Справа № 145/1714/16-ц Провадження № 22-ц/772/597/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої : Копаничук С.Г.

суддів: Оніщука В.В., Марчук В.С.

при секретарі Агеєвій Г.В.

за участю позивачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Тиврівської селищної ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою на рішення Тиврівського районного суду від 11 січня 2017 року,

В с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 28.02. 2016 року померла ОСОБА_4, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована будинку-інтернаті геріатричного типу в смт Тиврів Тиврівського району, по вул. Матросова, 2. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 1.35 га з кадастровим №0700 10039, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району, Вінницької області.

За життя, 10.12.2011 року, ОСОБА_4 склала заповіт на її користь, що на день відкриття спадщини не змінений і не скасований. В установлений законом шестимісячний термін позивачка заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала. Строк для прийняття спадщини витік 28 серпня 2016 року.

Посилаючись на те, що строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважної причини, так як внаслідок ДТП обліку стала інвалідом третьої групи загального захворювання, хворіє і перебуває на диспансерному з приводу захворювань опорно-рухового апарату та на час витіку 6-ти місячного строку перебувала на лікуванні мала можливості її прийняти, просила визначити їй додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4

Рішенням Тиврівського районного суду від 11 .01. 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення , яким позов задовольнити.

Зазначає, що суд першої інстанції не вірно оцінив докази та встановив обставини у справі, у звязку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини

Колегія суддів, заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд виходив з того, що посилання ОСОБА_2 про перебування на лікуванні з 22.08.2016 року по 02.09.2016 року в якості поважної причини пропуску строку ,є безпідставними, оскільки вона лікувалась в денному стаціонарі і ,крім того, вона могла звернутись до нотаріуса до цього лікування, однак доказів наміру подати заяву остання не надала ,а тому дійшов висновку про відсутність поважності причин пропуску строку та наявності підстав для задоволення позову.

Однак, з такими висновками погодитись не можна, зважаючи на дійсні обставини , встановлені по справі , та вимоги закону.

Встановлено, що 28.02.2016 року померла ОСОБА_4, після її смерті відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки, розташованої на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

За життя, 10.12.2011 року, ОСОБА_4 склала заповіт на користь позивачки. На день відкриття спадщини заповіт не змінений і не скасований.

Позивачка після смерті ОСОБА_4 заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, в передбачений законом шестимісячний строк, не подала.

Згідно з ч. 1ст. 1269 ЦК України, ч. 1ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

ОСОБА_2 на час відкриття спадщини не проживала із спадкодавцем, у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, отже вважається такою, що спадщину не прийняла.

Згідно ч.3ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З розяснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7(далі Пленум) вбачається, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не взяв до уваги вищенаведені норми права та належним чином не перевірив докази у їх сукупності ,в результаті чого не дав обєктивну оцінку обставинам , що свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Так ,позивачка, в якості причин поважності пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, зазначила, що вона стала інвалідом третьої групи загального захворювання, після того як 2 роки тому її збив автомобіль. Внаслідок цього, після інтенсивного лікування її поставили на диспансерний облік у Тиврівській АЗПСМ з діагнозами: хронічна залізодефіцитна анемія та післятравматичний артроз лівого колінного і гомілково-ступеневих суглобів, порушення ОМЦ. Однак, через загострення зазначених хвороб, вона була обмежена у пересуванні та не могла подати вчасно до нотаріуса заяву про прийняття спадщини , оскільки на час витіку строку її подачі з 22.08.2016 року знаходилась на лікуванні у денному стаціонарі в лікаря-травматолога з приводу після травматичного артрозу лівого колінного і гомілково-ступеневих суглобів по 02.09.2016 року. Тиврівська селищна рада не заперечувала проти задоволення позову.

Вказані пояснення та обставини не оспорювались відповідачем та підтверджуються наданими позивачкою доказами.

Оцінюючи надані позивачкою пояснення та докази в їх сукупності, враховуючи позицію Тиврівської селищної ради а також те, що цивільний закон не вказує особі конкретну дату звернення з заявою про прийняття спадщини ,а лише обмежує її 6 місячним строком, на час витіку якого позивачка дійсно перебувала на лікуванні від хвороб опорно-рухового апарату, колегія суддів вважає, що вказані обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та свідчать про поважність причин пропуску нею строку на подачу заяви про прийняття спадщини.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду не можна визнати законним і обґрунтованим, таким, що відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону ,а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення-про задоволення позову.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд невірно оцінив докази та встановив обставини ,що мають значення для справи, внаслідок чого дійшов невірного висновку , рішення суду в силу ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, -

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Тиврівського районного суду від 11 січня 2017 року скасувати ,а у справі ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 28 лютого 2016 року протягом двох місяців.

Стягнути з Тиврівськоої селищної ради на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1158,20 7 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуюча: С.Г. Копаничук

Судді: В.В. Оніщук

ОСОБА_5

/підписи/

Згідно з оригіналом: