Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2017 року Приазовський районний Запорізької області

у складі:

головуючого судді: Апалькової О.М.

при секретарі: Цукановій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Приазовське у режимі відео- конференції з Кіровським районним судом м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період часу з 04.01.1981 року по 19.11.1982 року він проходив військову службу у Збройних Силах України на території Демократичній Республіці Афганістан в складі діючої армії в період бойових дій в складі військової частини НОМЕР_1 .

У 1981 році при виконанні військового інтернаціонального обов`язку у Демократичній Республіці Афганістан, при проходженні колони відбувся напад,де в результаті підриву отримав множинні вогнепальні осколкові вогнепальні поранення голови, лівої руки, спини, контузію головного мозку, що підтверджено висновком спеціаліста № 27 від 06.06.2013 року.

Наслідком отриманих поранень стали шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях,що в подальшому призвело до розвитку: «стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді після травматичної та дисциркуляторної енцефалопатії II ступеня, прогресуючий, кризовий перебіг, з вираженим церебростенічним синдромом, розсіяною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Посттравматичного церебрального арахноїдиту з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, з центральною вестибулярною дисфункцією II-III ступенів, стійко вираженим цефалічним синдромом ГХ II ступеня, кризового перебігу, ст.3, легенева артеріальна гіпертензія 2 ступеня IХС. Стабільної стенокардії напруги, ФК II, кардіосклерозу. СН II А, зі збереженою фракцією викиду лівого шлуночка, ризик 4. Остеоартрозу великих суглобів (плечових) ПФС 1 ступеня. Спондільозу поперекового відділу хребта, з синдромом люмбалгії зліва, помірним больовим синдромом, хронічного рецидивуючого перебігу», що підтверджено військово-медичними та військово-обліковими документами.

Після проведення лікування зазначених поранень стан його здоров`я не покращився та він вимушений тривалий час знаходитися на лікарняних, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури.

Згідно висновку МСЕК від 24.09.2013 року йому вперше встановлена 3 група інвалідності,причина інвалідності захворювання, пов`язане з проходженням військової служби з датою наступного огляду. Призначено медичне та санаторне курортне лікування, протипоказаний тяжкий фізичний труд, може працювати охоронником, вахтером, черговим.

Згідно висновку МСЕК від 02.09.2014 року йому повторно встановлена третя група інвалідності,причина інвалідності захворювання, пов`язане з проходженням військової служби з датою наступного огляду. Призначено медичне та санаторне курортне лікування, протипоказаний тяжкий фізичний труд, може працювати слюсарем, сторожем, черговим.

Від отриманої травми у нього розвинулися хвороби та погіршився стан здоров`я У зв`язку з цим він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя,відчуває глибинні страждання,психологічний дискомфорт,багато часу та коштів витрачає на лікування. Завдану моральну шкоду оцінює в 100 000,00 грн., яку просить суд стягнути з відповідача. Оцінюючи завдану йому моральну шкоду виходить з тривалості й глибини своїх душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травми, а також фізичного та фактичного значного погіршення стану здоров`я.

Позивач в судове засіданні не з`явився будучі належним чином сповіщений про день та час розгляду справи (а.с.39).

Представник позивача адвокат Ковальов Д.В. позов ОСОБА_1 підтримав та просив його задовольни в повному обсязі,пославшись на ті підставі,які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Міністерства оборони України проти позову заперечував пославшись на те, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено соціальне забезпечення військовослужбовців у разі встановлення інвалідності,пов`язаної з проходженням військової служби,шляхом виплати одноразової грошової допомоги, яку позивач отримав, на тепер ні є військовослужбовцем. Спеціального закону з визначення порядку та умов відшкодування завданої моральної шкоди законодавцем не прийнято. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази вчинення Міністерством оборони України винних дій щодо позивача та наявність причинного зв`язку між такими діями та моральною шкодою, як і відсутні докази спричинення моральної шкоди. Крім того,до своїх пояснень відповідач добавив про те,що позивач проходив службу в радянський час, тому правонаступником є Міністерство оборони Російської федерації,а на Міністерство Оборони України.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини:

Так, ОСОБА_1 у період часу з 04.01.1981 року по 19.11.1982 року проходив військову службу в Демократичній Республіки Афганістан в складі військової частини пп НОМЕР_1 , в складі діючої армії в період бойових дій (а. с.9 );

У 1981 році при виконанні інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан,в результаті підриву отримав численні поєднані вогнепальні осколкові поранення голови,лівої руки,спини (контузію головного мозку), наслідком яких розвинулися хвороби.

Поранення (контузія) та захворювання є такими,що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах,де велись бойові дії,що підтверджено письмовим доказом по справі-витягом із протоколу № 2020 від 19.08.2013 року засідання Центральної військово-лікарської комісії ( а.с.10);

Висновком спеціаліста № 27 від 06.06.2013 року встановлені у гр. ОСОБА_1 - рубці в області лівої ушної раковини, лівої кісті і поперекової області зліва,які утворилися в результаті загоєння термічних опіків шкіри,які могли бути заподіяні в результаті впливу полум`я можливо у 1981 році за викладених обставин (а.с.11);
Згідно висновку МСЕК Серія 10 ААБ,№ 481174 від 24.09.2013 року ОСОБА_1 вперше встановлена 3 група інвалідності,причина інвалідності захворюванням, пов`язане з проходженням військової служби,що підтверджується довідкою до акта МСЕК зі строком переогляду. Призначено медичне та санаторне-курортне лікування ( а.с.12);

02.09.2014 р. ОСОБА_1 повторно встановлена 3 група інвалідності,причина інвалідності захворювання,яке пов`язане з проходженням військової служби,що підтверджується довідкою до акта МСЕК АВ 0280652 з датою чергового переогляду 02.09.2017 року. Призначено медичне та санаторне-курортне лікування( а.с.13);

З витягів історії хвороби (а с.15-23)видно,що він страждає на болі в голові внаслідок ЧМТ у 1981 році, стійки залишкові явища перенесеної ЗЧМТ та інші захворювання.

Таким чином суд вважає доведеним,що ОСОБА_1 внаслідок поранення, контузії,отриманих внаслідок виконання військового обов`язку при перебуванні у державі,де велись бойові дії,заподіяно моральну шкоду,оскільки він відчув та відчуває фізичні,моральні страждання,втратив працездатність частково,змінився його звичний спосіб життя,він фактично втратив можливість вести повноцінне життя,постійно відчуває страждання,психологічний дискомфорт. Після численних обстежень та лікувань його стан здоров`я не покращився і більшу частину свого життя він змушений вживати ліки.

Згідно зі ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку,встановленому законом,звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться й у ч.1 ст.3 ЦПК України.

Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода,завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою,яка її завдала,за наявності її вини,крім випадків,встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1статті 1168 ЦК України передбачено,що моральна шкода,завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Із матеріалів справи вбачається, що захворювання, яке отримав ОСОБА_1 , пов`язане з проходженням військової служби. Причинний зв`язок встановлено довідками МСЕК про встановлення останньому третьої групи інвалідності, причина інвалідності захворювання, пов`язане з проходженням військової служби.

Зі справи вбачається, що від травми, отриманої під час проходження військової служби, у позивача розвинулися хвороби, та починаючи з 2013 року стан його здоров`я погіршився.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пп. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями), що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Отже, обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.10.2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для судів.

Також частиною четвертої статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Таким чином, особа, якій завдано моральної шкоди, має право на її відшкодування незалежно від інших виплат, які вона отримала, чи могла б отримати.

З урахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає задоволенню.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню по відшкодуванню моральної шкоди, суд керується вимогами вищезазначеного законодавства та конкретними обставинами справи. Позивач у зв`язку з отриманим пораненням став хворою людиною, можливості якої обмежені. Позивачу,отриманим пораненням під час виконання обов`язків військової служби,позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання,в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з проблемами із травмою, отже останньому заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, що порушило його звичні нормальні зв`язки, йому необхідно додавати додаткових зусиль для організації свого життя в сім`ї та суспільстві.

Між тим, суд не може погодитися з розміром моральної шкоди, визначеної в позовній заяві. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує конкретні обставини справи, групу інвалідності, характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, і, виходячи з засад розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 30000 гривень, тим самим позов задовольнити частково.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру в розмірі 640,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11 212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :
Позов задовольнити частково.

Стягнути з Міністерства Оборони України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди у сумі 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень.

Стягнути з Міністерства Оборони України на користь держави судовий збір у сумі 640,00 гривень (шістсот сорок) на рахунок № 0001 (отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106) ,код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві, код банку отримувача 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М.Апалькова