22.09.17
Провадження 2/235/2024/17
Справа 235/4415/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Філь О.Є.

при секретарі Придворовій В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Покровське Відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди в звязку з травмою на виробництві,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 07.09.2017 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Покровське Відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди в звязку з травмою на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 серпня 2016 року під час виконання трудових обовязків його було травмовано.

Факт отримання травми та обставини нещасного випадку підтверджуються Актом про нещасний випадок за формою Н-1 та Актом проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 13.07.2017 року.

21.02.2017 року за результатами огляду МСЕК позивачу вперше було встановлено в звязку з трудовим каліцтвом 30% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності.

В результаті виробничої травми йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що перебуваючи на лікуванні він не мав можливості вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчуває фізичні страждання, обумовлені важкістю травми, почуття страху за майбутнє своє та своєї сімї, психологічний дискомфорт, порушення спокою, яке він відчуває до теперішнього часу. Його страждання є триваючими. Усі ці фактори викликають негативні емоції та переживання, порушено його нормальні життєві звязки та йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 100000 гривень, яку просить стягнути з відповідача по справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ ШУ «Покровське» в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково з розрахунку не більше як 300 грн. за 1% втрати працездатності.

Представник третьої особи Покровського Відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 10.01.2006 року по 21.02.2017 року перебував у трудових відносинах з відповідачем ПАТ «ШУ Покровське», був звільнений на підставі ст. 40 п. 2 КЗпП України в звязку з невідповідністю працівника виконуваній роботі за станом здоровя (а.с. а.с. 8-10).

25 серпня 2016 року під час виконання трудових обовязків його було травмовано, було встановлено наступний діагноз: опіки 1-2 ступеню голови, тулубу, верхніх кінцівок S = 25% п.т., опік дихальних шляхів першого ступню, баротравма, легкий опіковий шок.

Факт отримання травми та обставини нещасного випадку підтверджуються Актом про нещасний випадок за формою Н-1 та Актом проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 13.07.2017 року (а.с. 27).

21 лютого 2017 року за результатами огляду МСЕК позивачу вперше було встановлено в звязку з трудовим каліцтвом 30% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності (а.с.57).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування.

Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до травмування позивача на виробництві. Висновком МСЕК від 21.02.2017 року позивачу вперше було встановлено 30% втрати професійної працездатності в звязку з трудовим каліцтвом, дата чергового переогляду 21.02.2018 року (а.с. 57).

В звязку з цим 07.09.2017 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обовязку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що в звязку з травмою на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 30% працездатності в звязку з травмою на виробництві, визнаний інвалідом 3 групи. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Усі ці фактори викликають негативні емоції та переживання, викликані негативними наслідками травми, порушено його нормальні життєві звязки та йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» повязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоровя позивача, те, що професійна працездатність в звязку з травмою на виробництві втрачена на 30%, він визнаний інвалідом третьої групи.

Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн.

Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 237-1 КЗпП України, ст. 268 ЦК України, ст. ст. 3, 5, 7, 8, 10, 14, 57-60, 79, 88, 208-209, 212-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», з р/р 0071 в ПАТ «ВТБ Банк» м. Київ, МФО 321767, код ЕДРПОУ 13498562 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, грошову компенсацію у розмірі 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди в звязку з травмою на виробництві.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», р/р 0071 в ПАТ «ВТБ Банк» м. Київ, МФО 321767, код ЕДРПОУ 13498562 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: