АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/5971/17
Провадження № 22-ц/792/1707/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Спірідонової Т.В., Ярмолюка О.І.

секретар судового засідання Задвірний В.І.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 2 серпня 2017 року цивільну справу за позовом управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради до ОСОБА_5 про стягнення надміру виплачених коштів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради зазначало, що ОСОБА_5, як опікуну дитини-сироти ОСОБА_6, призначено державну соціальну допомогу на дітей, які перебувають під опікою. Проте 02.12.2016 року позивачу стало відомо про перебування з 01.07.2016 року дитини-сироти ОСОБА_6 у Хмельницькому слідчому ізоляторі, тобто на повному державному утриманні. Внаслідок неповідомлення органу соціального захисту про перебування неповнолітнього ОСОБА_6 під вартою, було виплачено надміру коштів у вигляді допомоги в розмірі 14426,71 грн. А тому управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради просило стягнути на його користь з ОСОБА_5 надміру нараховані кошти в розмірі 14426, 71 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 2 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради просить скасувати вказане рішення.

На підтвердження незаконності рішення зазначається про ігнорування судом тієї обставини, що відповідно до вимог законодавства особа у якої відбулися зміни, що можуть вплинути на отримання допомоги, зобов'язана повідомити орган соціального захисту. ОСОБА_5 свідомо не повідомила органи соціального захисту про те, що ОСОБА_6 перебуває під вартою в слідчому ізоляторі, тобто на повному державному утриманні.

Також суд не взяв до уваги законодавство, яким врегульовано забезпечення осіб взятих під варту, а саме ст. 11 Закону України «Про попереднє ув'язнення». ОСОБА_6 повинен бути забезпеченим в слідчому ізоляторі усім необхідним, в разі потреби одягом та взуттям встановленого зразка.

В засіданні апеляційного суду представник управління праці та соціального захисту населення апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечила, рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №107 від 04.02.2013 року ОСОБА_5 призначено опікуном малолітнього ОСОБА_6

За заявою ОСОБА_5 їй, як опікуну дитини-сироти, ОСОБА_6, позбавленого батьківського піклування, призначено соціальну допомогу на дітей, які перебувають під опікою та щомісячна виплата грошової допомоги на кишенькові витрати дітям, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до довідки №2/2541 від 19.07.2017 року ОСОБА_6 утримується в Хмельницькому слідчому ізоляторі.

Згідно ст. 16 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, визначеним у встановленому порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення їх батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування та відповідно до законодавства набули статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування.

Відповідно до абз. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» державні соціальні стандарти для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа встановлюються незалежно від того, де така дитина або особа перебуває на утриманні та вихованні, на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що тримання під вартою дитини-сироти у слідчому ізоляторі, що потребує соціальної допомоги ніяк не можна вважати перебуванням її на повному державному утриманні, а тому суд правомірно відмовив у задоволенні позову.

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про ігнорування судом тієї обставини, що відповідно до вимог законодавства особа, у якої відбулися зміни, що можуть вплинути на отримання допомоги, зобов'язана повідомити орган соціального захисту; що суд не взяв до уваги законодавство, яким врегульовано забезпечення осіб взятих під варту, а саме ст. 11 Закону України «Про попереднє ув'язнення» є безпідставними та на законність рішення не впливають.

Відповідно до абзацу 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» державні соціальні стандарти для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа встановлюються незалежно від того, де така дитина або особа перебуває на утриманні та вихованні, на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку.

Згідно п. 25 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою КМУ від 27 грудня 2001 р. №1751, допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, не призначається у разі перебування дитини на повному державному утриманні.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув'язнення» особам узятим під варту і засудженим забезпечуються побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни, вони щоденно забезпечуються триразовим харчуванням за встановленими нормами.

З довідки №2/2541 від 19.07.2017 року видно, що ОСОБА_6 утримується в Хмельницькому слідчому ізоляторі (а.с. 55).

Проте колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що тримання під вартою дитини-сироти, що потребує соціальної допомоги, у слідчому ізоляторі не може вважатися перебуванням його на повному державному утриманні, оскільки при утриманні під вартою забезпечуються ті гарантії матеріально-побутового забезпечення, що необхідні для забезпечення життєдіяльності особи у зв'язку з триманням під вартою.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 2 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий підпис Пастощук М.М.

Судді підпис Спірідонова Т.В.

підпис Ярмолюк О.І.

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

=========================================================

Головуючий у І інстанції - Салоїд Н.М.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 48