233 № 233/6278/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

за участю секретаря Поварніциної А.С.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, до виконкому Костянтинівської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім'єю, -

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до виконкому Костянтинівської міської ради про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 не менше п'яти років, вели спільне господарство та були пов'язані спільним побутом. Вона обґрунтовувала свій позов тим, що ОСОБА_3 за життя була її подругою. Вони познайомилися за місцем роботи, де разом працювали. Ініціатором спільного сумісного проживання була саме ОСОБА_3 Мешкали вони у квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_2. Вона доглядала ОСОБА_3 так як та хворіла, купувала за наші спільні кошти їжу, ліки для ОСОБА_3, вела побут вирішуючи інші побутові питання. В квартирі вони проживали на підставі укладеного договору найму жилого приміщення з ОСОБА_3 та колишніми членами її сім'ї, чоловіком ОСОБА_4 який ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер, та сином ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_3 померла. Позивачка організувала похорони, та продовжила мешкати в зазначеній квартирі. На момент смерті ОСОБА_3 вищезазначену квартиру не приватизувала, право власності на неї не набула, а лише переоформила на себе договір найму квартири. Для переоформлення договору найму жилого приміщення на себе, позивачка звернулась до виконкому Костянтинівської міської Ради, але їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що вона не є членом сім'ї ОСОБА_3 Також їй було роз'яснено, що вона може звернутись до суду з метою встановлення факту проживання однією сім'єю, а вже після звернутися для переоформлення договору найму жилого приміщення. Тобто, встановлення юридичного факту має значення для вирішення питання переукладення з нею договору найму жилого приміщення квартири АДРЕСА_3 Позивачка спочатку звернулась до Костянтинівського міськрайонного суду із заявою про встановлення зазначеного юридичного факту. Але, представник заінтересованої особи надав заперечення на заяву, в зв'язку з чим, з огляду на наявність спору про право, суд повернув заяву залишивши її без розгляду. Тому просила встановити факт її сумісного проживання з ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року у м. Костянтинівка, Донецької області, однією сім'єю, починаючи з 27.08.2008 року за адресою: АДРЕСА_4 та зобов'язати Відповідача переукласти з нею договір найму зазначеної квартири.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 представник заявника ОСОБА_2 підтримала заявлені вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позові.

Представник відповідача виконкому Костянтинівської міської ради Донецької області у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій заперечував проти позову з посиланням на відсутність доказів в обґрунтування позову, та просив розглянути справу за його відсутності.

З'ясувавши вищенаведену позицію сторін, допитавши свідків та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, тому що факт проживання позивачки із ОСОБА_3 однією сім'єю більше п'яти років по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Так, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу завідомо неправдивих показань, у судовому засіданні пояснили, що знали протягом тривалого часу ОСОБА_3, яка була їх сусідкою. ОСОБА_3 проживала у АДРЕСА_5 разом із своїм чоловіком та сином. Приблизно у 2008 році помер чоловік ОСОБА_3. Після його смерті разом із ОСОБА_3 у квартирі стала проживати позивачка ОСОБА_1, яка була її давньою подругою. Це було викликано тим, що ОСОБА_3 тривалий час хворіла, часто знаходилась у лікарні на стаціонарі. Син ОСОБА_3 зловживав спиртними напоями і не міг забезпечити належних догляд за матір'ю та за квартирою. Тому ОСОБА_1 узяла на себе усі ці обов'язки: навідувала у лікарні ОСОБА_3, доглядала за квартирою, придбавала продукти та виконувала інші побутові справи. Влітку ОСОБА_1 забирала ОСОБА_3 до свого власного будинку, який вони використовували як дачу. Син ОСОБА_3, який помер у 2014 році, за життя ніколи не висказував заперечень щодо проживання ОСОБА_1 в квартирі разом із ними.

Свідок ОСОБА_8, яка була приведена до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу завідомо неправдивих показань, у судовому засіданні пояснила, що проживає по-сусідству із позивачкою ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_6 Останню вона знає протягом тривалого часу. Приблизно з 2010-2011 року ОСОБА_1 стала проживати у квартирі своєї давньої подруги, яку свідок знає особисто і яку звали ОСОБА_3. Влітку позивачка разом із ОСОБА_3 проживали у будинку ОСОБА_1, доглядали за городом. ОСОБА_3 хворіла, тому ОСОБА_1 надавала їй необхідну допомогу, ходила до магазину та аптеки, купувала необхідні продукти та ліки для ОСОБА_3.

Крім того доводи позивачки підтверджуються також письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи і які були досліджені у судовому засіданні.

Так, твердження позивачки щодо давнього знайомства із померлою ОСОБА_3 підтверджуються копією трудової книжки ОСОБА_1 та довідкою про місце роботи ОСОБА_3, згідно яких вони разом працювали у лікувальному закладі з 1996 року по 2016 рік (а.с. 7-9).

Позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мешкали у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2, яка належить до комунального житлового фонду. Зазначений факт підтверджується довідкою про склад сім'ї виданою житлово-експлуатаційною організацією Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» м. Костянтинівка від 25.08.2016 року № 1048, згідно якої позивачка на день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 року проживала у квартирі останньої за вказаною адресою, вела з нею спільне господарство, доглядала за померлою до дня її смерті, провела поховання ОСОБА_3 за власний рахунок (а.с. 21).

Наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_2 була ОСОБА_3 на підставі укладеного договору найму жилого приміщення, що не заперечується сторонами. Колишні члени сім'ї ОСОБА_3 померли: чоловік - ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року згідно свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та син ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с. 10-11).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_3, що засвідчується копією свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с. 5). Позивачка організувала похорони, та продовжила мешкати в зазначеній квартирі, сплачувала від імені ОСОБА_3 комунальні послуги, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 14-19, 48). На момент смерті ОСОБА_3 вищезазначену квартиру не приватизувала, право власності на неї не набула, а лише переоформила на себе договір найму квартири, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Костянтинівської міської Ради від 16.10.2008 року (а.с. 12).

Для переоформлення договору найму жилого приміщення позивачка ОСОБА_1 звернулась до відповідача, але їй було відмовлено листом від 21.02.2016 року №756, у зв'язку з тим, що позивачка не є членом сім'ї ОСОБА_3 Також позивачці було роз'яснено, що вона має звернутися до суду з метою встановлення факту проживання однією сім'єю, а вже після цього звернутись для переоформлення договору найму жилого приміщення.

Тобто, встановлення юридичного факту має значення для вирішення питання переукладення із позивачкою договору найму жилого приміщення квартири АДРЕСА_1.

З цього приводу ОСОБА_1 звернулась до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Але, у зв'язку із тим, що представником заінтересованої особи - виконкому Костянтинівської міської ради були надані письмові заперечення, судом було постановлено ухвалу від 28.11.2016 року про залишення заяви без розгляду з підстав наявності спору про право (а.с.22).

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 65 Житлового кодексу УРСР встановлено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним.

Під час вирішення даного спору суд керується висновками, наведеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (із змінами та доповненнями). Так, відповідно до п. 9 вказаної Постанови вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи булла письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. (Пункт 9 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.98).

З урахуванням вищенаведених обставин, встановленим у судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки нею не були порушені вимоги законодавства та права інших осіб щодо вселення у квартиру ОСОБА_3, а саме була усна згода на вселення позивачки до квартири у 2008 році єдиного живого на той час члена сім'ї ОСОБА_3 - сина останньої ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтвердили свідки, допитані у судовому засіданні, спірна квартира була постійним місцем проживанням позивачки, ОСОБА_1 вела спільне господарство із ОСОБА_3 Також суд враховує тривалість спільного проживання - майже 8 років до часу смерті ОСОБА_3

Тому, з урахуванням зазначених вище висновків Пленуму ВСУ № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (із змінами та доповненнями), суд не враховує під час вирішення справи відсутність у позивачки прописки у спірній квартирі та окремої письмової згоди члена сім'ї ОСОБА_3 сина ОСОБА_5, який був живий на час вселення ОСОБА_1 до їх квартири. Ці підстави, які були зазначені у письмових запереченнях представника відповідача в їх обґрунтування, спростовані дослідженими у справі доказами.

Законодавство України не передбачає іншого варіанту вирішення питання про встановлення факту проживання однією сім'єю, окрім судового.

Керуючись ст.ст. 212-215, 256, 259 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт мого сумісного проживання ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка народилась в м. Костянтинівка Донецької області, з ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року у м. Костянтинівка, Донецької області, однією сім'єю, починаючи з 27 серпня 2008 року за адресою: АДРЕСА_7

Встановити за ОСОБА_9 право користування квартирою АДРЕСА_8 та зобов'язати виконавчий комітет Костянтинівської міської ради переукласти із ОСОБА_9 договір найму квартири АДРЕСА_9

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги до Костянтинівського міськрайонного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі відсутності сторони у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання нею копії цього рішення.

Суддя