Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/2025/16-ц
провадження № 2/632/19/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"14" березня 2017 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області

у складі судді Росоха А.В.

за участю секретаря Венгер В.М., представника позивача, представника відповідача, сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Первомайський Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення та визначення порядку користування житлом, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що разом з ним в будинку зареєстрована відповідач по справі за адресою: АДРЕСА_1. На початку жовтня 2015 року відповідач по справі зібрала свої речі та пішла з будинку. З того часу вона в будинку не проживає, більш ніколи в будинок з метою проживання не приходила, житлом не цікавилась, комунальні рахунки не сплачує, тому позивач змушений сплачувати комунальні послуги сам, таким чином всі обов'язки, що випливають з утримання будинку ОСОБА_2 не виконуються, відповідач знятися з місця реєстрації у добровільному порядку не бажає.

Все викладене вище і змусило ОСОБА_1 звернутися до суду з даним позовом.

15.11.2016 року відповідач подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про вселення та визначення порядку користування житлом, посилається на те що у 2001 році вселилася в будинок відповідача, як його дружина, в цьому будинку народилися їх діти : син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які зареєстровані та проживали у спірному будинку до січня 2016 року. Іншого житла у ОСОБА_2 та її дітей немає. Її колишній чоловік ОСОБА_1 створив неприйнятні умови для проживання, а тому вона з дітьми вимушена з січня 2016 року винаймати житло у місті Первомайський, куди у січні 2016 року відповідач перевіз речі відповідача та її дітей, які сам вирішив віддати.

Просить суд вселити її разом з дітьми у спірний будинок, надати частину будинку у користування для проживання.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, заперечували проти задоволення зустрічного позову.

Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та наполягали на задоволенні зустрічного позову.

Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а зустрічна позовна заява ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, ОСОБА_1 є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі - продажу від 19.01.1992 року.

З довідки № 1145 від 12.10.2016 року, виданої виконавчим комітетом Суданської сільської ради Первомайського району Харківської області, вбачається, що відповідач по справі дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Згідно акта обстеження житлового приміщення б/н від 12.10.2016 року відповідач по справі за зазначеною вище адресою не мешкає з жовтня 2015 року (а.с. 14).

Як вбачається з матеріалів справи, причиною звернення до суду є те, що позивач вимушений безпідставно сплачувати поточні комунальні послуги за відповідача, оскільки вона не мешкає в спірному будинку більш одного року, але з реєстраційного обліку не знялася, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище.

Допитані в судовому засіданні свідки та сама відповідач по справі підтвердили те, що ОСОБА_2 добровільно, з власної ініціативи зібравши свої речі залишила місце проживання в першій половині жовтня 2015 року та переїхала до своєї знайомої, після чого винайняла квартиру для проживання за адресою: АДРЕСА_2 де на даний час мешкає.

Ст. 405 ЦК України передбачає, що особа втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад рік без поважних причин з власної ініціативи, тому її можна визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Разом з тим, в задоволенні зустрічного позову суд вважає за необхідне відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позиція відповідача ОСОБА_2 щодо створення позивачем по справі неприйнятних умов для проживання та перешкоджання їй в поверненні до місця свого мешкання не знайшла свого об'єктивного підтвердження та не доводиться наявними у справі доказами та показами свідків.

Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Стосовно витрат на правову допомогу в сумі 600 грн. суд має зазначити, що згідно з п.47 та п.48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу компенсуються стороною відповідача у випадку надання належних доказів, що такі витрати стороні по справі (позивачу) надавалися. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивач, окрім квитанції (а.с.21), яка не відповідає нормам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (не містять номеру за порядком та даних про організаційно-правову форму здійснення діяльності (наприклад, фізична особа-підприємець, самозайнята особа, тощо), інших доказів надання правової допомоги суду не надав, зокрема і щодо розрахунку, в якому саме процентному відношенні від мінімальної заробітної плати особа, яка складала позовну заяву, встановила розмір винагороди (5, 10, 40 або іншій процент від мінімальної заробітної плати, відповідно до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах) та за який час позовна заява була складена і які відповідні дії проведені (вивчення документів, безпосереднє складання заяви, тощо), тому вказана вимога підлягає відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 58-60, ст. 197, 209, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинок АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 витрати по сплаті судового збору в сумі -551 грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення та визначення порядку користування житлом - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: А. В. Росоха