АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №619/5058/15 Головуючий 1-ї інстанції - Кононихіна Н.Ю.
Провадження: №22ц/790/1128/17 Доповідач - Кіпенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Кружиліної О.А., Шаповал Н.М.,

за участю секретаря - Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и л а :

В листопада 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з уточненим в подальшому позовом про визначення порядку користування житловим приміщенням до ОСОБА_3 в обґрунтування якого зазначала, що сторони є співвласниками 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1, житлова площа якої складає 39,40 кв.м.

Просила визначити порядок користування спірною квартирою запропонований у варіанті №2 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №6617/8621 від 26.10.2016р., та виділити їй у користування кімнату площею 10,80 м.кв. і кімнату площею 10,40 м.кв., а у користування відповідачу ОСОБА_3 кімнату площею 18,20м.кв. разом з лоджією. Місця загального користування залишити в спільному користуванні сторін.

В судовому засіданні суду першої інстанції представники позивачки позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові.

Відповідач в судове засідання суду першої інстанції не з'явився, представник відповідача позов не визнав, просив визначити порядок користування спірною квартирою згідно запропонованому варіанту №1 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №6617/8621 від 26.10.2016р., та виділити ОСОБА_3 у користування кімнату площею 10,80 м.кв. і кімнату площею 10,40 м.кв., а у користування позивачці ОСОБА_2 кімнату площею 18,20м.кв. разом з лоджією. Місця загального користування залишити в спільному користуванні сторін.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06 грудня 2016 року позов задоволено частково. Суд визначив порядок користування спірною квартирою з відступом від ідеальних часток співвласників в праві власності та виділив у користування ОСОБА_2 житлову кімнату «8» площею 18,2 м.кв. з лоджією, у користування ОСОБА_3 виділив житлові кімнати «2» площею 10,80 м.кв. та кімнату «3» площею 10,40 м.кв., інші підсобні приміщення залишив у спільному користуванні співвласників.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 в особі свого представника оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення яким виділити у користування ОСОБА_3 житлову кімнату «8» площею 18,2 м.кв. з лоджією, у користування ОСОБА_2 виділити житлові кімнати «2» площею 10,80 м.кв. та кімнату «3» площею 10,40 м.кв., інші підсобні приміщення залишити у спільному користуванні.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 15.10.2013 року ОСОБА_2 належить 1/2 частина квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1.

Друга половина вказаної квартири належить відповідачу ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 20 липня 1994 року НОМЕР_1, виданого комісією з приватизації державного житлового фонду радгоспу ім. Щорса в смт. Солоницівка.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права, зокрема, положень ст.358 ЦК України, - безпідставні.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В частині 1 статті 356 ЦК України викладено поняття спільної часткової власності, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Виходячи з викладених норм права, тих обставин, що сторони є співвласниками житла в рівних частках, ОСОБА_2, як власник 1/2 частини спірної квартири, має право на виділ у користування частини квартири, яка відповідає її частці у праві спільної часткової власності.

Визначення порядку користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, не припиняє право спільної часткової власності співвласників. Установлення співвласниками порядку користування житлом з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому, що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них.

При встановленні порядку користування житловим приміщенням кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина приміщення з урахуванням його частки в праві спільної власності на майно. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові Верховного суду України у справі №6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року, якщо спірні правовідносини у вказаній справі не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Спірна квартира знаходиться на другому поверсі двоповерхового будинку, загальною площею 70,60 м.кв., житловою площею 39,40 м.кв., складається з трьох житлових кімнат 10,80 м.кв., 10,40 м.кв, 18,20 м.кв., кухні площею 11,20 м.кв, коридору площею 9,0 м.кв., вбиральні площею 2,00 м.кв., ванної кімнати площею 3,00 м.кв., лоджії площею 7,00 м.кв.

Позивач ОСОБА_2 має інше постійне місце проживання, крім вказаної спірної частини квартири, є громадянкою Російської Федерації, постійно там проживає за адресою: АДРЕСА_2, є власником житла, що підтвердили її представники у судовому засіданні першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_3 є громадянином України, має сім'ю з ОСОБА_5 іншого житла вони не мають.

Аналізуючи вищевикладені норми права, матеріали справи та технічні характеристики квартири, судова колегія приходить до висновку, про доцільність визначення порядку користування спірною квартирою відповідно до порядку згідно запропонованому варіанту №1 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №6617/8621 від 26.10.2016р.

Зазначений варіант визначення порядку користування спірною квартирою є справедливим для вирішення спору та враховує баланс інтересів кожного зі співвласників.

Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки і не дістали об'єктивного підтвердження.

Суд дав належну оцінку всім наявним у справі доказам та навів у рішенні мотиви спростування кожного з доводів, які наводилися.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 322, 324, 325 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - І.С. Кіпенко

Судді:

О.А. Кружиліна

Н.М. Шаповал