Номер провадження: 22-ц/785/491/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 вересня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», звернувшись 10 серпня 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_3 укладено кредитний договір №3к-322 від 12 вересня 2008 року, за яким надано кредит в сумі 32400,00 доларів США під 13,5% річних на строк до 11 вересня 2015 року. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 укладено договір поруки №1077/08 від 19 червня 2008 року і між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5 укладено договір поруки №1079/08 від 12 вересня 2008 року. Посилаючись на невиконання зобовязань за кредитним договором, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просив стягнути в солідарному порядку з позичальника ОСОБА_3 та поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_5 за кредитним договором заборгованість станом на 29 червня 2016 року в загальній сумі 598232,60 грн. та судові витрати (а.с.1-5).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16 вересня 2016 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором в сумі 598232,60 грн., судові витрати в сумі 8973,49 грн.; в задоволенні вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено з підстав припинення поруки (а.с.77-79).

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Зобовязання виникають підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.509 ЦК України). Виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою (ч.1 ст.546 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником (ч.1 ст.553 ЦК України). У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ч.1 ст.554 ЦК України).

За кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України)

Встановлено, що між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_3 укладено кредитний договір №3к-322 від 12 вересня 2008 року, за яким для придбання автомобіля надано кредит в сумі 32400,00 доларів США під 13,5% річних на строк до 11 вересня 2015 року. За умовами кредитного договору позичальник зобовязався щомісяця в термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними ресурсами, здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у розмірі 599,00 доларів США згідно з графіком зниження розміру заборгованості, що є додатком №1 до кредитного договору (п.3.2.1). За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.3.2, 3.4, 4.3, 4.4, 4.6, 4.7, 4.8 цього Договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними коштами (п.6.1). Договір набирає чинності з моменту першої видачі кредитних ресурсів і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань (п.7.2) (а.с.6-11).

Між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_4 укладено договір поруки №1077/08 від 19 червня 2008 року, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_5 укладено договір поруки №1079/08 від 12 вересня 2008 року. За умовами договорів поруки поручителі зобовязалися перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором №3-к-322 від 12 вересня 2008 року, відповідно до якого боржникові надано кредит у розмірі 32400,00 доларів США зі сплатою 13,5% річних (п.1.1). Порука припиняється із припиненням зобовязання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не заявив позовні вимоги до поручителя. Порука припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України (п.5). Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань (а.6.2) (а.с.13, 14).

Таким чином, на підставі кредитного договору між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (до зміни найменування ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_3 виникли кредитні правовідносини, зобовязання за якими було забезпечено, зокрема, порукою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за окремими договорами поруки.

Згідно розрахунку за кредитним договором №3к-322 від 12 вересня 2008 року заборгованість станом на 29 червня 2016 року становила: за простроченим кредитом 10687,07 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 29 червня 2016 року (1 долар США = 24,8734 грн.) 265823,77 грн.; за простроченими процентами 1188,07 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 29 червня 2016 року (1 долар США = 24,8734 грн.) 29551,34 грн., комісія 3741,19 грн., пеня 299116,30 грн., а всього заборгованість в загальній сумі 598232,60 грн. (а.с.15-29).

Позов про стягнення з позичальника та поручителів заборгованості за кредитним договором подано до суду 10 серпня 2016 року (здано на пошту 5 серпня 2016 року).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, встановив обставини, що мають значення для справи, його висновки відповідають таким, та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та відмови у стягненні заборгованості з поручителів з підстав припинення поруки.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

За умовами пункту 5 договорів поруки №1077/08 від 19 червня 2008 року, №1079/08 від 12 вересня 2008 року порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не заявив позовні вимоги до поручителя (а.с.13, 14).

Кредитний договір №3к-322 укладено 12 вересня 2008 року, користування кредитними ресурсами визначалось з 12 вересня 2008 року до 11 вересня 2015 року.

Договорами поруки №1077/08 від 19 червня 2008 року та №1079/08 від 12 вересня строк припинення поруки не встановлено.

Таким чином, у сенсі положень частини 4 статті 559 ЦК України, пункту 5 договорів поруки, з огляду на те, що строк закінчення поруки в договорах поруки не встановлено, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» як кредитор мав предявити вимоги до поручителів протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Предявлення до суду 10 серпня 2016 року позову з вимогами в тому числі й до поручителів про стягнення заборгованості за кредитним договором, строк виконання зобовязання за яким закінчився 11 вересня 2015 року, є предявлення вимоги до поручителів після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, що є підставою для висновку про припинення поруки.

Визначені частиною 4 статті 559 ЦК України строки є присікальними (преклюзивними), їх закінчення припиняє право поруки, на вказані строки не поширюються положення про поновлення судом пропущеного з поважних причин строку позовної давності.

Посилання апелянта на частину 1 статті 559 ЦК України в даній справі є безпідставними, оскільки в даному випадку порука припинилася на підставі частини 4 статті 559 ЦК України. Апелянт згоден з тим, що строк виконання основного зобовязання настав 11 вересня 2015 року, проте у своєму твердженні про не припинення поруки помилково приймає за основу те, що зобовязання на час звернення до суду з позовом не виконано.

У разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (розяснення п.24 постанови №5 від 30 березня 2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Наявність в даних правовідносинах передбачених частиною 4 статті 559 ЦК України підстав для припинення поруки (не предявлення протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання вимоги до поручителя) узгоджується з судовою практикою, на яку орієнтує Верховний Суд України (постанова від 20 квітня 2016 року в справі №6-2662цс15, постанова від 29 червня 2016 року в справі №6-272цс16, постанова від 24 жовтня 2016 року в справі №6-2239цс15 тощо).

Правові підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про стягнення кредитної заборгованості в солідарному порядку з позичальника та поручителів відсутні в силу припинення поруки.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 вересня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_2