Справа № 314/3389/17 Провадження № 2/314/1426/2017
20.09.2017 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Беспалько Т. Д., при секретарі Печонкіній В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Олександрівнидо ОСОБА_2про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на наступне.
Відповідач до теперішнього часу не зміг здійснити нотаріального посвідчення зазначеного договору. Мені були передані тільки документи на його право власності, а саме: дублікат Свідоцтва про право власності /34/, виданого Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області 04.04.1991 року та технічний паспорт, виданий Запорізьким МБТІ 16.02.2011 року.
В силу ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.
В судовому засіданні представник позивача наполягає на позові, відповідач в судове засідання не з»явився, хоча був повідомлений належним чином, суд розглядає справу у порядку ст.224 ЦПК України.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами:
Згідно до вимог ст.16, ч.1,2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідач до теперішнього часу не зміг здійснити нотаріального посвідчення зазначеного договору.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається здійсненим в письмовій формі, якщо його текст зафіксовано в одному або декількох документах, якими обмінялися сторони.
У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно до ст. 328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлено його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна сторона вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним; ч.2 ст. 220 ЦК України передбачає, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами,і відбулося повне або частковевиконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається здійсненим в письмовій формі, якщо його текст зафіксовано в одному або декількох документах, якими обмінялися сторони.
У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно до ст. 328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 2ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлено його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна сторона вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним; ч.2 ст. 220 ЦК України передбачає, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Підписуючи договір купівлі-продажу дії, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача свідчать про те, що ми домовилися щодо усіх істотних умов договору, вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, та у повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу.
У відповідності до ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з підстав для державної реєстрації моїх прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до норм Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Зазначені дії, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача свідчать про те, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, та у повному обсязі виконали умови договорів купівлі-продажу.
На підставі вищезазначеного та у відповідності із ст.209,212-215 ЦПК України, ст.16, ч.2 ст.218, ч.2 ст.220 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання визнання права власності на об'єкти нерухомого майна - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.Д. Беспалько

20.09.2017