20.03.2017 Справа № 756/1233/17
унікальний №756/1233/17
провадження № 2-о/756/116/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

присяжних Славського В.П.,

Славської А.В.,

при секретарі Борисевичу О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за заявою Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу ОСОБА_3,

встановив:

Заявник звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до протитуберкульозного закладу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 становить загрозу розповсюдження туберкульозу, проте відмовляється від проходження необхідного курсу лікування, тому він підлягає примусовій госпіталізації.

Оскільки ОСОБА_3 порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, заявник просить суд ухвалити рішення, яким примусово госпіталізувати ОСОБА_3 до Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала. Зазначила, що ОСОБА_3 хворіє на стійку, заразну форму туберкульозу, потребує тривалого лікування в стаціонарі, проте відмовляється від лікування та до диспансеру, не дивлячись на неодноразові виклики, не з'являється.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 ЦПК України заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не викликався, оскільки за даними протитуберкульозного закладу він становить загрозу розповсюдження туберкульозу.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

У відповідності до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 хворий на заразну форму туберкульозу, перебуває на диспансерному обліку з 24.12.2015 року та становить загрозу розповсюдження цієї хвороби.

Положеннями ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму.

За приписами ч. 1 ст. 11 Закону у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих.

У судовому засіданні представник заявника підтвердила, що ОСОБА_3 необхідно отримати стаціонарне лікування від туберкульозу, проте він відмовляється від його проходження, порушуючи протиепідемічний режим.

Згідно з висновком центральної лікарської консультативної комісії Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 від 18 січня 2017 року №5/55 ОСОБА_3 перервав лікування та підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу на строк три місяці.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, ОСОБА_3 підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу.

За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1, примусово госпіталізувати ОСОБА_3 до Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 на строк, необхідний для лікування, але не більше трьох місяців, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Відповідно до норми п. 7 ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 286 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 208, 212-215, 285, 286 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до протитуберкульозного закладу задовольнити.

Примусово госпіталізувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 (м. Київ, вул. Автозаводська, 68) на строк, необхідний для лікування, але не більше трьох місяців, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко

Присяжні А.В. Славська

В.П. Славський