Справа № 419/2547/17
Провадження № 2/419/500/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Мартинюка В.Б.,

за участю: секретаря Московченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до ОСОБА_2 селищної ради Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власником домоволодіння (житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами), розташованого за адресою: Луганська область, смт Новоайдар, вул. Зарічна, буд. 124. Вказане домоволодіння належить позивачу на підставі договору дарування домоволодіння, посвідченого 01.12.2004 року приватним нотаріусом ОСОБА_2 районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_4 за реєстром № 848. Право власності зареєстровано за позивачем ОСОБА_2 районним комунальним підприємством технічної інвентаризації.

При зверненні ОСОБА_1 до нотаріуса, з метою відчуження вищевказаного домоволодіння, їй повідомлено, що відчуження є неможливим, у звязку з тим, що земельна ділянка, на якій розташований будинок, не є її власністю, оскільки, при укладенні договору дарування 01.12.2004 року не вирішено питання про перехід права власності на земельну ділянку розміром 0,15 га, на якій розташоване вищевказане домоволодіння. Власником земельної ділянки на теперішній час вважається ОСОБА_5 попередня власниця будинку, дарувальниця за договором дарування домоволодіння. ОСОБА_5 померла 10.03.2014 року, у звязку з чим укладання договору про перехід права власності від ОСОБА_5 до позивача є неможливим.

На підставі вищенаведенего, позивач не має можливості отримати документи, що підтверджують її право власності на земельну ділянку розміром 0,15 га, на якій розташоване домоволодіння належне їй на праві власності, розташоване за адресою: Луганська область, смт. Новоайдар, вул. Зарічна, буд. 124, що змусило ОСОБА_3 звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явились, надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Луганської області І ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судовим розглядом встановлено, що 01.12.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір дарування домоволодіння, який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_2 районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_4, на підставі якого ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_5 у власність домоволодіння № 124 по вул. Зарічній в смт Новоайдар Луганської області, що підтверджується копією договору дарування домоволодіння (а.с.3).

При зверненні ОСОБА_1 до нотаріуса, з метою відчуження вищевказаного домоволодіння, їй повідомлено, що відчуження є неможливим, у звязку з тим, що земельна ділянка, на якій розташований будинок № 124 по вул. Зарічній в смт Новоайдар Луганської області, не є її власністю. Власником земельної ділянки на теперішній час вважається ОСОБА_5, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № НОМЕР_1 від 23.12.1994 року (а.с.8). ОСОБА_5 померла 10.03.2014 року, що підтверджується листом «Про надання інформації», наданим ОСОБА_2 районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 06.07.2017 року (а.с.9).

На підставі вищенаведенего, ОСОБА_3 не має можливості отримати правовстановлюючі документи на земельну ділянку розміром 0,15 га, на якій розташоване домоволодіння належне їй на праві власності, розташоване за адресою: Луганська область, смт Новоайдар, вул. Зарічна, буд. 124, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України в редакції Закону N 2146-IV ( 2146-15 ) від 03.11.2004 року до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка

зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

В силу ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.

Також, власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням викладеного та наявних доказів, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що позивач ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: Луганська область, смт Новоайдар, вул. Зарічна, 124, на підставі договору дарування нерухомого майна, яке розташоване за цією адресою, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 319, 328, 373, 377, 392 ЦК України, ст. 120 Земельного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,15 га, розташовану за адресою: Луганська область, смт Новоайдар, вул. Зарічна, буд. 124, яка належала ОСОБА_5, померлій 10.03.2014 р., на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ЛГ №, виданого 23.12.1994 р., акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №276.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: В.Б. Мартинюк