_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2949/16-ц
Провадження № 2/520/3545/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2017 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Бусленко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить вселити його у квартиру АДРЕСА_1. При цьому позивач посилається на те, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 28 квітня 2014 року за ним було визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1. Інша частина квартири належить відповідачці ОСОБА_2 Однак, відповідачка чинить перешкоди та заперечує проти проживання позивача у спірній квартирі, чим порушує його право власності, а тому ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач та його представник - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, позов просили задовольнити.

Представник відповідачки у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що вселення ОСОБА_1 в спірну квартиру буде порушувати особисті немайнові права ОСОБА_2

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 28 квітня 2014 року позивач ОСОБА_1 є власником ? частини квартиру АДРЕСА_1 (ОСОБА_3 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 жовтня 2014 року, номер витягу 28260027). Співвласником зазначеної квартири є відповідачка ОСОБА_2.

Згідно довідки ОСББ «Наш дом №83» №19 від 11 серпня 2016 року за вищезазначеною адресою зареєстровані відповідачка ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2016 року, ухваленого у цивільній справі №520/14804/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, виділ частки із спільного майна в натурі, позовні вимоги задоволені частково та зобовязано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні ? частиною квартири АДРЕСА_1. В іншій частині вимог - відмовлено.

Також рішенням Київського райсуду м.Одеси від 05 липня 2016 року встановлено, що технічно неможливо поділити однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на дві самостійні частини у частках по ? і ?, кожна з яких могла б самостійно функціонувати і відповідати вимогам ДБН В2.2-15-2005.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При розгляді даної справи та враховуючи вищезазначені обставини, сторонам пропонувалось вирішити справу мирним шляхом, однак оскільки продати спірну квартиру та поділити гроші відповідачка не згодна, сплатити позивачу за його частку, відповідачка не має можливості, а вартість ? частини спірної квартири, яку визначила ОСОБА_2 і згодна отримати у розмірі 23000 доларів США, ОСОБА_1 вважає завищеною ніж ринкова та не згоден сплачувати, в звязку з чим сторони не змогли домовитись і врегулювати спір мировим шляхом.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Згідно частин 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Однак, матеріали справи свідчать про те, що протягом тривалого часу відповідачка перешкоджає позивачу у вселенні в належну йому частину квартири.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи те, що позивач є власником ? частини квартиру АДРЕСА_1, він має право користуватися своєю власністю.

Доводи представника відповідача відносно порушення прав ОСОБА_2 у разі вселення позивача у спірну квартиру, не приймаються судом до уваги, оскільки сторони мають рівні права та обовязки відносно своєї власності - квартири АДРЕСА_1 і відповідно до ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а тому суд вважає вимоги ОСОБА_1 доведеними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,88,212,213,215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя Огренич І. В.