АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[2]

09 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Музичко С.Г., Рейнарт І.М.

при секретарі Юрчуку С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання кредитного договору недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року,

встановила:

15 травня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум»)в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністраціюу ПАТ «Банк Форум» Соловйової Н.А. звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість по кредитному договору № 0185/07/22-N від 10 серпня 2007 року в сумі 60 210, 34 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.04.2014 року складає 745 738, 84 грн. та нараховану пеню в розмірі 5 076, 10 грн., а всього 750 814, 94 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 10 серпня 2007 року між Акціонерним товариством банк «Форум» (правонаступником якого з 19 квітня 2010 року є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0185/07/22- N, відповідно до умов якого банком було надано позичальнику кредит для придбання квартири у сумі 60000 доларів США строком по 09 серпня 2027 року зі сплатою 12 % річних за його користування. В подальшому до вказаного кредитного договору були укладено додаткову угоду №1 від 21.11.2008 р. та додаткову угоду №2 від 02 березня 2010 р.

В забезпечення повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки 10 серпня 2007 р. між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

13 серпня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки відповідачем ОСОБА_1 було допущено прострочення платежу по кредиту, 02.04.2014 року банк направив відповідачам вимоги № 297/2300 та № 298/2300 щодо дострокового погашення заборгованості, які виконані не були.

Станом на 15.04.2014 року заборгованість відповідачів за кредитним договором складає 60 210,34 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 745 738,84 грн.

За несвоєчасне повернення кредитних коштів та за несвоєчасну сплату процентів відповідачу нарахована пеня в розмірі 5076,10 грн.

Враховуючи прострочену заборгованість відповідача по кредитному договору та нараховані штрафні санкції, загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 750 814,94 грн. 94 коп., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 2 739 доларів США; поточна заборгованість по тілу кредиту - 53 284,67 доларів США; прострочена заборгованість по нарахованим процентам - 3346,32 доларів США; поточна заборгованість по нарахованим процентам - 840,35 доларів США. За несвоєчасне повернення кредитних коштів та сплату процентів нарахована пеня в розмірі 5076,10 грн.

У зв'язку з реєстрацією шлюбу 21 листопада 2014 року ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.42 т.2).

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30 липня 2014 року позов задоволено.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2014 року вказане заочне рішення суду скасовано.

16.11.2015 р. ОСОБА_1вернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Банк Форум» про визнання кредитного договору № 0185/07/22-N від 10 серпня 2007 року недійсним.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року позов ПАТ «Банк Форум» задоволено.Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість по кредитному договору № 0185/07/22-N від 10 серпня 2007 року в сумі 60 210, 34 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.04.2014 року складає 745 738, 84 грн., пеню в розмірі 5 076, 10 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форум» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

У жовтні 2017 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, пені та судового збору, судові витрати покласти на позивача.

Свої доводи мотивує тим, що додатковою угодою №3 від 18 травня 2012 року до кредитного договору було збільшено обсяг відповідальності поручителя перед банком, про що йому повідомлено не було. Додаткову угоду №1 до договору поруки від 18 травня 2012 року він не підписував. Крім цього, позичальник з 2010 року перестала обслуговувати кредит.

З огляду на викладене, порука за договором поруки від 10 серпня 2007 року припинилась з підстав, передбачених ч.1, ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з нього заборгованості.

Судове рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову сторони не оскаржують, а тому воно не є предметом апеляційного розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 просила розглянути справи та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник ПАТ "Банк Форум" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10 серпня 2007 року між АКБ "Форум" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0185/07/22- N, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 60 000 доларів США строком по 09 серпня 2027 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних.

Відповідно до п. 4. 1 цього договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну або часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 10 серпня 2007 року між АКБ "Форум" та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за яким поручитель поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором.

21 листопада 2008 року між АКБ "Форум" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до вказаного кредитного договору, якою передбачено повернення позичальником кредиту частинами щомісячно, починаючи з лютого 2009 року в сумі не менше 255 доларів США (а.с.11 т.1).

02 березня 2010 року між АКБ "Форум" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №2 до вказаного кредитного договору, яка передбачала, зокрема, встановлення плати за користування кредитними коштами в розмірі 9% на термін 24 місяці з наступним переглядом відсоткової ставки через два роки в бік підвищення до рівня не нижче 12% річних. З умовами вказаного договору поручитель ОСОБА_2 погодився, про що свідчить підпис останнього на тексті цієї угоди ( а.с.12-13 т.1).

18 травня 2012 р. між ПАТ " Банк Форум", який з 19.04.2010 р. є правонаступником АКБ "Форум", та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №3 до вказаного кредитного договору, згідно якої сторони домовились провести реструктуризацію кредитної заборгованості позичальника за кредитним договором зі збільшенням строку надання кредиту до 28 січня 2032 року.

18 травня 2012 р. між ПАТ " Банк Форум" та ОСОБА_2 укладено додатковий договір №1 до договору поруки від 10.08.2007 р., відповідно до якої поручитель поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором №0185/07/22- N від 10 серпня 2007 року, додаткової угоди №1 від 21 листопада 2008 р., додаткової угоди №2 від 02 березня 2010 р., додаткового договору №3 від 18 травня 2012 р. до кредитного договору та всіма додатковими угодами до нього, які укладені та можуть бути укладені в майбутньому, у повному обсязі, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути кредиторові кредитні кошти в розмірі 60 000 дол. США, з кінцевим терміном повернення 28 січня 2032 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 12% річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених кредитним договором (а.с.25 т.1).

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не підписував додатковий договір №1 до договору поруки від 10.08.2007 р., який також містить підпис дружини останнього, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не заявляв клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи на предмет спростування дійсності його підпису на вказаному договорі, при цьому останній не був позбавлений такої можливості.

Так, відповідно до ч.3 ст.76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 за адресою свого постійного місця проживання повідомлявся про судові засідання, призначені на 27.11.2014 р., 16.01.2015 р., 26.02.2015 р., 02.06.2015 р., 09.07.2015 р., 21.09.2015 р.,16.11.2015 р., 14.12.2015 р., про що свідчать повідомлення поштового відділення про вручення судової повістки (а.с.108, 158, 171 т.1, а.с. 28,34, 37, 51, 62 т.2).

Та обставина, що ОСОБА_2 перебував на військовій службі з 17.03.2015 р. по 07.04.2016 р., не свідчить про його необізнаність про розгляд даної справи в суді.

Крім цього, відповідач ОСОБА_2 та його уповноважений представник ОСОБА_4 не скористалися правом заявити клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи і в суді апеляційної інстанції.

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 солідарно з боржником ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що боржником належним чином не виконувались умови кредитного договору, забезпеченого порукою, а тому наявні правові підстави для покладення на відповідачів солідарного обов'язку щодо повернення кредитних коштів.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Так, обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Доказів того, що до кредитного договору були внесені зміни, які передбачали збільшення обсягу відповідальності поручителя, про які він не був обізнаний та на які не надав своєї згоди, матеріали справи не містять.

З огляду на зазначене у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для застосування наслідків, передбачених ч.1 ст. 559 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з п.4.1 вказаного договору, порука припиняється: з припиненням зобов'язань за кредитним договором; якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя (ч.4 ст.559 ЦК України); в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Отже, договором поруки встановлено строк її припинення - після спливу трьох років з дня настання строку виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 7.3 кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно з п.3.2.2 цього договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, а також, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобов'язань за договором, які є забезпеченням виконання зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не виконувала належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 02 квітня 2014 року утворилась заборгованість, яка складалась з : 2 739 доларів США - прострочений кредит; 3 346,32 доларів США - заборгованість по процентам.

У зв'язку з виникненням заборгованості за кредитним договором банк 02.04.2014 р. направив відповідачам вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором (а.с.38, 39 т.1).

Тобто, 02 квітня 2014 року ПАТ "Банк Форум" змінив строк виконання основного зобов'язання, тому днем настання строку виконання основного зобов'язання, з якого починається відлік трирічного строку для пред'явлення кредитором вимоги до поручителя, буде 02 квітня 2014 року, а припинення поруки відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України - 02 квітня 2017 року.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-3цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Зважаючи на те, що кредитодавець звернувся з позовом до поручителя у травні 2014 року, тобто в межах передбаченого договором поруки трирічного строку, цей строк не можна вважати пропущеним.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року та 08 червня 2016 року.

Суд першої інстанції правильно застосував норму частини ч.4 ст. 559 ЦК України, за якою порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Інших доводів незаконності ухваленого у вказаній частині судового рішення апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Посилання відповідача на ту обставину, що 29.09.2017 р. ПАТ "Банк Форум" відступив право вимоги за кредитним договором та договором поруки новому кредитору - ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс", а останній в цей же день відступив право вимоги новому кредитору ОСОБА_5 та уклав з ОСОБА_2 договір про розірвання договору поруки від 10.08.2007 р., не може бути підставою для скасування судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа 760/10183/14-ц

Апеляційне провадження: № 22-ц/796/11282/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Бобровник О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.