Провадження № 22-ц/780/1325/17 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 21 09.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

09 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Савченка С.І., Білоконь О.В.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гаєвої Марини Іванівни,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із указаною скаргою, посилаючись на те, що 22 квітня 2016 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гаєвою М.І. відкрито виконавче провадження №50939881 з примусового виконання виконавчого листа № 2-21092/10, виданого 15 березня 2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 100 722 грн. 26 коп. та 1 257 грн. 23 коп. судових витрат, а всього 101 979 грн. 49 коп. 25 липня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника, а саме, автомобіля НОМЕР_1. Того ж дня державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Заявник вважає, що вказані постанови державного виконавця Гаєвої М.І. підлягають скасуванню, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 22 квітня 2016 року винесена державним виконавцем після закінчення визначеного законом строку пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2016 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гаєвої М.І. від 22 квітня 2016 року про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання виконавчого листа №2-21092/10, виданого 15 березня 2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ « ПроКредитБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 100 722 26 грн. та судових витрат у розмір 1 257 грн. 23 коп., а всього 101 979 грн. 49 коп.

Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гаєвої М.І. від 25 липня 2016 року про розшук майна боржника ОСОБА_2, винесену в межах ВП №50939881.

Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гаєвої М.І. від 25 липня 2016 року про арешт майна боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження, винесену в межах ВП №50939881.

В апеляційній скарзі відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області просить скасувати ухвалу суду першої інстанції з підстав порушення судом норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 06 грудня 2010 року, яке набрало законно сили 17 грудня 2010 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 100 722 грн. 26 коп. та 1 257 грн. 23 коп. судових витрат, а всього 101 979 грн. 49 коп.

На виконання вказаного рішення суду 15 березня 2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 2-21092/10, в якому зазначено строк пред'явлення його до виконання до 17 грудня 2013 року (а.с. 6, 20).

02 квітня 2012 року ПАТ «ПроКредитБанк» пред'явило виконавчий лист № 2-21092/10 до виконання.

Постановою державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гаєвої М.І. від 03 квітня 2013 року відкрито виконавче провадження (а.с. 21).

29 січня 2013 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гаєвої М.І. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.4 ч.1. ст. 47 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

По справі встановлено, що 07 липня 2014 року ПАТ «ПроКредитБанк» пред'явило виконавчий документ до виконання.

Постановою державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гаєвої М.І. від 08 липня 2014 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі ст.ст. 22, 24, п.1 ч.1. ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з пропуском строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

18 серпня 2014 року ПАТ «ПроКредитБанк» втретє пред'явило виконавчий документ до виконання, посилаючись на те, що 14 липня 2014 року боржник здійснив останній платіж в рахунок погашення заборгованості, а тому строк пред'явлення виконавчого документа до виконання перервався на підставі п.2 ч.2 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 23).

На підставі вказаної заяви державний виконавець міського відділу виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції виніс постанову від 19 серпня 2014 року про відкриття виконавчого провадження (а.с. 25).

01 квітня 2014 року державний виконавець міського відділу виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1. ст. 46, ст 50 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з тим, що у боржника майна, на яке можна звернути стягнення не виявлено (а.с. 26).

03 листопада 2015 року ПАТ «ПроКредитБанк» знову пред'явило виконавчий документ до виконання. Постановою державного виконавця міського відділу виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 04 листопада 2015 року було відкрито виконавче провадження (а.с.27-28).

Згідно з постановою державного виконавця міського відділу виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 29 січня 2016 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.10 ч.1. ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 28).

Постановою державного виконавця міського відділу виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 04 квітня 2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за заявою стягувача від 01 квітня 2016 року на підставі п.8 ч.1. ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.29).

22 квітня 2016 року державним виконавцем міського відділу виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавче провадження за заявою стягувача від 21 квітня 2016 року (а.с.30).

По справі встановлено, що в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем міського відділу виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Гаєвою М.І. винесено постанову від 25 липня 2016 року про розшук майна боржника, а також постанову від 25 липня 2016 року про арешт майна боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 33 зворот).

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)») виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2677-VІ, який набрав чинності з 9 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред'явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

По справі встановлено, що виконавчий лист на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 06 грудня 2010 року, яке набрало законно сили 17 грудня 2010 року, видано судом 15 березня 2012 року, тобто після набрання чинності Законом № 2677-VІ, тому строк пред'явлення цього виконавчого листа до виконання повинен визначатися цим Законом і становити один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили - 17 грудня 2011 року.

Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред'явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

Суд має право лише поновити пропущений строк пред'явлення виконавчого листа до виконання за наявності відповідного клопотання стягувача та поважності причин пропуску цього строку (стаття 371 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.24, п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-711цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, по справі встановлено, що виконавчий лист №2-21092/10 був виданий судом вже після закінчення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, питання щодо поновлення вказаного строку за клопотанням стягувача не вирішувалося.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Аналіз вказаної норми закону свідчить про те, що передбачений законом правовий механізм переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання застосовуватися лише тоді, коли такий строк ще не закінчився.

Однак суд першої інстанції на вказані вище вимоги закону та обставини справи належної уваги не звернув, наведених вище обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не з`ясував, у зв'язку з чим порушив порядок, встановлений для вирішення вказаного питання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню на підставі ст.312 ЦПК України з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки постановлена з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області задовольнити частково.

УхвалуБілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2016 року скасувати, передати питання на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді