Справа № 308/6433/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Каналош Юдіти Тіберіївни, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення без надання іншого житлового приміщення, та за зустрічним позовом відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 до позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 про зобовязання виконати взяті на себе зобовязання шляхом укладення договору дарування на будинок, за участю Служби у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, -

ВСТАНОВИВ:

За ухвалою від 16.09.2016 року судом було прийняти до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог та ухвалено розглянути по суті позовну вимогу про:

- виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, Каналош Юдіту Тіберіївну, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 з належного йому житлового будинку в с. Анталовці, вул. Перемоги, буд. 31, Ужгородського району, Закарпатської області, без надання іншого житлового приміщення.

Прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 до позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 за якою він просить суд: зобовязати ОСОБА_1 виконати взяті на себе зобовязання шляхом укладення договору дарування на будинок, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Анталовці, вул. Перемоги, 31.

Вимоги за зустрічним позовом обєднано в одне провадження з первісним позовом.

За ухвалою від 04.11.2016 року судом також було залучено до участі у справі Службу у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області (м. Ужгород, вул. Загорська, 10, поверх 1).

В обґрунтування первісного позову позивач зазначив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, вважає, що він є одноосібним власником житлового будинку та земельної ділянки в с. Анталовці, вул. Перемоги, буд. 31, Ужгородського району, які він успадкував після смерті матері ОСОБА_8.

Свідоцтво про право на спадщину було видано 28.02.1991 року та посвідчено ОСОБА_9 державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори за реєстраційним номером 591. Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37873634 від 15.07.2014 року, спадкова справа № 56302970.

Як вважає позивач, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.10.2014 року № 28133026, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 28133576 від 15.10.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 28269745 від 17.10.2014 року доводиться, що власником житлового будинку та земельної ділянки в с. Анталовці, вул. Перемоги, 31, Ужгородського району є ОСОБА_1.

На день смерті його мами ОСОБА_8, яка померла 23.04.1990 року, згідно запису погосподарської книги Худлівської сільської ради був прописаний і проживав син - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, це доводиться довідкою виданою виконкомом Худлівської сільської ради від 24.06.2014 року № 1186.

Також, довідкою виданою виконкомом Худлівської сільської ради від 24.06.2014 року № 1188 доводиться, що після смерті своєї мами ОСОБА_8, яка померла 23.04.1990 року, ОСОБА_1, 25.01.1960р.н., доглядав за будинком в с. Анталовці, вул. Перемоги, буд. 31, Ужгородського району, обробляв город, сплачував податки, тобто фактично вступив в управління та розпорядження спадковим майном.

Ужгородським РБТІ йому, як власнику, було виготовлено технічний паспорт від 08.08.2014 року № 83, інвентаризаційна справа № 265.

На даний час у вище згаданому будинку фактично проживають ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, Каналош Юдіта Тіберіївна, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, які за згодою позивача поселилися туди під обіцянку придбати в нього будинок за попередньо узгоджену суму.

Після спливу домовленого терміну за який відповідач пообіцяв купити будинок, ним була поставлена вимога або виконати домовленість або виселитися з мого майна.

Відповідач відмовляється виселитися з будинку, вимоги позивача ігнорує, своїми діями дає розуміти що домовленість виконувати не збирається мотивуючи це відсутністю грошей, тощо, що й зумовило звернення до суду із відповідним позовом.

В обґрунтування зустрічного позову відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 зазначив наступне.

За домовленістю із Відповідачем за зустрічним позовом, починаючи із жовтня місяця 1996 у ОСОБА_2 з дружиною проживали у ІНФОРМАЦІЯ_8 у „будинку ОСОБА_1 який він успадкував після смерті ОСОБА_8, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого виконкомом Ужгородської районної Ради народних депутатів 11 грудня 1990 року, зареєстрованого в Ужгородським міжміським бюро технічної ентаризації під № 83 (дублікат виданий державним нотаріусом Ужгородської районної нотаріальної контори ОСОБА_10 28.02.1991 року і зареєстровано в реєстрі за № 591). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, п. Мошак став власником „будинку, якого вже не існувало позаяк ОСОБА_2 з дружиною збудували на його місці новий будинок, на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину номер у спадковому реєстрі 56302984 дата видачі свідоцтва 15.07.2014 року, видавник гржавний нотаріус ОСОБА_11.

Вказаний „будинок, на момент їх домовленості про викуп (по факту куплялася виключно земельна ділянка, оскільки у тому будинку проживати було неможливо), був оцінений у 3915,00 рублів (станом на 11.12.1990 року згідно зазначеної оцінки у свідоцтві про право на спадщину). Оскільки вони мали намір збудувати власне житло, а ОСОБА_1 сказав, що не має наміру переїзжати до „будинку, який менший за сарай, і якшо ОСОБА_2 з дружиною заплатять йому 600 доларів США, а він (ОСОБА_1Ф.) переоформить на них „будинок за договором даруваннями. Позаяк у них відразу не було такої суми грошей, вони домовилися із п. Мошак В.Ф., що будуть виплачувати йому гроші, а він взамін оформить на нього та дружину Договір дарування. Поступово вони виплатили йому навіть більшу суму оскільки, як він говорив, пішла інфляція, тобто фактично було сплачено 1 100,00 (одна тисяча сто доларів США 00 центів) доларів США.

Такі відносини, теплі та дружні, між ними продовжувалися до весни 2014 року. Після чергового звернення з проханням дайте мені грошей ОСОБА_2 з дружиної вже попросили написати розписку, позаяк всі передбачені домовленістю гроші, навіть більше він отримав, в якій він зобовязався виконати переоформлення документів на будинок на ОСОБА_2 із дружиною.

Оскільки між ними існувала довіра і як зазвичай то було заведено у селі, а ОСОБА_1 проживав у ІНФОРМАЦІЯ_9 та зважаючи на його переконливі слова не збирався переїзжати на інше місце, так як така розвалюха йому не потрібна, розписки про передачу коштів, що набагато перевищувала домовлену суму, вони не брали, а належного оформлення документів виготовити не могли позаяк свідоцтва на право власності можливо було оформити тільки на спадкоємця.

Згідно розписки від 23.06.2014 року ОСОБА_1 отримав, у ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_12, 500,00 (пятсот доларів США 00 центів) позаяк гроші є їхні спільні. Вказану вище суму Відповідач за зустрічним позовом, як то зазначено в розписці, зобовязався використати на прийняття спадщини та оформлення документів на будинок який йому дістався у спадщину, після чого вчинити договір дарування на ОСОБА_2 та його дружину до 10.10.2014 року.

Відповідач за зустрічним позовом дійсно виготовив усі необхідні документи на право власності на „будинок якого вже не існувало, і з початку 2015 року почав їх шантажувати тим, що він їх виселить і не проти оселитися у новому будинку, а якщо ні, то ОСОБА_2 з дружиною повинні у нього викупити свій новозбудований будинок. Такі заяви п. Мошак В.Ф. вони спочатку всерйоз не сприймали, але останній чим далі все наполегливіше наполягав на тому що їх виселить, а сам буде жити у будинку, який вони збудували.

Добросовісне володіння та належне утримання підтверджується вищенаведеними фактами (підключення на імя його дружини ОСОБА_12 однофазного вводу у 2001 році, оплата спожитої електроенергії, оплата податкового боргу). У жодному документі не значиться прізвище ОСОБА_1, що на думку відповідача, свідчить про правдивість наведених ним доказів про існування між ними домовленостей про придбання будинку у с. Анталовці вул. Перемоги, 31 (стара адреса с. Анталовці, вул. Шкільна, 31) як то зазвичай відбувалося у селі.

Позивач та його представник в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом повідомлені належним чином.

Відповідачі у судове засідання потворно не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом повідомлені належним чином.

Від Служби у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, також надійшла до суду заява від 16.02.2017 року про розгляд справи за відсутності представника, а також надані письмові заперечення проти позову за якими Служба у справах дітей заперечила проти виселення сім'ї відповідача з будинку, де проживають неповнолітні діти, з підстав зазначених у запереченнях.

Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.1991 року державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_13 було посвідчено, що спадкоємцем майна ОСОБА_8, яка померла 23.04.1990 року, є син ОСОБА_1, який проживає у селі Лінці, 111, Ужгородського району. При цьому спадкове майно, на яке видане зазначене свідоцтво, складається із: житлового будинку зазначеного у плані під літ. «А», який знаходиться у селі Антонівка, вул. Жаткевича, № 37, Ужгородського району, побудованого із саману, житловою площею 19,2 кв.м., загальною площею 32 кв.м., розташований на земельній ділянці радгоспу ім.. Фрунзе, що належить на праві особистої власності померлій ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Ужгородської районної Ради народних депутатів 11.12.1990 року, зареєстрованого у Ужгородському міжміському бюро технічної інвентаризації під № 83, про що видане відповідне свідоцтво про право спадкування за законом.

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.10.2014 року № 28133026, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 28133576 від 15.10.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 28269745 від 17.10.2014 року підтверджується, що власником житлового будинку та земельної ділянки кадастровий номер :12:018:0004 в с. Анталовці, вул. Перемоги, 31, Ужгородського району є ОСОБА_1.

08.08.2014 року позивачем був виготовлений технічний паспорт на обєкт нерухомого майна за адресою: с. Анталовці, вул. Перемоги, 31, який суду у повному обсязі не наданий, тому суд позбавлений можливості достовірно встановити розмір зазначеного будинку та його склад та їх відповідність зазначеним у свідоцтві на право спадкування по закону.

Як вбачається із довідки Худлівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 25.12.2015 року № 2366 та акту без дати, в будинку № 31 по вул. Перемоги в с. Анталовці Ужгородського району проживають без реєстрації: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, Каналош Юдіта Тіберіївна, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6

При цьому, як зазначив позивач у позовній заяві, відповідачі поселилися за цією адресою за його згодою, під обіцянку придбати в нього будинок за попередньо узгоджену суму.

Як вбачається із наданих відповідачами доказів, а саме довідки Худлівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 25.03.2016 року № 1053, сім'я ОСОБА_4 з 2001 року проживає без реєстрації в новобудові за адресою: с. Анталовці, вул. Перемоги, буд. 31, Ужгородського району.

Суду також надана копія розписки від 23.06.2014 року, за якою ОСОБА_1 отримав 500 доларів США на переписку будинку в с. Анталовці, вул. Перемоги, 31, строком на чотири місяці від 23.06.2014 року до 10.10.2014 року, що було засвідчено свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_15

Відповідачами також на підтвердження зустрічного позову надані технічні умови від 11.11.2001 року № 324 на підключення однофазного вводу житлового будинку до електроустановки від 14.11.2001 року на імя ОСОБА_12 за адресою: с. Антонівка, вул. Шкільна, 31, та калькуляція № 224 вартості таких робіт.

Слід зазначити, що із наданого суду Службою у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області акту від 13.02.2017 року обстеження матеріально побутових умов, складеного Худлівською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, вбачається, що загальна площа будинку складає 29 кв.м., житлова площа 18 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд.

Як зазначено у Аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ Верховним Судом України віндикаційний і негаторний позови є взаємовиключними. До того ж одна з умов застосування як віндикаційного, так і негаторного позову відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобовязально-правових способів.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди, чи зобовязати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод (наприклад, шляхом знесення неправомірно збудованих споруд, про припинення ремонтних робіт в сусідній квартирі, виселення громадян із належних йому на праві власності приміщень тощо).

У даному випадку спірні правовідносини носять характер негаторного позову, оскільки йдеться про захист права власності від порушень, не повязаних із позбавленням володіння, а лише із позбавленням права користування житловим будинком.

Як зазначено у п. 33 постанови пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки належними та допустимим доказами позивачем доведено, що йому - ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка та розташований на ній будинок за адресою: с. Анталовці, вул. Перемоги, 31 (раніше с. Антонівка, вул. Шкільна, 31), а відповідачі: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, Каналош Юдіта Тіберіївна, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 проживають без реєстрації за зазначеною адресою, тобто наявні перешкоди у здійсненні власником, позивачем у цій справі, права користування своїм майном, які підлягають усуненню, відтак наявні всі підстави для задоволення первісного позову.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України витрати із сплати судового збору слід стягнути з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки солідарне стягнення витрат із сплати судового збору не передбачено діючим законодавством. Стягнувши при цьому із законних представників малолітніх відповідачів частину витрат із спалти судового збору, яка припадає на цих осіб.

Що ж стосується зустрічного позову суд зазначає наступне.

Позивачем за зустрічним позовом заявлена позовна вимога про зобовязання ОСОБА_1 виконати взяті на себе зобовязання шляхом укладення договору дарування на будинок що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Анталовці, вул. Перемоги, 31.

Як зазначено у ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

При цьому, дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому (ст. 718 ЦКУ).

Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦКУ договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Як зазначено у ст. 627 ЦКУ відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З урахуванням викладеного та доказів, наданих відповідачем - ОСОБА_2, позивачем за зустрічним позовом, суд дійшов висновку, що документально не підтверджено наміри позивача - ОСОБА_1, відповідача за зустрічним позовом, на оформлення договору дарування житлового будинку за адресою: с. Анталовці, вул. Перемоги, буд. 31, який до того ж є одностороннім правочином та передбачає добровільну передачу в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майна (дарунку) у власність. Слід також зазначити, що наявність розписки ОСОБА_1 про отримання 500,00 доларів США на переписку дома свідчить лише про наміри укласти договір щодо обєкта нерухомості без визначення його предмету та істотних умов, тому не може вважатися попереднім договором. Крім того, не підтверджені належними та допустимим доказами доводи позивача за зустрічним позовом про побудову ним на земельній ділянці за адресою: с. Анталовці, вул. Перемоги, буд. 31, нового житлового будинку, оскільки із наданого суду Службою у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області акту від 13.02.2017 року обстеження матеріально побутових умов, складеного Худлівською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, вбачається, що загальна площа будинку складає 29 кв.м., житлова площа 18 кв.м., що відповідає відомостям зазначеним у свідоцтві про право спадкування за законом на цей будинок.

Відтак у суду відсутні підстави для зобовязання ОСОБА_1, відповідача за зустрічним позовом, виконати взяті на себе зобовязання шляхом укладення договору дарування на будинок що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Анталовці, вул. Перемоги, 31, тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України витрати із сплати судового збору за зустрічним позовом слід покласти на відповідача - ОСОБА_2, позивача за зустрічним позовом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 627, 717-719 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Каналош Юдіти Тіберіївни, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення без надання іншого житлового приміщення, - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, Каналош Юдіту Тіберіївну, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 з належного ОСОБА_1 житлового будинку в с. Анталовці, вул. Перемоги, буд. 31, Ужгородського району, Закарпатської області, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, Ужгородський район, с. Анталовці, вул. Перемоги, буд. 31, ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, Ужгородський район с. Лінці, буд. 39, ідентифікаційний номер суду невідомий, витрати із сплати судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Стягнути із Каналош Юдіти Тіберіївни, ІНФОРМАЦІЯ_2, Ужгородський район, с. Анталовці, вул. Перемоги, буд. 31, ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, Ужгородський район с. Лінці, буд. 39, ідентифікаційний номер суду невідомий, витрати із сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня 20 копійок).

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, Ужгородський район, с. Анталовці, вул. Перемоги, буд. 31, ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, Ужгородський район с. Лінці, буд. 39, ідентифікаційний номер суду невідомий, витрати із сплати судового збору у розмірі 1 102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 копійок).

Стягнути із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 Ужгородський район, с. Анталовці, вул. Перемоги, буд. 31, ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, Ужгородський район с. Лінці, буд. 39, ідентифікаційний номер суду невідомий, витрати із сплати судового збору у розмірі 1 102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 копійок).

У задоволенні зустрічного позову відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 до позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 про зобовязання виконати взяті на себе зобовязання шляхом укладення договору дарування на будинок, - відмовити.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України витрати із сплати судового збору за зустрічним позовом слід покласти на відповідача - ОСОБА_2, позивача за зустрічним позовом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_16