УХВАЛА

іменем України

07 листопада 2017 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Овдієнко В.В.

розглянувши цивільну справу за позовною заявою Фермерського господарства ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання поновленим договору оренди землі та зобов'язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

06.11.2017 року ФГ ОСОБА_1 звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 з наступними вимогами: визнати поновленим договір оренди землі від 03.01.2005 року, укладений між ОСОБА_2 і Фермерським господарством ОСОБА_1, та зареєстрований у Зміївському районному відділі ХРФ ДП "Центр ДЗК" 08.11.2007 року за №25; зобов'язати ОСОБА_2 вчинити дії щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 03.01.2005 року, укладеного між нею і Фермерським господарством ОСОБА_1, та зареєстрованого у Зміївському районному відділі ХРФ ДП "Центр ДЗК" 08.11.2007 року за №25.

Автоматизованою системою документообігу 06.11.2017 року для розгляду справи було визначено суддю Зміївського районного суду Харківської області Овдієнка В.В.

Пунктом 4 частини 1 статті 20 ЦПК України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ст. 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

На підставах, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

У відповідності до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 року № 10-72/0/4-13, обов'язок судді заявити вмотивований самовідвід визначено частиною першою статті 23 ЦПК. На відміну від вирішення заяви про відвід (стаття 24 ЦПК) у ЦПК не визначено процедури подання та вирішення заяви про самовідвід у разі подання такої заяви суддею-доповідачем до початку розгляду справи.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що з метою уникнення сумніву в об'єктивності та неупередженості судді питання про його самовідвід може бути вирішено до відкриття провадження у справі, якщо із матеріалів справи, що передана судді-доповідачу, убачається наявність підстав для самовідводу, передбачених статтями 20, 21 ЦПК.

Отже, з урахуванням принципу цивільного процесуального права - процесуальної економії (звільнення від невиправданих формальностей і процедур) - питання про самовідвід судді може бути вирішено до відкриття провадження у справі (прийняття справи до провадження), як шляхом постановлення ухвали про самовідвід судді, якому розподілено справу для розгляду, так і шляхом подання відповідної заяви. Після цього справа підлягає повторному автоматичному розподілу без участі цього судді (стаття 25 ЦПК).

Тобто з врахуванням, даного листа-роз'яснення вбачається обов'язок судді заявити самовідвід та з метою економії терміну розгляду справи, питання про самовідвід може бути вирішено до прийняття справи до провадження та призначення справи до розгляду.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено: "Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру…".

Вимога "безсторонності", згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Білуха проти України", "Салов проти України", "Мироненко проти України", "Фельдман проти України") характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з'ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У вересні-жовтні 2016 року від ФГ ОСОБА_1 надійшла пропозиція щодо укладання договору оренди земельної ділянки, належної ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Зазначена обставина може викликати сумнів в об'єктивності та неупередженості судді під час розгляду спору щодо укладання договору оренди земельної ділянки, який виник між ФГ ОСОБА_1 та власником земельної ділянки ОСОБА_2, у зв'язку з чим наявні підстави для заявлення самовідводу у вказаній справі.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 20, ст. ст. 23, 24 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заявити самовідвід судді Овдієнка В.В. у справі за позовною заявою Фермерського господарства ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання поновленим договору оренди землі та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: