Справа № 372/874/17 Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/4884/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 02.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

02 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Савченка С.І., Голуб С.А.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2017 року у справі за позовом Управління поліції охорони в Київській області до ОСОБА_2, третя особа: Вінницьке вище професійне училище Департаменту поліції охорони, про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року Управління поліції охорони в Київській області звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що 26 лютого 2016 року між Управлінням поліції охорони в Київській області, ОСОБА_2 та Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони укладено договір про навчання кандидата на службу за кошти поліції охорони №132, за умовами якого вартість навчання відповідача становить 28 732 грн. 46 коп. Відповідно до умов вказаного договору позивач зобовязався перерахувати Вінницькому вищому професійному училищі Департаменту поліції охорони кошти за підготовку відповідача ОСОБА_2 в органи внутрішніх справ на посади рядового і начальницького складу підрозділів ДСО з наданням професії 5169 «охоронник», а відповідач зобовязався після закінчення навчального закладу прибути на службу до підрозділу Управління поліції охорони в Київській області 18 червня 2016 року та відпрацювати мінімум три роки. Після закінчення навчання ОСОБА_2 було призначено поліцейським Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області. Однак, у порушення умов договору відповідач 31 жовтня 2016 року звільнився зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» за власним бажанням.

З урахуванням наведеного Управління поліції охорони в Київській області просило стягнути з відповідача на свою користь 28 732 грн. 46 коп. витрачених на навчання, а також судові витрати у розмірі 1 600 грн.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2017 року позов Управління поліції охорони в Київській області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Управління поліції охорони в Київській області заборгованість у розмірі 28 732 грн. 46 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, які зявилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не виконав взятих на себе зобов`язань за договором про навчання кандидата на службу за кошти поліції охорони №132 від 26 лютого 2016 року, оскільки звільнився зі служби в поліції за власним бажанням, не відпрацювавши після закінчення навчального закладу в Обухівському районному відділі Управління поліції охорони в Київській області протягом трьох років, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на його навчання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що наказом начальника Вінницького вищого професійного училища Департаменту поліції охорони №14 від 18 лютого 2016 року ОСОБА_2 зараховано курсантом Вінницького вищого професійного училища Департаменту поліції охорони, що підтверджується копією послужного списку відповідача (а.с.121-122).

26 лютого 2016 року між Управлінням поліції охорони в Київській області, ОСОБА_2 та Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони укладено договір про навчання кандидата на службу за кошти поліції охорони №132 (далі Договір), за умовами якого Вінницьке вище професійне училище Департаменту поліції охорони зобовязалося провести підготовку ОСОБА_2 за програмою первинної професійної підготовки до Національної поліції на посади рядового та молодшого начальницького складу підрозділів державної служби охорони з наданням професії 5169 «охоронник».

Відповідно до пункту 2.2 договору, Управління поліції охорони в Київській області зобовязується перерахувати навчальному закладу кошти на відшкодування витрат за підготовку кандидата за фактом його зарахування на навчання у розмірі 28 732 грн. 46 коп., в тому числі: стипендія у розмірі 7 225 грн. 17 коп., свідоцтво 60 грн. 18 коп., речове майно 1 781 грн. 42 коп., протягом трьох діб після надходження рахунку.

Згідно з пунктом 3.3 договору, відповідач зобов'язаний прибути після закінчення навчального закладу на службу до територіального підрозділу Управління поліції охорони в Київській області 18 червня 2016 року та відпрацювати мінімум три роки з дня прибуття та призначення на посаду.

Управлінням поліції охорони в Київській області надано акти прийому - здачі виконаних робіт, які підтверджують факт оплати витрат на навчання ОСОБА_2 за період лютий - червень 2016 року у розмірі 28 732 грн. 46 коп. (а.с.6-13).

Розмір витрат позивача відповідачем не спростовано.

По справі встановлено, що 17 червня 2016 року ОСОБА_2 закінчив Вінницьке вище професійне училище Департаменту поліції охорони, про що свідчить наказ начальника Вінницького вищого професійного училища Департаменту поліції охорони №77 від 17 червня 2016 року.

Після закінчення навчання відповідно до наказу Управління поліції охорони в Київській області № 78 о/с від 18 червня 2016 року ОСОБА_2 призначено на посаду поліцейського Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області, присвоївши звання «капрал поліції», з 18 червня 2016 року.

Наказом начальника Управління поліції охорони в Київській області № 147 о/с від 31 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліції» (за власним бажанням) на підставі його рапорту та подання до звільнення зі служби від 28 жовтня 2016 року.

При цьому, відповідач у порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України на надав суду належних та допустимих доказів того, що він звільнився з поважних причин, також не навів підстав звільнення від доказування, що є його процесуальним обовязком.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків.

Відповідно до приписів ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до пункту 3.4 договору, у разі неприбуття за призначенням або відмови приступити до виконання службових обов`язків відповідно до умов укладеного договору, відрахуванням з навчання або звільнення зі служби в поліції, подання рапорту про переміщення для подальшого проходження служби за межами підрозділів Управління поліції охорони в Київській області до закінчення визначеного договором строку, у встановленому чинним законодавство України порядку компенсувати витрати, що здійснив підрозділ за його навчання, та ніші вили втрат, понесені у звязку з розірванням цього договору.

Отже, установивши, що відповідач ОСОБА_2 після закінчення навчання був призначений на посаду поліцейського Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області, проте звільнився за власним бажанням, не пропрацювавши трьох років, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договором про навчання кандидата на службу за кошти поліції охорони №132 від 26 лютого 2016 року, що є підставою для стягнення із ОСОБА_2 на користь Управління поліції охорони в Київській області витрат на його навчання у розмірі 28 732 грн. 46 коп.

Зазначений висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом першої інстанції правильно застосовано.

Таким чином рішення суду першої інстанції суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що чинним законодавством не визначено порядок компенсування витрат особою, яка проходила первинну професійну підготовку, зокрема, «Положенням про організацію первинної професійної підготовки поліцейських, яких вперше прийнято на службу в поліції», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №105 від 16 лютого 2016 року, не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Оскільки вказане вище «Положення про організацію первинної професійної підготовки поліцейських, яких вперше прийнято на службу в поліції» набрало чинності 13 травня 2016 року, то за змістом ст.5 ЦК України його дія не поширюється на правовідносини, які виникли між сторонами на підставі договору від 26 лютого 2016 року.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не взяв до уваги умови пункту 2.2 договору, якими передбачено, що позивач перераховує третій особі кошти за речове майно на суму 1 781 грн. 42 коп. та стипендію у сумі 7 225 грн. 17 коп., що на думку відповідача, не ґрунтується на вимогах закону, не заслуговують на увагу, оскільки вказаний договір у судовому порядку не визнаний судом недійним та є чинним, а відповідно до положень ст.204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Отже, матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Ураховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді