№ 336/1487/17 Пр. 2/336/1199/2017
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 березня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Суркова В.П., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ознайомившись із змістом позовної заяви та додатками до неї, суд приходить до переконання, що заява не відповідає вимогам Цивільного процесуального кодексу України, зокрема:

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

При виконанні вимог ЗУ «Про судовий збір» судом встановлено, що підтвердження зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України відсутнє.

Відповідно до п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

З зазначеною вимогою Закону узгоджується п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009, № 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, відповідно якого суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Статтею 30 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі так позивачем не зазначено місце проживання (перебування), поштовий індекс та адресу відповідача.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року відповідачами в справі є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, а окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, яким виконувалось рішення.

Відповідно до п. 10 цієї постанови у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акту опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вирок, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис майна і арешт, документи про право власності на майно, кредитні зобовязання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно.

Позивачем, всупереч зазначеним нормам не визначено коло осіб, які мають приймати участь у справі, а також не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтування підстав накладення арешту на автомобіль.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідно до ст. 120 ЦПК України позивачем не додано усіх документів, що зазначені у переліку позовної заяви, а також копії позовної заяви з усіма доданими до неї документами у відповідності до кількості учасників процесу.

Зазначені недоліки позбавляють суд можливості вирішити питання щодо відкриття провадження по справі.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву, подано без додержання вимог, викладених у статтях 119-120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Згідно ч.2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст. ст. 121, 208-210 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків не більше п'яти днів з дня отримання ним ухвали.

Розяснити позивачу, що у разі не виправлення недоліків зазначених в ухвалі суду у встановлений судом строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута йому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Суркова