Справа № 163/1645/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Павлусь О.С.
Провадження № 22-ц/773/357/17 Категорія: 2 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретар Вергун Т. С.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Любомльська міська рада Волинської області, про встановлення порядку користування приміщенням, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 04 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 в червні 2016 року звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Любомльська міська рада Волинської області, про встановлення порядку користування приміщенням. Позов мотивовано тим, що згідно договору купівлі-продажу від 06 січня 2010 року вона придбала, а 19 квітня 2010 року зареєструвала на праві власності в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» нежитлове приміщення бувшої ветеринарної аптеки загальною площею 134,4 кв.м., яке займає перший поверх двоповерхового будинку по АДРЕСА_1 та складає 44/100 частини даного будинку. Нежитлове приміщення другого поверху, яке складає 56/100 частини цього будинку, 06 січня 2010 року придбав відповідач ОСОБА_3 Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 30 березня 2009 року приміщення другого поверху загальною площею 59,69 кв. м. визнане житловим. Підвальне приміщення, що знаходиться під спірним будинком, не було предметом договорів купівлі-продажу. Домовленості щодо володіння і користування ним між сторонами не досягнуто. Відповідач створює їй перешкоди у користуванні підвалом та самочинно проводить його перебудову, а тому позивач просить встановити порядок користування підвальним приміщенням.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 04 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав в ній наведених та просили її задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Любомльська міська рада Волинської області, подала до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

Інші особи в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені судом про час та місце судового розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірний підвал, побудований в той час, що і наземна частина будівлі і не передбачений ні будівельним паспортом на забудову земельної ділянки, ні в подальшому договорами купівлі-продажу, був закладений як конструктивний елемент несучого кістяка двохповерхової будівлі, який виконує несучі функції: сприймає навантаження від надземної частини будівлі і передає його на основу (грунт), а позивач не надала належних та допустимих доказів щодо її права на підвальне приміщення.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи.

Так, з наявних у матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 06.01.2010 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, позивач придбала 44/100 частки приміщення ветаптеки № 5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 134,4 м2, що складається з аптеки 1 площею 36,8 м2, коридору 2 площею 6 м2, топочної 4 площею 6,6 м2, кабінету 5 площею 10,2 м2. Свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно стверджено, що ОСОБА_2 19.04.2010 року зареєструвала право власності на вказане нерухоме майно у встановленому порядку.

Згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 06.01.2010 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відповідач придбав 56/100 частин приміщення ветеринарної аптеки № 5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею площею 134,4 м2, яке складається з коридору 3 площею 8,2 м2, сходової клітки 6 площею 6,2 м2, коридору 7 площею 12,4 м2, кабінету 8 площею 10,2 м2, кабінету 9 площею 13,1 м2, кабінету 10 площею 14,5 м2, кабінету 11 площею 10,2 м2, без підвального приміщення. Згідно з витягом про державну реєстрацію прав 08.11.2012 року відповідач ОСОБА_3 зареєстрував вказану нерухомість на праві приватної власності у встановленому порядку.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 01.06.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 22.09.2011 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку володіння приміщенням загального користування, виділ частки із майна, що перебуває у спільній сумісній власності та у зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 при визнання права власності на майно відмовлено (а.с. 12-14, 15-16).

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказаним рішенням суду встановлено, що згідно з довідкою виконавчого комітету Любомльської міської Ради № 257 від 24 травня 2011 року, документи щодо прийняття в експлуатацію ветеринарної аптеки в м. Любомлі відсутні. Дана обставина підтверджена архівним витягом з рішення виконавчого комітету Любомльської районної Ради депутатів трудящих № 313 від 26 грудня 1974 року «Про затвердження актів державної прийомки в експлуатацію новозбудованих обєктів», яким було затверджено державний акт прийомки двоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1, збудованого за кошти Волинського обласного обєднання «Зооветпостач» Шацькою міжколгоспною будівельною організацією. В примітці архівного витягу зазначено, що акт державної прийомки цього будинку не виявлено.

Також вказаним рішенням суду встановлено, що Витягом про реєстрацію права власності, виданим Волинським обласним бюро технічної інвентаризації 11.03.2005 року, стверджено ту обставину, що право власності на приміщення площею 134,4 м2 ветеринарної аптеки № 5 по АДРЕСА_1 Волинської області було зареєстровано за ВАТ «Волиньзооветпромпостач». З технічного паспорта на зазначене приміщення встановлено, що підвальне приміщення в ньому відсутнє. За договорами купівлі-продажу від 19.06.2007 року та 22.06.2007 року приміщення ветпатеки ВАТ «Волиньзооветпромпостач» продало ОСОБА_5, а останній - ОСОБА_4, в якого і придбали частини приміщення позивач та відповідач в даній справі. Згідно з технічним паспортом на будівлю станом на 23.06.2007 року в приміщенні ветеринарної аптеки № 5 по АДРЕСА_1 підвальне приміщення відсутнє.

Після заяви позивача від 07.06.2010 року до технічного паспорту додано поверховий план підвалу, однак, на вищезазначених сторінках інвентаризаційної справи відсутні штампи КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про внесення поточних змін та їх дати. До того, на підвальне приміщення план відсутній, про нього лише вказано в експлікації приміщень та журналі зовнішніх обмірів.

Судом першої інстанції було витребувано з КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» та оглянуто в судовому засіданні інвентарну справу на вказаний об'єкт нерухомості. Матеріали інвентарної справи підтверджують зазначені вище обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що, як на момент укладення позивачем договору купівлі-продажу нежитлового приміщення і реєстрації своїх прав, так і на даний час, відсутні докази існування підвалу, як допоміжного приміщення, а не як конструктивного елементу несучої основи двохповерхової будівлі, який виконує несучі функції, так і його належності попереднім власникам на праві власності, зареєстрованому у встановленому порядку.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги, вони були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги не вбачається, а тому колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 04 січня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді