233 № 233/1137/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Франчук А.О., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання договору,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 42832,59 грн. за Угодою б/н від 21.08.2014 року, яка складається з такого:

- 17837,75 грн. - заборгованість за кредитом;

- 7164,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 17830, 38 грн. - заборгованість за пенею та комісією,

а також понесені ним судові витрати, посилаючись на те, що з метою створення сприятливих умов для виконання відповідачем зобовязань за договором б/н від 16.09.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 21 серпня 2014 року уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт (далі Угода). Відповідач зобовязання за Угодою належним чином не виконана, внаслідок чого станом на 06 лютого 2017 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 42832,59 грн., яка складається з такого:

- 17837,75 грн. - заборгованість за кредитом;

- 7164,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 17830,38 грн. - заборгованість по пені та комісії за користування кредитом.

ОСОБА_3, предявивши зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» та уточнивши позовні вимоги (а.с.59,122), просить розірвати Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості від 21 серпня 2014 року у звязку із істотною зміною обставин, посилаючись на те, що з моменту укладення договору у нього значно погіршився стан його здоровя та на теперішній час він потребує оперативного втручання та встановлення CRT-D системи вартістю 220000,00 грн. За станом здоровя та у звязку із скрутним матеріальним становищем, нагальною потребою у лікуванні він не має можливості у подальшому виконувати зобовязання за Генеральною угодою від 21 серпня 2014 року.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі. Зустрічний позов ОСОБА_3 не визнав, посилаючись на його безпідставність, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідача ОСОБА_2. в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ « Приватбанк», визнав частково, суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17837,75 грн. не оспорював. Не погодився з процентами, нарахованими позивачем після 31 серпня 2016 року, а також із сумою заборгованості за пенею та комісією. Зустрічний позов підтримав повністю з підстав, наведених у зустрічній позовній заяві.

Суд, заслухавши пояснення та доводи сторін, повно, всебічно та обєктивно зясувавши обставини справи та перевіривши їх дослідженими доказами, вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, зустрічний позов ОСОБА_3 про розірвання договору задоволенню не підлягає з таких підстав.

Вирішуючи первісний позов ПАТ «КБ « Приватбанк» про стягнення заборгованості суд дійшов таких висновків.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Судом встановлено, що 21 серпня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань за кредитним договором б/н від 16 вересня 2011 року (далі Договір 1), а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) (а.с. 11).

Відповідно до п. 1 Генеральної угоди, сторони узгодили за Договором 1 зменшити розмір заборгованості, яка виникла у період з дати надання відповідачу кредиту, а саме: проценти на 0.0 грн., комісію на 0.0. грн., пеню на 547,92 грн., штраф на 0.0 грн. Заборгованість за Договором 1 з дати підписання Угоди складає 35484,27 грн. Дата остаточного погашення заборгованості за Договором 1 31.08.2016 року.

Відповідно до п.1.7 Генеральної угоди, дана угода в частині розділу 1 «Реструктуризація заборгованості» діє протягом строку дії Договору 1.

Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди, банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 20484,27 грн. на строк 24 місяці з 21.08.2014 року по 31.08.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 20484,27 грн. у обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначені у заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1025,03 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.08.2016 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується його підписом на Генеральній Угоді.

При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно із цією статтею ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконав.

Порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ч.1 ст. 612 ЦК України).

Станом на 06 лютого 2017 року за розрахунком позивача (а.с.29) ОСОБА_3 має загальну заборгованість за Генеральною угодою у розмірі 42832,59 грн., яка складається з такого: 17837,75 грн. - заборгованість за кредитом; 7164,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, нарахованих за період з 21 серпня 2014 року по 06 лютого 2017 року; 17830,38 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Проте, суд не може погодитися із процентами, нарахованими позивачем за період з 01 вересня 2016 року по 06 лютого 2017 року з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обовязки відповідно до договором.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Таким чином, у разі якщо договором не встановлений розмір процентів після спливу строку дії договору, слід зробити висновок про те, що їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Невиконання зобовязань відповідно до умов договору протягом дії строку договору має правові наслідки, встановлені главою 51 ЦК України, зокрема, у випадку невиконання грошового зобовязання настає відповідальність, передбачена положеннями статті 625 цього Кодексу.

Судом встановлено, що строк дії Генеральної угоди (кінцевий термін повернення кредитних коштів) припинено 31 серпня 2016 року.

Проте, позивачем у судовому засіданні не доведені підстави нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку дії договору, а також порядок нарахування процентів з 01.09.2016 року по 06.02.2017 року, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Отже, з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь позивача проценти за користування кредитом за період з 21 серпня 2014 року по 31 серпня 2016 року включно у розмірі, що за розрахунком позивача, дорівнює 6005,00 грн. (а.с.29 зворот).

Крім того, позивач ані в позовній заяві, ані в розрахунку заборгованості за Генеральної угодою не зазначив яку суму з нарахованих 17830,38 грн. складає пеня, а яку комісія. Відсутність розрахунку та відсутність розмежування позовних вимог в цій частині позбавляє суд можливості зробити висновок щодо правильності нарахування пені та комісії та наявності підстав для стягнення зазначеної суми з відповідача, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід також відмовити.

Отже, без врахування нарахованої комісії та пені, загальний розмір заборгованості відповідача за Генеральною угодою від 21.08.2014 року становить 23842,75 грн. та складається з такого: 17837,75 грн. - заборгованість за кредитом; 6005,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

За таких обставин, суд вважає необхідним частково задовольнити первісний позов та стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Генеральною угодою від 21.08.2014 року у загальному розмірі 23842,75 грн.

Вирішуючи зустрічний позов ОСОБА_3 про розірвання Генеральної угоди суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 652 ЦК України, у разі зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або уклали б його на інших умовах (ч.1). Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний (ч.2). У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин, суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у звязку з виконанням цього договору.

Таким чином, закон повязує можливість розірвання договору в судовому порядку у звязку із недосягненням згоди сторін щодо розірвання договору та істотністю обставин, що змінилися.

Проте, відповідачем ОСОБА_3 суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що питання розірвання Генеральної угоди або її зміни було предметом обговорення сторін за договором, а також того, що сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання. Відповідачем ОСОБА_3 суду не надано також належним та допустимих доказів на підтвердження істотності змінених обставин.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_3С на консультативний висновок від 26 січня 2016 року (а.с.72), яким йому рекомендоване хірургічне лікування: імплантація встановлення CRT-D системи, як на істотну обставину, що є підставою для розірвання договору з огляду на таке.

З консультативного висновку від 26 січня 2016 року (а.с.72), виписки із історії хвороби № 1445/13 (а.с.67) вбачається, що на вади серця відповідач ОСОБА_3 страждає з 1987 року, у 2013 році переніс хірургічне втручання та імплантацію ЕКС. А тому у даному випадку погіршення стану здоровя відповідача не може бути визнано істотною обставиною, що є підставою для розірвання договору.

При цьому, суд поважно ставиться до погіршення стану здоровя відповідача, та нажаль у даному випадку це не може бути визнано істотною обставиною, що впливає на можливість розірвання договору.

Крім того, відповідно статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору (ч.1). Договір набирає чинності з моменту його укладання (ч.2). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Як вже зазначалось раніше, що строк дії Генеральної угоди (кінцевий термін повернення кредитних коштів) припинено 31 серпня 2016 року. А тому, вимоги ОСОБА_3 про розірвання Генеральної угоди суд вважає необґрунтованими.

Отже, у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 про розірвання договору слід відмовити у повному обсязі.

Згідно із ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 209, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЕДРПОУ 14360570) заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 21 серпня 2014 року у розмірі 23842 (двадцять три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 75 коп., яка складається з такого:

-17837 (сімнадцять тисяч вісімсот тридцять сім) грн. 75 коп. заборгованість за кредитом;

-6005 (шість тисяч пять) грн. 00 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом.

В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання договору - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЕДРПОУ 14360570) судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 19 вересня 2017 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О.В. Каліуш