АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/758/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19. 23 Калашник С. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н. І., Ювшина В. І.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

за участю:

представника позивача Цинди Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013» на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 січня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» до ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013», Державного реєстратора Чорнобаївської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди та визнання поновленим договору оренди землі, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ТОВ «Силікат-1» звернулося до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 11.03.2004 року між ТОВ «Силікат-1», як орендарем, та ОСОБА_7, як орендодавцем, укладено договір оренди земельної ділянки, площею 2,45 га, строком на 10 років, який зареєстровано у Чорнобаївському районному відділенні Черкаської філії Центру ДЗК 01.04.2004 року. Позивач скористався переважним правом на укладання договору оренди землі на новий строк та 20.11.2012 року уклав з ОСОБА_7 угоду про внесення змін до діючого договору оренди землі, продовживши його дію ще на 10 років.

Одночасно 11.06.2013 року ОСОБА_7 та ТОВ «Зелена нива 2013» уклали договір оренди щодо цієї ж земельної ділянки, який зареєстрований 18.02.2014 року Чорнобаївським РУЮ Черкаської області.

Позивач вважає, що цей договір оренди землі є недійсним, а дії ТОВ «Зелена Нива 2013» порушують переважне право позивача на укладання договору оренди землі на новий строк, оскільки спірний договір оренди землі не відповідає вимогам чинного законодавства, так як його укладено до закінчення строку дії попереднього договору та він не містить істотної умови - кадастрового номеру земельної ділянки.

Враховуючи наведене, позивач просив суд: визнати недійсним договір оренди землі, укладений 11.06.2013 між ОСОБА_7 та ТОВ «Зелена Нива 2013»; скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Чорнобаївського РУЮ Черкаської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Зелена Нива 2013» на підставі цього договору оренди землі; визнати поновленим договір оренди землі від 11.03.2004 року, укладений між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_7, на той самий строк и на тих самих умовах.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 січня 2017 року позов задоволено частково та визнано недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 11.06.2013 року між ТОВ «Зелена Нива 2013» та ОСОБА_7; скасовано рішення державного реєстратора щодо реєстрації договору оренди, укладеного 02 червня 2013 року між ОСОБА_7 і ТОВ «Зелена Нива 2013». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Зелена Нива 2013» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спірний договір оренди землі та його державна реєстрація порушують переважне право позивача, як орендаря, на продовження строків оренди земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення.

Встановлено, що на підставі державного акта ОСОБА_8 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,45 га, розташована в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, кадастровий номер НОМЕР_1.

11.03.2004 між ТОВ «Силікат-1», як орендарем, та ОСОБА_7, як орендодавцем, укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_7 передав в оренду позивачу вищевказану земельну ділянку строком на 10 років. Згідно акта прийому-передачі земельної ділянки від 11.03.2004 року ОСОБА_7 передав, а ТОВ «Силікат-1» прийняло земельну ділянку за договором оренди. Вказаний договір оренди землі пройшов державну реєстрацію у встановленому законодавством порядку та 01.04.2004 року зареєстрований за №319 у книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок районного відділу Черкаської регіональної філії Центру ДЗК.

По закінченню строку дії цього договору позивач скористався переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченим абз.7 п.2.3 договору та ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», та 20.11.2012 року уклав з ОСОБА_7 угоду про внесення змін до діючого договору оренди землі, п.8 якої передбачено, що договір укладено на 10 років, про внесення змін до діючого договору оренди землі після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Одночасно, в період дії вказаного вище договору оренди землі з ТОВ «Силікат-1», 11.06.2013 року ОСОБА_7, як орендодавець, уклав договір оренди цієї ж земельної ділянки з іншою юридичною особою - ТОВ «Зелена Нива 2013», як орендарем, який зареєстровано 18.02.2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Чорнобаївського РУЮ Черкаської області.

Колегія суддів враховує, що у матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання умов договору оренди землі ТОВ «Силікат-1».

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, чинним законодавством визначено, що договір (зокрема його частина) може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Чинність цього Договору припиняється внаслідок, зокрема, - закінчення строку, на який його було укладено, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

Приписи статті 629 ЦК України визначають, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У силу вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону та договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом з достовірністю встановлено, та не оспорюється сторонами, що під час дії попереднього договору оренди землі було укладеного новий договір оренди землі щодо однієї і тієї ж земельної ділянки.

Крім того, ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст.93 ЗК України).

Частиною 1 статті 27 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

У частинах першій-п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Фактично існують два випадки пролонгації договору оренди.

Для застосування ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 6 статті 33 ЗУ «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у випадку, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, буде порушеним у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Саме такий висновок зроблений ВСУ у правовій позиції у справі №6-146цс16, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Отже, з урахуванням викладених вище обставин справи, норм законодавства та правового висновку ВСУ, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог у даній справі про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації, оскільки цей договір порушує переважне право позивача на продовження оренди землі та є укладеним під час дії попереднього договору оренди землі.

Колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що у позивача відсутнє право оренди землі, оскільки його договір оренди не було зареєстровано, виходячи з того, що на час державної реєстрації договору оренди землі, а саме 11.03.2004 року, діяв Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 №174, за яким така реєстрація здійснювалась структурними підрозділами центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Вказаний нормативний акт втратив чинність тільки 07.07.2012 року відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України. Відповідно до цього нормативного акту і була проведена державна реєстрація договору оренди, про що на ньому наявна відповідна відмітка.

Згідно ч. 5 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухомість майна, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Також колегія суддів оцінює критично апеляційні доводи про те, що ТОВ «Силікат-1» не зареєстровано факт продовження строку дії договору оренди землі, оскільки в силу ч.3 ст.215 ЦК України оспорювати правочин має право його сторона або інша заінтересована особа, однак у даному випадку апелянт, який не є стороною договору оренди землі, укладеного з ТОВ «Силікат-1», не довів наявність свого інтересу щодо земельної ділянки за цим договором оренди, так як у судовому порядку встановлена відсутність належних правових підстав для використання апелянтом цієї земельної ділянки.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інші доводи апеляційних скарг є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на допущену описку у третій частині резолютивної частини рішення, а саме у зазначенні дати укладення договору між ОСОБА_7 та ТОВ «Зелена Нива 2013» - 02 червня 2013 року, замість 11 червня 2013 року. Однак, дана невідповідність може бути виправлена судом першої інстанції в порядку статті 219 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду першої інстанції - залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013» - відхилити.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 січня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» до ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013», Державного реєстратора Чорнобаївської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди та визнання поновленим договору оренди землі - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :