Справа №717/91/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді: Туржанського В.В.

при секретарі: Тихоненко І.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу від 25.07.2008 року квартири АДРЕСА_1 за яким продавець ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_3 купив квартиру № 6, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 55,30 кв.м., в тому числі житловою площею 28,90 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1. Стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

У якості підстав позову ОСОБА_1 зазначив, що 25.12.2007 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 оформили договір позики у якому зазначили, що беруть у ОСОБА_1 в борг 34000 доларів США до 25.12.2009 року під 36% річних, а у разі неповернення даного боргу ОСОБА_4 передасть позивачу квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Після оформлення договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 і ОСОБА_5 кошти. 25.07.2008 року ОСОБА_4 і ОСОБА_3 уклали договір купівлі - продажу квартири згідно до якого ОСОБА_4 продала ОСОБА_3 кватиру АДРЕСА_1. 29.09.2008 року ОСОБА_4 оформила із ОСОБА_1 договір позики в якому ОСОБА_4 вказала, що бере в борг 60000 гривень до 29.09.2009 року під 20% річних, а в разі неповернення боргу передасть ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2, яка належала їй. Після оформлення договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 кошти. У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не виконала свої обов'язки за договорами позики , ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду із позовами. Судом було прийнято ряд рішень про стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 740302 гривні. ОСОБА_4 не повертає ОСОБА_1 борг. Таким чином, ОСОБА_4 шляхом обману заволоділа майном ОСОБА_1 оскільки позичаючи гроші не мала наміру їх віддавати. Влітку 2016 року ОСОБА_1 стало відомо, що 25.07.2008 року ОСОБА_4 продала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2. ОСОБА_1 вважає, що вищевказаний договір купівлі-продажу є незаконним, суперечить моральним засадам суспільства і порушує його цивільні права і інтереси. 29 вересня 2008 року, ОСОБА_4 оформляючи договір позики, за яким взяла у ОСОБА_1 у борг 60000 гривень до 29.09.2009 року під 20% річних, вказала в тексті договору , що в разі неповернення даного боргу передасть йому квартиру АДРЕСА_2 яка належить їй на праві власності. Таким чином, ОСОБА_4 ввела ОСОБА_1 в оману зазначивши, що вона є власником цієї квартири. Станом на 29.09.2008 року ОСОБА_4 вже не була власником квартири. Такі дії ОСОБА_4 суперечать моральним засадам суспільства і порушують права та інтереси позивача. Крім того, у договорі купівлі-продажу ОСОБА_4 зазначила, що на квартиру АДРЕСА_2 відсутні права третіх осіб. ОСОБА_1 вважає, що ця умова договору не відповідає дійсності, оскільки на час укладення вищевказаного договору існували не виконані грошові зобов'язання за договором позики від 25.12.2007 року. У вказаному договорі зазначалося, що у разі невиконання взятих на себе грошових зобов'язань ОСОБА_4 зобов'язується передати ОСОБА_1 у власність квартиру АДРЕСА_2. Своїх зобов'язань ОСОБА_4 не виконала і не збиралася виконувати, оскільки повідомила нотаріусу недостовірну інформацію про відсутність прав на цю квартиру у третіх осіб. Тому такі дії ОСОБА_4 не можуть узгоджуватися з моральними засадами суспільства та явно порушують цивільні права та інтереси позивача. У 2012 році ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_2.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася та подала до суду заяву у якій просить слухати справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що ОСОБА_2 шахрайськими діями заволоділа його майном. В розписці вказано, що в рахунок боргу віддасть квартиру. Про оспорюваний договір ОСОБА_1 дізнався у 2016 році від слідчого.

Судом були досліджені наступні докази: копію договору позики укладеного ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 25.12.2007 року, копію договору купівлі - продажу квартири укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 25 липня 2008 року, копію договору позики укладеного між ОСОБА_4 ,ОСОБА_5 та ОСОБА_1 16.08.2008 року та 20.08.2008 року, копію договору позики укладеного ОСОБА_4, ОСОБА_7ОСОБА_8 та ОСОБА_1 29.09.2008 року, копія листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кельменецького районного управління юстиції №3024/04-19 від 04.12.2012 року, копія довідки виданої Кельменецьким районним відділом Державної виконавчої служби №6180/2 від 15.12.2016 року, копію листа слідчого Вітрового А.А.

Судом встановлено, що 25 грудня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони був укладений договір позики, згідно до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали в борг від ОСОБА_1 34000 доларів США і зобов'язалися повернути борг в строк до 25.12.2009 року. В договорі позики зазначено „В термін п'ять місяців, тобто до 25.6.08. закладаю під заставу квартиру, яку належить на право власності". Будь - які відомості щодо адреси та опису квартири відсутні.

25 липня 2008 року ОСОБА_4 продала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2.

16 серпня 2008 року ОСОБА_4 підписала договір позики, згідно до якого вона та ОСОБА_5 взяли в борг у ОСОБА_1 9400 євро. Крім того, ОСОБА_4 у разі не повернення боргу у термін зобов'язується у рахунок боргу віддати будинок розташований АДРЕСА_3, який належить їй на приватній власності.

29 вересня 2008 року ОСОБА_4 підписала договір позики, згідно до якого ОСОБА_4, ОСОБА_7 ОСОБА_8 взяли в борг у ОСОБА_1 60000 гривень терміном на один рік, тобто до 29.09.2009 року. У цьому договорі зазначено „У разі не повернення боргу своєчасно згідн віддати ОСОБА_1 в рахунок боргу квартиру, яка розташована АДРЕСА_1, яка належить мені на приватні власності ОСОБА_4 В чому і розписуємось."

08 листопада 2010 року ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_8.

Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами.

В матеріалах справи відсутні докази , які б стверджували, що ОСОБА_4 виконала свої зобов'язання за договорами позики.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до 25 липня 2008 року був укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки квартири АДРЕСА_2.

Згідно ч.1 ст. 572 ЦК України, в редакції станом на 25 липня 2008 року, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно до ч.1 ст. 574 ЦК України, в редакції станом на 25 грудня 2007 року, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ч.1 ст. 577 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно до ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи наведене, суд вважає нікчемною частину договору яка викладена як „В термін п'ять місяців, тобто до 25.6.08. закладаю під заставу квартиру, яку належить на право власності".

Таким чином, повідомлення ОСОБА_4 25 липня 2008 року нотаріусу інформації про відсутність прав третіх осіб на квартиру АДРЕСА_2, відповідало дійсності і не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що договір купівлі-продажу квартири укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є незаконним або суперечить моральним засадам суспільства.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

На підставі ст. ст. 215, 216, 572, 574, 575, 577 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 15,60,61, 79, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Чернівецької області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Кельменецький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: