Також судова колегія бере до уваги той факт, що відповідач ОСОБА_2 з 21 січня 2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, який помер 10 травня 2009 року, з 05 грудня 2008 року вона зареєстрована в спірному будинку та до теперішнього часу в ньому проживає, позивач ОСОБА_3 зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому приходить до можливості часткового задоволення позову ОСОБА_3 та проведення розподілу домоволодіння згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 20 жовтня 2015 року по варіанту №1 з виділом ОСОБА_2, ОСОБА_4 квартири №2 (на додатку зафарбовано синім кольором) та ОСОБА_3 квартири №1 (на додатку зафарбовано жовтим кольором), з зазначенням переобладнань, які необхідно здійснити кожному із співвласників, та компенсацію різниці вартості між ідеальними частками.

Також у висновку судової будівельно-технічної експертизи №3246/3247/3248-15 від 20 жовтня 2015 року та листах КП «Дніпроводоканал», ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», ПАТ «Дніпрогаз» зазначено, що всім співвласникам необхідно звернутися у відповідні органи для улаштування окремих систем електропостачання, водопостачання, каналізації, газопостачання.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що колегією суддів ухвалюється нове рішення, слід здійснити розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи - Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, управління Держгеокадастру у м.Дніпропетровську Дніпропетровської області, про припинення права спільної часткової власності, поділ домоволодіння в натурі та про виділ 1/2 частки земельної ділянки задовольнити частково.

Припинити право спільної часткової власності на домоволодіння №3 по вул.Севастопольській в м.Дніпро.

Поділити між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_4 домоволодіння №3 по вул.Севастопольській в м.Дніпро та виділити в натурі:

ОСОБА_3 в житловому будинку А-1, згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №3246/3247/3248/14 по варіанту №1, квартиру №1 (на додатку зафарбовано жовтим кольором) з наступними приміщеннями: 1-4 (10,9 кв.м) - коридор; 1-3 (10,5 кв.м) санвузол; 1-5 (18,9 кв.м) кімната, загальною площею 40,3 кв.м вартістю 52.602 грн.; надвірні будівлі та споруди: 1/2 вимощення I, вартістю 1.514 грн.50 коп.; 1/2 вимощення II, вартістю 90 грн.; 1/2 воріт №1, вартістю 1.345 грн.50 коп.; огорожу №2, вартістю 1.588 грн.; 1/2 огорожі №4, вартістю 2.824 грн.50 коп.; 1/2 огорожі №7, вартістю 333 грн.; 1/2 колодязя №8, 1.036 грн.50 коп.; 1/2 сараю літ «Б», вартістю 4.829 грн.50 коп., а усього на суму 66.163 грн.50 коп., що складає 49/100 ідеальних часток, визнавши за нею право власності на 1/2 частину жилого будинку і дворових споруд.

ОСОБА_2, ОСОБА_4 в житловому будинку А-1, згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №3246/3247/3248/14 по варіанту №1, квартиру №2 (на додатку зафарбовано синім кольором) з наступними приміщеннями: 1-6 (9,9 кв.м) кімната; 1-1 (4,9 кв. м.) коридор; 1-2 (0,9 кв.м)- вбиральня, загальною площею 15,5 кв.м вартістю 20.493 грн.; в прибудові літ «А1-1» 1-7 (10,6 кв.м) - кухня; 1-9 (4,8 кв.м), загальною площею 15,4 кв.м вартістю 25.188 грн.; надвірні будівлі та споруди: 1/2 вимощення I, вартістю 1.514 грн.50 коп.; 1/2 вимощення II, вартістю 90 грн.; 1/2 воріт №1, вартістю 1.345 грн.50 коп.; огорожу №3, вартістю 4.168 грн.; 1/2 огорожі №4, вартістю 2.824 грн.50 коп.; 1/2 огорожі №7, вартістю 333 грн.; 1/2 колодязя №8, вартістю 1.036 грн.50 коп.; 1/2 сараю літ «Б», вартістю 4.829 грн. 50 коп.; погріб під «А1-1, вартістю 6.337 грн., а усього на суму 69.422 грн.50 коп., що складає 51/100 ідеальних часток, визнавши за нею право власності на 1/2 частину жилого будинку і дворових споруд.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3.749 грн. різниці вартості між ідеальними частками.

Зобовязати ОСОБА_3 здійснити наступні переобладнання: пробити дверний отвір між приміщеннями 1-3 і 1-4; закласти дверні отвори між приміщеннями 1-5 і 1-1 та між приміщеннями 1-1 і 1-3; обладнати приміщення 1-3 під кухню з дотриманням п.6.28 ДБН В.2.5-20-2001; обладнати туалет в приміщенні 1-4 або на вулиці.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_4 здійснити наступні переобладнання: віконний отвір обладнати в дверний в приміщення 1-4 з встановленням подвійних дверей; пробити дверний отвір між приміщеннями 1-3 і 1-4; розібрати перегородку між приміщеннями 1-6 та 1-1; обладнати приміщення 1-6+1-1 під житлову кімнату; встановити перегородку між приміщеннями 1-7 і 1-9; обладнати приміщення 1-9 під коридор.

Припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку загальною площею 0,0790 га, яка призначена для обслуговування жилого будинку та господарських споруд по вул.Севастопольській,3 в м.Дніпро.

Поділити між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_4 земельну ділянку.

Виділити ОСОБА_3 земельну ділянку площею 395 кв.м згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №3246/3247/3248-15, на плані позначена жовтим кольором, додаток №4.

Виділити ОСОБА_2, ОСОБА_4 земельну ділянку площею 395 кв.м згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №3246/3247/3248-15, на плані позначена синім кольором, додаток №4.

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 земельну ділянку площею 97,30 кв.м, яка на плані в додатку №4 позначена красним кольором, тобто кожному із співвласників по 48,65 кв.м.

В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_3 по 1.163 грн. з кожної.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 судові витрати у звязку з проведенням експертизи на користь ОСОБА_3 по 1.918 грн.80 коп. з кожної.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_7