Справа № 347/1604/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі головуючого судді Гордія В.І., з секретарем Корбутяк Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косові справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В судове засідання представник позивача, ОСОБА_3 не зявився, проте звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, а справу просить розглядати без його участі.

Із позовних вимог вбачається, що 29.03.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № IFWWGA00000014 терміном по 20.03.2017 року, згідно якого відповідачу було надано кредит на суму 11800 доларів США зі сплатою 0,92 % на місяць за користування кредитом. На забезпечення вимог, які виникають з даного кредитного договору між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно до якого поручитель солідарно відповідає перед банком за виконання ОСОБА_1 зобовязання. Згідно кредитного договору відповідач зобовязався здійснювати погашення кредиту згідно графіку розрахунків до кредитного договору, який є його невідємною частиною. Однак відповідачі умов кредитного договору у визначений термін не виконали, внаслідок чого виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 756 914, 15 грн.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причин неявки суду не повідомили.

Але відповідач ОСОБА_2 подав до суду заперечення на позов та клопотання в якому просить розглядати справу без його участі

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитор зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно кредитного договору IFWWGA00000014 від 29.03.2007 року (а.с. 12-14), позивач надав позичальнику кредит на суму 11800 грн. під 0,92 % на місяць.

У відповідності до положень ч.2 ст.1054 ЦК України та згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

29.03.2007 року у забезпечення повернення кредитних коштів з відсотками позичальником на користь банку між відповідачами та банком був укладений договір поруки. Відповідно до умов цього договору поручитель (ОСОБА_2І.) на добровільних засадах взяв на себе зобовязання відповідати за зобовязаннями боржника ОСОБА_1

У звязку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав позичальнику та поручителю вимогу про дострокове повернення кредиту 13.12.2015 р. Отже банк змінив строк виконання зобовязання. Банк міг предявити позов до поручителя протягом 6 місяців, тобто до 18.06.2016 року, однак фактично звернувся до суду з таким позовом до поручителя тільки 13.09.2016 року.

Строк предявлення кредитором до поручителя вимог про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобовязання згідно з такими умовами або у звязку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково порушення встановленого банком строку дострокового повернення позичальником кредиту.

Предявивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання і міг предявити позов до поручителя протягом 6 місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання зобовязання не предявив вимоги до поручителя.

Строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування самого зобовязання поруки. Після його закінчення припиняється і право кредитора, і обовязок поручителя.

В разі, якщо кредитор змінив на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, то передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Строк виконання заявником (банком) умов кредитного договору щодо повного повернення кредитних коштів та виконання інших зобовязань настав 18.12.2015 року та закінчився 18.06.2016 р. У вказаний проміжок часу банк позову до поручителя не предявив.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставі своїх вимог чи заперечень.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін.

Банк звернувся до суду з позовом до поручителя лише у вересні 2016 року, тобто поза межами шестимісячного строку від настання строку основного зобовязання за кредитним договором.

Враховуючи наведене, заборгованість за кредитним договором в сумі 756 914, 15 грн. слід стягнути з отримувача кредитних ресурсів ОСОБА_1

А у задоволенні позовних вимог позивача до ОСОБА_2 як поручителя за кредитним договором слід відмовити.

.

На підставі наведеного, ст.ст. 256-258, 267, 546-547, 550, 553-554, 559, 612, 625, 1046-1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії СЕ № 377183 жительки с. Нижній Березів, Косівського району Івано-Франківської області - на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість згідно кредитного договору IFWWGA00000014 від 29.03.2007 року в розмірі 756 914 (сімсот пятдесят шість тисяч девятсот чотирнадцять) грн. 15 коп., на рахунок 3111 Код , МФО 305299, оплачений судовий збір у розмірі 11 353, 71 грн., на рахунок 3111, Код , МФО 305299.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: В.І. Гордій