Справа № 732/997/17 Провадження № 22-ц/795/1770/2017 Суддя у I інстанції Лиманська М. В.
Категорія: цивільна Доповідач-суддя ОСОБА_1
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

21 вересня 2017 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.,

з участю секретаря судового засідання Шапко В.М.,

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, директора Городнянської загальноосвітньої школи I ступеня ОСОБА_4, начальника Відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до директора Городнянської загальноосвітньої школи I ступеня ОСОБА_4, Відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання протиправними дій та скасування наказу про надання основної відпустки,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 серпня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до директора Городнянської загальноосвітньої школи I ступеня ОСОБА_4, Відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання протиправними дій та скасування наказу про надання основної відпустки відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати оскаржуване рішення суду та постановити нове про задоволення її позовних вимог. На обґрунтування апеляційної скарги посилалась на те, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 212, 214 ЦПК України, не перевірив чи допускає діюче законодавство перенесення відпустки з ініціативи роботодавця на інший період ніж це визначено графіком відпусток, без згоди працівника, а також обмеження права ветерана праці на відпустку в зручний для нього час, чим допустив порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалив незаконенне рішення.

В запереченні Відділ освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без зміни, мотивуючи вказану позицію його законністю та обґрунтованістю.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надання відпустки вчителю початкових класів ОСОБА_2 було здійснено відповідно до положень ст. 6, 9, 10 Закону України «Про відпустки» та «Порядку надання щорічної основної відпустки тривалістю до 56 календарних днів керівним працівникам навчальних закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів), інших установ і закладів, педагогічним, науково - педагогічним працівникам та науковим працівникам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 346 від 14.07.1997 року.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 працювала у Городнянській загальноосвітній школі І ст. № 1 на посаді вчителя початкових класів, 18.04.2017 року нею було подано заяву про надання щорічної віпустки у період з 01.09.2017 року по 26.10.2017 року з урахуванням її права як ветерана праці на отримання відпустки у зручний для неї час(а.с.17).

До подання позивачем зазначеної заяви, відділом освіти 04.04.2017 року було запропоновано ОСОБА_2 обрати період щорічної основної відпустки в часовому проміжку між 01.06.2017 року та 10.08.2017року, врахувавши специфіку роботи у навчальному закладі та задля забезпечення можливості отримання відпустки у період літніх канікул (а.с.50).

У зв»язку з відмовою позивача від зазначеної пропозиції (а.с.51) та неможливістю надати відпустку саме з 1 вересня через початок з наведеної дати навчального процессу, директором Городнянської ЗОШ № 1 ОСОБА_4 було видано наказ «Про надання щорічних відпусток педагогічним працівникам» від 17.05.2017 року №19, яким було надано відпустку для ОСОБА_2 з 12.06.2017 року по 07.08.2017 року, відповідно нараховані відпускні та матеріальна допомога на оздоровлення. 08.06.2017 року позивач відмовилась від отримання коштів у касі готівкою, про що було складено відповідний акт (а.с. 54).

Положеннями ч.12 ст.10 Закону України «Про відпустки» визначено, щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються ветеранам праці та особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, однак той час, положеннями ч.13 зазначеної статті Закону України «Про відпустки» передбачено, що керівним, педагогічним, науковим, науково-педагогічним працівникам, спеціалістам навчальних закладів щорічні відпустки повної тривалості у перший та наступні робочі роки надаються у період літніх канікул незалежно від часу прийняття їх на роботу.

Відповідно до Порядку надання щорічної основної відпустки тривалістю до 56 календарних днів керівним працівникам навчальних закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів), інших установ і закладів, педагогічним, науково - педагогічним працівникам та науковим працівникам, педагогічним працівникам щорічна основна відпустка повної тривалості 56 календарних днів надається в період літніх канікул. Графік надання відпусток педагогічним працівникам складається з урахуванням можливості проведення регулярних консультацій для учнів, складання іспитів якими перенесено на осінь.

У разі необхідності санаторно-курортного лікування, щорічна основна відпустка або її частина вказаним працівникам може надаватися протягом навчального року, якщо це передбачено колективним договором.

Пунктом 6.1.4 колективного договору передбачено надання щорічної відпустки (або їх частини) працівникам протягом навчального року у разі необхідності санаторно-курортного лікування, з урахуванням часу, необхідного на проїзд (а.с.46).

При зясуванні питання про законність наказу про надання основної відпустки, суд першої інстанції правильно врахував, що діючим законодавством про відпустки передбачені конкретні строки, періоди, тривалість щорічних основних відпусток для педагогічних працівників, а тому надання щорічної основної відпустки не у період літніх канікул згідно з положеннями діючого законодавства можливе у виключних випадках, за наявності вагомих для цього підстав.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 планувала проходити санаторно-курортне лікування, або про наявність інших обставин, у звязку з чим їй була необхідна щорічна відпустка в інший період часу, ніж передбачено для педагогічних працівників.

На пропозицію Відділу освіти Городнянської РДА використати частину відпустки у зручний для ОСОБА_2 час, оскільки навчальний процес не можна зупинити на два місяці, позивач відповіла відмовою.

За таких обставин, враховуючи те, що порядок надання щорічних основних відпусток педагогічним працівникам врегульовано спеціальними нормами закону, якими передбачено надання щорічної відпустки педагогічному працівнику в період літніх канікул, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи ОСОБА_2 про те, що вона, як ветеран праці, має право на отримання відпустки у будь-який час, незважаючи на специфіку її роботи, на думку апеляційного суду, не можна покласти в основу скасуванні вірного по суті рішення суду, оскільки під час його ухвалення судом першої інстанції було виважено враховано порядок надання щорічних основних відпусток педагогічним працівникам, особливості штатного розпису, навантаження вчителів, а також особливості навчального процесу.

Крім того, подання позивачем позову до директора школи, як фізичної особи, в жодному випадку не може мати наслідком його задоволення, оскільки в трудових правовідносинах ОСОБА_2 перебуває не з фізичною особою, а з Городнянською загальноосвітньою школою І ст. № 1, яку до участі у справі позивачем залучено не було.

Рішення суду першої інстанції вцілому постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 серпня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Голова судового засідання: Судді: