Провадження №2/359/1160/2017
Справа №359/1078/17
РІШЕННЯ

Іменем України

18 вересня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарях Алфімовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1, треті особи: Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 ОСОБА_3» про заборону органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії пов»язані з обмеженням прав іпотекодержателя,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав на те, що 26 вересня 2007 року між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №KIB0GA00000004. За умовами якого, ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 144278 доларів США 02 центи. В забезпечення належного виконання кредитних зобовязань 26 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №KIB0GA00000004. За яким ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок разом із земельною ділянкою, що розташовується в Київській області, м. Бориспіль, вул. Коцюбинського, буд.102. Згідно Інформаційних довідок з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1, накладені наступні арешти: записи про обтяження №2210471 та №9855722 від 02 квітня 2011 року про арешт нерухомого майна боржника ОСОБА_1, накладений державним виконавцем ВДВС Бориспільського МРУЮ на підставі постанови від 01 квітня 2011 року (ВП №5222479) та записи про обтяження №2210442, №11025061 від 25 травня 2010 року про арешт нерухомого майна боржника ОСОБА_1, накладений державним виконавцем ВДВС Бориспільського МРУЮ на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 травня 2010 року (ВП №19304176). За вказаних обставин, право ПАТ КБ «Приватбанк» щодо предмета іпотеки виникло 26 вересня 2007 року. Тоді як арешт на вказане майно був накладений державним виконавцем 25 травня 2010 року та 02 квітня 2011 року. У звязку з цим, позивач вказує на те, що у державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, яке є предметом іпотеки. Тому ПАТ КБ «Приватбанк» просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_1, а саме: будинок, загальною площею 78,6 кв.м., житловою площею 46,0 кв.м., разом із земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Коцюбинського, буд.102, а також просить заборонити органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, повязані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права іпотекодержателя щодо будинку, загальною площею 78,6 кв.м., житловою площею 46,0 кв.м., разом із земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Коцюбинського, буд.102.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2017 року відкрито провадження в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» щодо заборони органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, повязані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права іпотекодержателя щодо будинку, загальною площею 78,6 кв.м., житловою площею 46,0 кв.м., разом із земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Коцюбинського, буд.102. У відкритті провадження в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про звільнення з-під арешту нерухомого майна, відмовлено на підставі п.3 ч.2 ст.122 ЦПК України.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримала предявлений позов та просила суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та представник третьої особи ОСОБА_4 заперечували проти задоволення позову та просили суд відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 вересня 2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклав з ОСОБА_1 кредитний договір №KIB0GA00000004. За умовами якого, ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 116000 доларів США, а ОСОБА_1 зобовязалась повернути кредит до 26 вересня 2027 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.10-12).

В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №KIB0GA00000004 від 26 вересня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №1104. На підставі цього договору іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок з земельною ділянкою, загальною площею 78,6 кв.м., житловою площею 46,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Коцюбинського, буд.102 (а.с.13-15).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 березня 2014 року в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №KIB0GA00000004 від 26 вересня 2007 року в розмірі 293366,07 доларів США, що еквівалентно 2343994,92 грн., яка складається із 117262,20 доларів США заборгованості за кредитом, 67448,02 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 10936 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 83720,24 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафів відповідно до договору: 31,29 доларів США штрафу (фіксована частина), 13968,32 доларів США (процентна складова) звернено стягнення на предмет іпотеки у вигляді будинку з земельною ділянкою за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Коцюбинського, 102, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 26 червня 2001 року за реєстром №4774, шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку», встановивши початкову ціну для реалізації предмета іпотеки, визначену сторонами в договорі іпотеки від 26 вересня 2007 року в розмірі 842239 гривень.

Разом із тим, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на домоволодіння та земельну ділянку, що розташовується в Київській області, м. Бориспіль, вул. Коцюбинського, буд.102, накладено наступні арешти: 02 квітня 2011 року згідно постанови ВДВС Бориспільського МРУЮ (ВП №25534302), номер запису обтяження 2210471 та 25 травня 2010 року згідно постанови ВДВС Бориспільського МРУЮ (ВП №19304176) номер запису обтяження 2210442 (а.с.16-18).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 10 травня 2017 року звільнено з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської області від 21 травня 2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у рамках виконавчого провадження №19304176 з примусового виконання виконавчого листа №2-934, виданого 07 травня 2010 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» суми боргу у розмірі 5864 гривень 50 копійок, нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1, а саме: будинок із земельною ділянкою по вул. Коцюбинського, 1021 в м. Бориспіль Київської області (а.с.48-53).

Згідно з положенням ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч.1 та ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.

Зважаючи на викладені обставини, ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд захистити свої права на майбутнє шляхом заборони органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, повязані з обмеженням його прав як іпотекодержателя на вказаний предмет іпотеки.

Однак, судовому захисту підлягають лише вже порушені, невизнані або оспорювані права.

За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч цьому, ПАТ КБ «Приватбанк» не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення його прав як іпотекодержателя.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що ст.16 ЦК України не передбачений такий спосіб захисту цивільного права як заборона вчиняти дії у майбутньому.

З огляду на викладене та беручи до уваги, що рішення суду не може ухвалюватися як застереження від будь-яких порушень, та не може бути умовним, а розглядати справи та приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявні неіснуючі порушення, суперечить приписам чинного законодавства України. Тому, суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд звертає увагу на ту обставину, що позивач просить заборонити органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, повязані з обмеженням його права іпотекодержателя щодо житлового будинку та земельної ділянки, що розташовуються в Київській області, м. Бориспіль, вул. Коцюбинського, бул.102, що залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Тому, за своїм процесуальним статусом відділ державної виконавчої служби не є субєктом матеріально-правових відносин, не користується правами сторін та не несе їх обовязків.

Зважаючи на це, суд не вправі поширювати на третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, матеріально-правові наслідки вирішення позову та покладати обовязок на вчинення певних дій.

За вказаних обставин суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» та необхідність відмови у задоволенні предявленого позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.15, ч.1 та ч.2 ст.16 ЦК України, ст.ст.3, 8, 10, 57, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1, треті особи: Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 ОСОБА_3» про заборону органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії пов»язані з обмеженням прав іпотеко держателя щодо будинку та земельної ділянки розташованих за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Коцюбинського, 102 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення на протязі десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський