Справа № 504/3641/17
Провадження № 6/504/249/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2017 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

секретаря - Мельниковій В.М.,

за участі державного виконавця Костюкова С.С.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 9, смт. Доброслав заяву головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лиманського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1, про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Лиманського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку ст.. 50 Закону України «Про виконавче провадження», яким просив суд звернути стягнення на майно боржника, право на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

В судовому засіданні державний виконавець свою заяву підтримав, просив її задовольнити з визначених у ній підстав.

Вислухавши думку державного виконавця, перевіривши матеріали виконавчого провадження ВП № 53727896, суд дійшов до висновку, що заява державного виконавця не може бути задоволена з наступних підстав:

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Лиманського ВДВС Одеської області перебуває виконавче провадження ВП № 53727896 з примусового виконання виконавчого напису № 15594, вчиненого 22.09.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 За рахунок отриманих від реалізації цього майна коштів, запропоновано погасити вимоги ЗАТ «ОТП Банк» у розмірі 760 544, 34 грн.

14.04.2017 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

У заяві державний виконавець зазначив, що в установлений законом строк для добровільного виконання, боржник вимоги виконавчого документу не виконав.

Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєкті нерухомого майна, вищевказане нерухоме майно боржнику не належить, а станом на 05.10.2017 року належить продавцеві цього нерухомого майна- Беспаловій Л.Д.

Відповідно до правил ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно, що належить боржнику, але не зареєстровано в установленому порядку.

В силу ст.. 2 Закону однією із засад виконавчого провадження є верховенство права.

Положенням ч. 1 ст. 18 Закону передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зі змісту завдань принципу верховенства права відкривається обовязок державного виконавця використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Гарантією є можливість оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця в порядку, встановленому цим Законом.

За правилами ст.. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобовязаний довести до відому сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, яка вказана у виконавчому документі.

Суд враховує, що державним виконавцем не було дотримано положення наведеної норми закону, не було направлено копії постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника, крім того, в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які докази отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Більш того, за наданими матеріалами Укрпошти підтверджено, що боржник не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд враховує, що законодавцем гарантовано боржнику право на самостійне виконання рішення суду (виконавчого документу), яке, виходячи з вищенаведених норм Закону, розпочинається з дня отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, суд вважає, що боржник був позбавлений можливості в законний спосіб бути повідомленим державним виконавцем про необхідність добровільного (самостійного) виконання рішення суду.

Також, в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази проведення виконавчих дій за місцем проживання боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України.

Отже, право стягувача на примусове виконання рішення суду гарантовано Основним Законом, і підлягає захисту судом в загальному порядку.

Разом із тим, відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Суд повторює, що рішення суду гарантовано має бути виконано, але у спосіб, встановлений законом, з дотриманням прав, свобод та інтересів сторін та інших учасників виконавчого провадження.

Отже, суд дійшов до висновку, що оскільки ОСОБА_3 не було забезпечено право на самостійне виконання рішення суду, його відповідальність за невиконання рішення суду, що набрало законної сили не настала, і, як наслідок, не можуть настати негативні наслідки за це.

Крім того, суд звертає увагу, що державним виконавцем самостійно змінено суть заходу виконавчого документу, зокрема, замість звернення стягнення на нерухоме майно, виконавче провадження відкрито із заходом стягнення грошової суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Доказів вчинення такої процесуальної дії державним виконавцем не надано.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення заяви державного виконавця.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 208-210, 293, 294, 296, 377 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви державного виконавця відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом пяти днів з часу отримання її копії через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя В.К. Барвенко