Справа № 446/245/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 року м. Кам'янка-Бузька

Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді Котормуса Т.І.;

за участі секретаря судового засідання Шира М.О.;

позивачки ОСОБА_1;

представника позивачки ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 як законного представника малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участі третіх осіб Служби у справах дітей Кам'янка-Бузької РДА та ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах її малолітньої доньки ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_5 та в кінцевій редакції своїх вимог просила суд стягнути з відповідача 500 000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди завданої смертю її батька.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок ДТП загинув ОСОБА_7, з яким вона проживала з 1998 року однією сім'єю без реєстрації шлюбу і від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_8. Винним у смерті ОСОБА_7 є водій автомобіля "Пежо-Партнер" р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5, який керував ним у стані алкогольного сп'яніння і який у с. Жовтанці Кам'янка-Бузького району здійснив наїзд на ОСОБА_7 Зазначила, що після смерті ОСОБА_7 всі життєві плани рухнули, життя кардинально змінилося, не стало жодних планів на майбутнє, вони не отримали будь-якої матеріальної та моральної підтримки. А відповідач навіть не вибачився перед ними за вчинене. Натомість брат ОСОБА_7 який був визнаний з невідомих причин потерпілим, отримав матеріальну компенсацію. Вказує, що малолітня ОСОБА_4 зазнала моральної травми через смерть свого батька, так як стала напівсиротою, вона як мати протягом року не могла вивести її з тяжкого подавленого стану, вона постійно плакала, батько їй снився, вона зривалася зі сну і говорила, що батько її кличе. Вона була присутня на похоронах і не розуміла, що відбувається, що батька більше не буде.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та надала пояснення подібні до тих, що вказані у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти таких вимог заперечив, зазначив, що дії відповідача не перебувають у причинному зв'язку із смертю ОСОБА_7, оскільки відповідач був засуджений за ст. 135 КК України. Однак, відповідач з огляду на те, що в даній категорії справ відшкодування відбувається незалежно від вини, вважає достатнім та виправданим здійснити відшкодування моральної шкоди на рівні 10 тис. грн. Зокрема вказує, що суду належить врахувати, що в смерті ОСОБА_7 має місце груба необережність його самого, а шкода була відшкодована брату покійного.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей судове засідання не прибув, однак на адресу суду надійшла заява (а.с. 84) про розгляд справи без участі такого представника, а рішення вважав прийняти на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового слухання повідомлявся належним чином (а.с. 62,77).

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_1, що стверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_3 від 10.11.2008р. (а.с. 8).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що доводиться копією свідоцтва про його смерть виданого повторно серії НОМЕР_4 від 27.02.2014р. (а.с. 10).

Як видно із вироку Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 10.10.2013р., який не оскаржений та набрав законної сили, ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України і йому було призначено покарання у виді 1 рік обмеження волі із іспитовим строком 1 рік.

Цим вироком встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 02:40 хв. ОСОБА_5 керуючи в стані алкогольного сп'яніння автомобілем "Пежо Партнер" р.н. НОМЕР_1 та рухаючись автодорогою сполученням Львів-Луцьк в напрямку м. Львова, при проїзді ділянки дороги в районі 9км.+965м., що в с. Жовтанці Кам'янка-Бузького району Львівської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 Внаслідок наїзду останній отримав тілесні ушкодження та після його доставки до Кам'янка-Бузької ЦРЛ від отриманих травм помер (а.с. 5-7).

Постановою про закриття кримінальної справи від 19.09.2012р. стверджується, що кримінальну справу відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України закрито за відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно цієї постанови, при отриманих слідством вихідних даних водій ОСОБА_5 не мав технічної можливості уникнути скоєння наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування. Причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є факт виходу пішохода на проїзну частину дороги на такій віддалі до автомобіля "Пежо Партнер" р.н. НОМЕР_1, яка вже була недостатньою для уникнення наїзду (а.с. 37).

Із заяви ОСОБА_6 від 06.11.2015р. видно, що такий отримав грошове відшкодування у розмірі 40 тис. грн. від ОСОБА_5, як компенсація за нанесену моральну та матеріальну шкоду, завдані збитки в результаті ДТП, яка сталася 28.04.2012р. в с. Жовтанці (а.с. 55).

Розглядаючи даний спір, суд відзначає, що такий виник з приводу відшкодування моральної шкоди, яка завдана у зв'язку із смертю ОСОБА_7, який загинув внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Так, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У ч.2 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Також, згідно ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як зазначено у п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку, що позивачка правомірно просить суд відшкодувати моральну шкоду, так як ОСОБА_7, який був батьком малолітньої ОСОБА_4 помер внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - автомобіля "Пежо Партнер" р.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5 Таким чином, між моральною шкодою, яка завдана малолітній ОСОБА_4 та дією джерела підвищеної небезпеки, яким керував ОСОБА_5 є причинно-наслідковий зв'язок, що доводиться вироком суду від 10.10.2012р., який набрав законної сили.

Причому суд відзначає, що за правилами ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком суду від 10.10.2013р. встановлено, що ОСОБА_5 керуючи автомобілем у стані алкогольного сп'яніння здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 від чого і настала смерть останнього. Цих обставин для суду є достатньо, щоб визначити обов'язок відповідача здійснити відшкодування, які визначені законом. А тому, суд відхиляє посилання сторони відповідача щодо відсутності причинного зв'язку між діями відповідача та смертю ОСОБА_7 Сам факт кваліфікації дій ОСОБА_5 за ст. 135, а не за ст. 286 КК України не виключає відповідальність його за цивільно-правовими наслідками, які настали в конкретних обставинах справи, так як за приписами ч. 4 ст. 61 ЦПК та чи інша правова кваліфікація не має якогось обов'язкового значення.

Оцінюючи розмір завданої моральної шкоди, суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частина 3 цієї статті визначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При чому, суд враховує, що як вірно визначено у п. 6.4. Методичних рекомендаціях Листа Мінюсту від 13.05.2004р. N 35-13/797 "Відшкодування моральної шкоди" моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи.

Так, суд вважає, що сам факт смерті батька малолітньої ОСОБА_4 при встановлених обставинах справи, свідчить про завдання їй моральної шкоди, яка полягає у її душевних стражданнях, яких вона зазнала і її вимушених негативних життєвих змінах. Однак, оцінити розмір таких душевних страждань та життєві зміни малолітньої ОСОБА_4 об'єктивно неможливо, так як таке поняття як "життя людини" не може бути оцінено будь-яким матеріальним виміром і є в будь-якому випадку вищим за нього. Тому, суд при вирішенні даної справи керується засадами розумності, виваженості та справедливості, з метою забезпечення належної сатисфакції у відносинах сторін та окрім самого факту завдання моральної шкоди позивачам, враховує також права та інтереси відповідача.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд відповідно до ст. 1193 ЦК України враховує, що мала місце груба необережність потерпілого, оскільки як видно із постанови про закриття кримінальної справи від 19.09.2012р., яка базується на відповідних висновках автотехнічної експертизи, причиною ДТП є факт виходу пішохода на проїзну частину на такій відстані до автомобіля, яка вже була недостатньою для уникнення наїзду, а також враховує факт перебування водія - відповідача по справі, у стані алкогольного сп'яніння та залишення ОСОБА_7 після ДТП без допомоги, і тому вважає, що розмір моральної шкоди слід визначити на рівні 100 000,00 грн., так як донька покійного ОСОБА_7 - ОСОБА_4 на момент завдання шкоди та на момент розгляду справи є малолітньою, а тому душевні страждання та вимушеність її життєвих змін, у зв'язку із втратою батька є тяжкими, а час та зусилля, необхідні для відновлення її повноцінного життя є довгим та складним. Тому, суд визначає суму до відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. і вважає таке відшкодування достатнім.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, що на переконання суду відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Одночасно, враховуючи той факт, що позивачка при подачі даного позову звільнена від сплати судового збору, то суд відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача в дохід держави суму судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 8, 11, 15, 88, 208-209, 214-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 як законного представника малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участі третіх осіб Служби у справах дітей Кам'янка-Бузької РДА та ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь малолітньої ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2) законним представником якої є її мати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3) 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень нуль копійок) моральної шкоди завданої смертю її батька ОСОБА_7.

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь держави Україна суму судового збору у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень нуль копійок).

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Суддя