Номер справи 623/267/17
Номер провадження 2/623/474/2017
РІШЕННЯ

іменем України

13 березня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря Ноль С.В.

судового розпорядника Максименка Р.С.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів, в якій зазначає, що з відповідачем у справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 31.08.2001 року по 27 січня 2017 року, від якого вони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем у справі та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що, що відповідач участі у вихованні дитини не бере, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліментів нікому не платить, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання неповнолітнього сина до його повноліття.

В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, позивач просить стягнути з відповідача аліменти за рішенням суду.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя.

Згідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

В зв'язку з тим, що відповідачем ОСОБА_3 не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися обов'язки по утриманню сина, позовні вимоги визнав, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів є обґрунтованими.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За Сімейним Кодексом визначення розміру аліментів відбувається в частковому відношенні від заробітку (доходу) батьків, однак сам розмір такої частки законом не встановлюється. Він визначається судом у кожному конкретному випадку примусового стягнення аліментів. Метою законодавчого закріплення зазначеного правила є захист інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов'язання.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення аліментів за один місяць.

Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10,11, 174, 209,212,214-215,218, частиною 1 статті 367 ЦПК України, статтями 180-183 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Ізюму Харківської області, громадянина України, РНОКПП:НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки м. Ізюму Харківської області, громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_2, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 02 лютого 2017 року до його повноліття, але їх мінімальний розмір не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: суддя