Провадження № 2/520/6162/17
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.
при секретарі Єгорової Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення належності правовстановлюючого документу та визнання права власності у порядку спадкування,
10 жовтня 2016 року представник ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1.
24 січня 2017 року представником ОСОБА_1 подана уточнена позовна заява, в якій позивач просив: встановити факт належності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на житло від 5 липня 1993 року (на квартиру АДРЕСА_2), виданого управлінням житлово-комунального господарству виконкому Одеської міської Ради народних депутатів на імя ОСОБА_5 та ОСОБА_6; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3, померлій 20 вересня 2012 року та ОСОБА_4, померлій 20 листопада 2015 року.
Відповідачка у судове засідання не зявилася, представником відповідачки ОСОБА_9 направлені заяви з проханням слухання справи у відсутності відповідачки та відсутності заперечень у задоволенні позову.
Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що 2 жовтня 1950 року був народжений позивач ОСОБА_1, батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_7, що підтверджується архівною випискою з запису про народження (а.с. 11).
18 липня 1952 року була народжена ОСОБА_4, батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8).
За час свого життя матірю та сестрою позивача реалізовано право на приватизацію та 5 липня 1993 року ними було отримано свідоцтво, видане управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, на квартиру АДРЕСА_3, на імя ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
Згідно з копією паспорта (а.с. 68) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 14 грудня 1971 року є зареєстрованою у ІНФОРМАЦІЯ_2 (колишня Ленінська Іскра) в м. Одесі.
22 червня 1993 року на імя ОСОБА_3 (як власника квартири АДРЕСА_4 (колишня Ленінська Іскра) в м. Одесі) кооперативом «Аргумент» виготовлений технічний паспорт на дану квартиру (а.с. 59-60).
22 липня 1993 року між ЖЄО Київського району та власником квартири ОСОБА_3 укладений договір власника квартири багатоквартирного будинку про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 19-20).
Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснили, що вони з моменту заселення до цього будинку у 1971 році були сусідами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, їх квартири розташовані на одній сходовій клітині.
При викладених обставинах у суду не виникає сумнівів, щодо належності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на житло від 5 липня 1993 року (на квартиру № 207 по проспекту Ленінської Іскри (нині Маршала Жукова), 51 в м. Одесі), виданого управлінням житлово-комунального господарству виконкому Одеської міської Ради народних депутатів на імя ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
Згідно з ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або закону.
У судовому засіданні не представлено жодного доказу, який б свідчив про відступлення від рівності часток у праві спільної часткової власності на квартиру у звязку з чим, суд вважає за необхідно визнати, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 5 липня 1993 року (на квартиру № 207 по проспекту Ленінської Іскри (нині Маршала Жукова), 51 в м. Одесі), виданого управлінням житлово-комунального господарству виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належало кожній по 1/2 квартири АДРЕСА_5 (нині Маршала Жукова), 51 в м. Одесі.
Також у судовому засіданні встановлено, що 20 вересня 2012 року померла ОСОБА_3 (а.с. 51), після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 (нині Маршала Жукова), 51 в м. Одесі. З заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємці першої черги її діти: позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4, однак спадщину у встановленому порядку не оформили за причин незалежних від них.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Спадкоємцями ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виконанні вимоги, передбачені ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, таким чином суд вважає встановленим факт прийняття спадщини по 1/4 частини квартири кожним спадкоємцем.
20 листопада 2015 року померла ОСОБА_4 (а.с. 81)., після чого відкрилася спадщина на 3/4 квартири АДРЕСА_5 (нині Маршала Жукова), 51 в м. Одесі (1/2 частини квартири належала на підставі свідоцтвом про право власності на житло від 5 липня 1993 року, 1/4 частини квартири успадкована після смерті ОСОБА_3Ф.).
Позивач ОСОБА_1 26 грудня 2015 року, тобто у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини (а.с. 79), з аналогічною заявою також 26 грудня 2015 року звернулася й племінниця померлої ОСОБА_12 ОСОБА_2
Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері.
При викладених обставинах суд вважає встановленим, що ОСОБА_13 є спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_12.
Статтею 1258 ЦК передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
ОСОБА_2, яка також звернулася з заявою про прийняття спадщини, є рідною донькою позивача, тобто могла б претендувати на отримання спадщини після смерті своєї рідної тітки тільки на підставі ч. 3 ст. 1266 ЦК України, що при житті позивача не можливо.
Таким чином у звязку з тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги після смерті його рідної сестри ОСОБА_4, спадкоємці першої та інші спадкоємці другої черги відсутні, фактично здійснив дії щодо прийняття спадщини (подання у встановлені законом терміни заяви про прийняття спадщини), не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом з причин незалежних від нього, суд вважає за необхідне з метою відновлення порушеного права позивача визнати за ним право власності на квартиру № 207 (1/4 частина квартири, яка належала спадкодавцеві ОСОБА_14, 3/4 частини квартири, які належали спадкодавцеві ОСОБА_4) у будинку № 51 по проспекту Маршала Жукова в м. Одесі.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 215, 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України, ст. 357, 1258, 1261, 1262, 1266, 1268, 1269 ЦК України, суд
Встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло від 5 липня 1993 року (на квартиру АДРЕСА_2), виданого управлінням житлово-комунального господарству виконкому Одеської міської Ради народних депутатів на імя ОСОБА_5 та ОСОБА_6, належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_6, загальною площею 55,41 кв. м, житловою площею 36, 22 кв. м.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Калініченко Л. В.