Справа № 185/1746/13-ц
Провадження № 6/185/14/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Врони А. О., за участю секретаря Герасименко В.В., за участю представника заявника - ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_5 про повторне виселення ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 з її неповнолітньою донькою ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення при примусовому виконанні рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2014 року у цивільній справі №185/1746/13-ц, -

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2016 року ОСОБА_5 просив постановити ухвалу про повторне виселення ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 з її неповнолітньою донькою ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення.

Заява мотивована тим, що державною виконавчою службою примусово виконується рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2014 року у цивільній справі №185/1746/13-ц, 09 грудня 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 з її неповнолітньою донькою ОСОБА_7 були примусово виселені з квартири АДРЕСА_1, проте самовільно вселились у вказану квартиру повторно та продовжують в ній проживати.

Згідно ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року заява ОСОБА_5 була задоволена, судом постановлено ухвалу про повторне виселення з квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 з її неповнолітньою донькою ОСОБА_7 без надання їм іншого житла.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року ухвала Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року скасована, передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції у звязку з тим, що факт належного виконання рішення суду щодо виселення сімї ОСОБА_7 матеріалами справи не підтверджений, у звязку з чим і питання щодо необхідності повторного виселення у відповідності до статті 78 Закону України «Про виконавче провадження» належним чином не зясовано.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 просив заяву задовольнити на підставі норм чинного законодавства.

В судовому засіданні ОСОБА_4, представник ОСОБА_2 просили відмовити в задоволенні заяви, оскільки вона мотивована статтею 78 Закону України «Про виконавче провадження», яка на даний час втратила чинність.

При вирішенні заяви ОСОБА_5 про повторне виселення ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 з її неповнолітньою донькою ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення суд виходив з наступного.

Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2014 року у цивільній справі №185/1746/13-ц суд позов ОСОБА_5 задовольнив, вирішив виселити ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 з її неповнолітньою донькою ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_2 без надання їм іншого жилого приміщення, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору недійсним, - відмовив. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2014 року у цивільній справі №185/1746/13-ц ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2014 року залишено без змін.

Вказане вище судове рішення у цивільній справі №185/1746/13-ц набрало законної сили, перебуває на примусовому виконанні у Павлоградському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

На виконанні у Павлоградському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходяться виконавчі листи №185/1746/13-ц від 19.06.2014року Павлоградського міськрайонного суду про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 з її неповнолітньою донькою ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_3 без надання їм іншого житлового приміщення.

07.07.2014року на підставі виконавчих листів державним виконавцем винесені та направлені сторонам постанови про відкриття виконавчого провадження, згідно ст.3,4,24,25,26,66 Закону України «Про виконавче провадження». Боржникам надано 15-денний термін для самостійного виконання рішення суду. У наданий строк боржники рішення суду не виконали.

09 грудня 2015 року державним виконавцем проведено примусове виселення боржників з квартири АДРЕСА_4. Майно, що належить боржникам описане державним виконавцем та передано на відповідальне зберігання стягувачу ОСОБА_5, замки на вхідних дверях стягувачем змінено, про що складено відповідний акт від 09 грудня 2015 року. Акт складений за відсутності боржників.

Виконавчі провадження про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 з її неповнолітньою донькою ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_3 без надання їм іншого житлового приміщення не завершувались, постанови про закінчення виконавчих проваджень не були винесені, оскільки майно, що належить боржникам описане державним виконавцем та передано на відповідальне зберігання стягувачу.

Згідно пояснень представника заявника, наданих в судовому засіданні, майно, що належить боржникам, описане державним виконавцем та передане на відповідальне зберігання стягувачу ОСОБА_5 перебуває в квартирі АДРЕСА_4.

Із заяви стягувача державному виконавцю стало відомо про самовільне вселення 09 грудня 2015 року сімї ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_5.

При зверненні із заявою ОСОБА_5 діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV.

Відповідно заявник при зверненні до суду посилався на чинну на той час статтю 78 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі якщо особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена, повторне її виселення може бути здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду, який прийняв рішення про виселення. Виконавче провадження в такому разі підлягає поновленню за постановою державного виконавця.

При цьому суд враховує, що заявник просить вирішити питання про повторне виселення осіб, які самостійно вселилися у приміщення, з якого вони була примусово виселені.

На даний час вирішення такого питання врегульовано частиною 10 статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до частини 10 статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, норми якого є чинними на момент розгляду справи, у разі якщо особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена, повторне її виселення може бути здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду, який прийняв рішення про виселення. Виконавче провадження у такому разі підлягає поновленню за постановою державного виконавця.

Проте виконавче провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2014 року у цивільній справі №185/1746/13-ц, закінчено не було у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом згідно пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, норми якого є чинними на момент розгляду справи.

Виходячи з вищенаведеного, суд не вбачає законних підстав для задоволення заяви ОСОБА_5 про повторне виселення ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 з її неповнолітньою донькою ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення.

Керуючись ст.ст.11, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про повторне виселення ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 з її неповнолітньою донькою ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення при примусовому виконанні рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2014 року у цивільній справі №185/1746/13-ц відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня її постановлення, у разі постановлення ухвали без участі особи, яка бере участь у справі, пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_8