АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1768/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

ОСОБА_1 (головуючий)

ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 вересня 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_8 про стягнення три проценти річних, пені та індексу інфляції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_7 вказував, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 3 червня 2015 року стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_7 на відшкодування шкоди, повязаної з лікуванням, зі стійкою втратою працездатності, на відшкодування моральної шкоди у сумі 36485 грн 44 коп.; стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 258 грн 31 коп. Вказане рішення суду ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2016 р залишене без змін.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 3 червня 2015 р. ПАТ НАС «Оранта» виконало тільки в листопаді, грудні 2015 року. 19 листопада 2015 року Відділом примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції в м. Києві перераховано ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 35223,63 грн, 23 грудня 2015 р. перераховано ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 1261,81 грн.

Страховиком було порушено вимоги п. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо дотримання 90 денного терміну при здійсненні страхового відшкодування та його виплати.

Крім того, ОСОБА_8 несвоєчасно здійснив відшкодування моральної шкоди, яка виникла у ОСОБА_7 внаслідок ДТП, а тому з ОСОБА_8 підлягає стягненню 3% річних та втрати від інфляції.

Тому відповідно до вимог ст. 625 ЦК України та п. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням зменшених позовних вимог, ОСОБА_7 просив суд: стягнути з ПАТ НАСК «Оранта» на його користь за період з 25.12.2014 р. по 19.11.2015 р. 3 % річних у сумі 989,59 грн, пеню за несвоєчасну сплату страхового відшкодування у сумі 15883,66 грн, інфляційні втрати у розмірі 15439,46 грн; стягнути з ОСОБА_8 3% річних у розмірі 14 грн та втрати від інфляції у розмірі 195,73 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 вересня 2017 року позов задоволений частково.

Стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_7 450 грн. три процента річних та 985 грн. індексу інфляції за несвоєчасну сплату страхового відшкодування.

В решті позову відмовлено.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 05 вересня 2017 р. постановлено виправити описку в резолютивній частині рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 вересня 2017 року, зазначивши «стягнути з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_7 501 грн. три процента річних» замість помилково зазначеного «стягнути з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_7 450 грн три процента річних».

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05.09.2017 р. в частині стягнення з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_7 3 процентів річних та інфляційних втрат змінити, стягнути з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_7 три проценти річних у сумі 989,59 грн, втрати від інфляції у розмірі 15439,46 грн; в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ПАТ НАСК «Оранта» про стягнення пені та в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення 3 процентів річних та інфляційних втрат скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_7 у цій частині задовольнити, а саме стягнути з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_7 пеню у розмірі 15883,66 грн; стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 3 проценти річних у розмірі 14 грн та втрат від інфляції у розмірі 195,73 грн.

На підтвердження незаконності рішення суду зазначається, що суд прийшов до помилкового висновку, що прострочення виплати страхового відшкодування зі сторони страхової компанії виникли з дня ухвалення рішення Апеляційним судом Хмельницької області від 03.06.2015 р. по 17.11.2015 р. та що вимоги про стягнення пені зі страхової компанії предявлені з пропущенням строку позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасну сплату ОСОБА_8 моральної шкоди, суд виходив з того, що позивач не довів вину відповідача у її заподіянні. Проте такий висновок суду також є неправильним.

При постановленні рішення суд не врахував положення п. 2 ч. 1 ст. 988 ЦК України, п. 34.1. ст. 34, п. 33-1.2. ст. 33-1, п. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Після настання страхового випадку ДТП, яке сталося 19 жовтня 2013 року, ОСОБА_8 своєчасно письмово повідомив про дорожньо-транспортну пригоду ПАТ НАСК «Оранта», що підтверджується рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 03.06.2015 р.

Після отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страхова компанія зобовязана була провести розслідування та витребувати усі необхідні документи з органів МВС, лікувального закладу, органів СМЕ, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування ОСОБА_7 Проте вказаних дій страховою компанією здійснено не було. Про існування страхової компанії позивач дізнався лише в грудні 2014 року.

12 грудня 2014 р. представник ПАТ СК «Оранта» ознайомився з матеріалами цивільної справи 686/7202/14-ц за позовом ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя. Таким чином ПАТ СК «Оранта» стало відомо про майнові вимоги ОСОБА_7 та усі докази, які містяться в матеріалах справи (паспортні дані, місце реєстрації, ідентифікаційний код, докази оплати за лікування), довідка МСЕК від 03.04.2014 р. про присвоєна 3 групи інвалідності, тощо). Матеріали справи № 686/7202/14-ц на момент ознайомлення страховою компанією містили усі необхідні документи та відомості, які повинні містити заява про страхове відшкодування, відповідно ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в тому числі щодо визначення суми страхового відшкодування та її виплати потерпілому. Крім того законом не передбачено заборони на подання саме позовної заяви до суду для отримання страхового відшкодування та що відсутність окремої заяви про страхове відшкодування за наявності позову є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Таким чином у страхової компанії було достатньо часу після ознайомлення з матеріалами справи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

Майнові та позовні вимоги ОСОБА_7 ПАТ СК «Оранта» не визнала, що потягло несвоєчасну сплату страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_7 з вини страхової компанії.

Тому з ПАТ СК «Оранта» підлягає стягненню пеня, 3% річних та інфляційні втрати за несвоєчасну виплату страхового відшкодування ОСОБА_7, саме з 25.12.2014 р. з моменту залучення страхової компанії до участі у справі як співвідповідача по 19.11.2015 р. день перерахування коштів ОСОБА_7 За таких обставин суд першої інстанції безпідставно здійснив розрахунок заборгованості за несвоєчасну виплату страхового відшкодування з дати ухвалення рішення Апеляційним судом від 03.06.2015 р. по 17.11.2015 р.

Застосовуючи строки позовної давності та відмовляючи в позові про стягнення пені суд першої інстанції не врахував вимоги ст. 264 ЦК України щодо переривання перебігу позовної давності. Перебіг позовної давності переривався 2 рази, шляхом визнання ПАТ НАСК «Оранта» свого боргу перерахуванням коштів ОСОБА_7 М.А.19.11.2015 р. та 23.12.2015 р. Тому подання позову до відповідача 02.09.2016 р. було вчинено в межах строку позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні вимог в частині стягнення з ОСОБА_8 3% річних та інфляційних втрат суд не врахував вимоги ст.ст. 1167, 1187 ЦК України.

В засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_7 ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів.

Представник ПАТ НАСК «Оранта» ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Представник відповідача ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнав, у її задоволенні просив відмовити.

Позивач ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не зявилися, про день, час і місце слухання справи повідомленні у встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 03 червня 2015 року стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_7 суму страхового відшкодування в розмірі 36 485,44 грн., стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 258 грн 31 коп.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2016 року рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 03.06.2015 р. залишено без змін.

Відповідач ПАТ НАСК «Оранта» рішення Апеляційного суду від 03.06.2015 року вчасно не виконав, сплативши позивачу ОСОБА_7 суму страхового відшкодування в листопаді 2015 року у сумі 35 223,63 грн. та у грудні 2015 року в сумі 1 261,81 грн.

Враховуючи вимоги ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України та що ПАТ НАСК «Оранта» виконало зобов'язання із простроченням, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 вправі вимагати стягнення з товариства інфляційних втрат та 3 % річних, а тому частково задовольнив вимоги позивача та стягнув на користь ОСОБА_7 з ПАТ НАСК ОСОБА_5 за період з 3 червня по 17 листопада 2015 року (167 днів) три проценти річних у сумі 501 грн і 985 грн інфляційних втрат за несвоєчасну сплату страхового відшкодування.

Оскільки ОСОБА_7 пропустив встановлений ст. 253 ЦК України строк позовної давності для звернення з вимогою про стягнення з ПАТ НАСК «Оранта» пені за прострочення виконання зобовязання, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Також суд не знайшов підстав для задоволення вимоги про стягнення з ОСОБА_8 3 процентів річних та інфляційних втрат відсутність його вигни.

Проте з висновками суду в частині задоволення позову ОСОБА_7 до ПАТ НАСК «Оранта» погодитися не можна через неправильне застосування судом норм матеріального права.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 3 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2016 р., позов ОСОБА_7 задоволений частково. Стягнуто з ВАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_7 на відшкодування шкоди, повязаної з лікуванням 21069 грн 75 коп, на відшкодування шкоди, повязаної з із стійкою втратою працездатності 13764 грн, на відшкодування моральної шкоди 1741 грн 69 коп., всього 36485 грн 44 коп. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 258 грн 31 коп.

Вказаним рішенням Апеляційного суду Хмельницької області встановлено, що 19 жовтня 2013 року ОСОБА_8, керуючи належним йому транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. М. Рибалко П. Мирногоу м. Хмельницькому скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7, який перетинав проїзну частину у невстановленому місці. Внаслідок наїзду ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Транспортний засіб «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 був застрахований у ВАТ НАСК «Оранта» на випадок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди.

ВАТ НАСК «Оранта» отримало письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004, № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

За п. 35.1. ст. 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

є) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв'язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності) (п. 35.2. ст. 35 Закону України № № 1961-IV).

Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_7 із заявою про страхове відшкодування у порядку, встановленому ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004, № 1961-IV, до страховика ВАТ НАСК «Оранта» (правонаступник ПАТ НАСК «Оранта») не звертався. Вказана обставина також визнається позивачем.

У позовній заяві позивач ОСОБА_7 вказує, що страховиком було порушено п. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо дотримання 90 денного терміну при здійсненні страхового відшкодування та його виплати, а тому позивач просив суд стягнути на його користь з ПАТ НАСК «Оранта» відповідно до вимог ст. 625 ЦК України за період з 25.12.2014 р. по 19.11.2015 р. 3 % річних у сумі 989,59 грн, інфляційні втрати у розмірі 15439,46 грн та відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пеню за несвоєчасну сплату страхового відшкодування у сумі 15883,66 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_7 із заявою про страхове відшкодування, яка є підставою для прийняття страховиком рішення про виплату страхового відшкодування або ж про відмову у такій виплаті, до ПАТ НАСК «Оранта» не звертався, а шкоду заподіяну дорожньо-транспортною пригодою з ПАТ НАСК «Оранта» стягнуто за рішенням суду, у суду першої інстанції не було підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_7 та стягнення з ПАТ НАСК «Оранта» на його користь 3 процентів річних, інфляційних втрат та пені, відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як за несвоєчасну сплату страхового відшкодування страховиком.

За таких обставин рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 вересня в частині позовних вимог до ПАТ НАСК «Оранта» слід скасувати, а в задоволенні позову ОСОБА_7 до ПАТ НАСК «Оранта» слід відмовити у повному обсязі за безпідставністю.

Підставою для скасування рішення суду у цій частині і ухвалення нового рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК є неправильне застосування норм матеріального права.

В іншій частині рішення суду постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не має.

Доводи апеляційної скарги про те, що 12 грудня 2014 р. представник ПАТ СК «Оранта» ознайомився з матеріалами цивільної справи 686/7202/14-ц за позовом ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя і таким чином ПАТ СК «Оранта» стало відомо про майнові вимоги ОСОБА_7 та усі докази, які містяться в матеріалах справи (паспортні дані, місце реєстрації, ідентифікаційний код, докази оплати за лікування), довідка МСЕК від 03.04.2014 р. про присвоєна 3 групи інвалідності, тощо); матеріали справи № 686/7202/14-ц на момент ознайомлення страховою компанією містили усі необхідні документи та відомості, які повинні містити заява про страхове відшкодування, відповідно ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в тому числі щодо визначення суми страхового відшкодування та її виплати потерпілому; та що у звязку з вказаними обставинами у страхової компанії було достатньо часу після ознайомлення з матеріалами справи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування на законність рішення суду не впливають.

Стаття 35 Закону України № 1961-IV визначає порядок звернення потерпілого чи іншої особи, яка має право на отримання відшкодування до страховика із заявою про страхове відшкодування. У вказаній нормі визначений зміст заяви та перелік документів, які додаються до заяви.

Позивач ОСОБА_7 із заявою із заявою про страхове відшкодування відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004, № 1961-IV, до страховика ВАТ НАСК «Оранта» (правонаступник ПАТ НАСК «Оранта») не звертався. А доводи про те, що матеріали цивільної справи, з якими ознайомлювався представник страховика, містять усі відомості, які має містити заява про страхове відшкодування та документи, які додаються до такої заяви, не замінюють та не можуть замінювати заяву про страхове відшкодування та відповідні документи, передбачені ст. 35 Закону № 1961-IV, які подаються страховику.

Безпідставними є твердження апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасну сплату ОСОБА_8 моральної шкоди.

У позовній заяві ОСОБА_7 вказував, що ОСОБА_8 несвоєчасно здійснив відшкодування моральної шкоди, яка виникла у ОСОБА_7 внаслідок ДТП, а тому з ОСОБА_8 підлягає стягненню 3% річних та втрати від інфляції.

Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 3 червня 2015 року стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 258 грн 31 коп.

28.08.2015 року, в межах визначеного державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду строку, ОСОБА_8 добровільно сплатив вказані кошти на користь ОСОБА_7

Враховуючи наведене, а також і ту обставину, що між цими сторонами виникли позадоговірні зобовязання, підстави для задоволення позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України як за прострочення виконання грошового зобовязання відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 5 вересня 2017 року в частині задоволення позову до публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» скасувати, а в задоволенні позову ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відмовити.

В іншій частині рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 вересня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий підпис

Судді підписи

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду М.М. Пастощук

==================================================================

Головуючий у І інстанції Продан Б.Г.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 25