Справа № 344/8331/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1659/2017
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Матківський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.,

суддів: Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря: Возняк В.Д.

апелянта ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 29 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 4000 доларів США боргу за письмовою розпискою 785,75 доларів США трьох процентів річних від простроченої суми, 20000 гривень завданої моральної шкоди та 1000 гривень витрат на правову допомогу.

Позивач також подала до суду заяву про забезпечення позову у якій просила накласти арешт на виробничі приміщення за адресою: АДРЕСА_1 77171, реєстраційний номер нерухомого майна 16411444, свідоцтво про право власності, б/н від 17.10.2006 року, видане Межигорецькою сільською радою, номер запису 59 в книзі 1, загальна вартість нерухомого майна складає 260 754 грн., які належать на праві приватної власності ОСОБА_3

Заяву ОСОБА_1 обгрунтувала тим, що відповідач позичив у неї 4000 доларів США та обіцяв їх повернути при продажі пилорами, яка знаходиться на території Межигорецької сільської ради. Згідно відповіді сільського голови, ОСОБА_3 орендує земельну ділянку площею 1,3030 га, на якій знаходяться об'єкти нерухомого майна та є власністю орендаря. Загальна вартість нерухомого майна складає 260754 гривень.

Вважає, що відповідач, як фізична особа-підприємець використовує виробничі приміщення для здійснення підприємницької діяльності, отримує доходи та має можливість погасити борг. Не вжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду на випадок його прийняття, оскільки ОСОБА_3, умисно, довготривалий час ухиляється від повернення боргу і може відчужити вищезазначене майно.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29 серпня 2017 року заяву про забезпечення позову залишено без задоволення.

На дану ухвалу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить її скасувати, та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову.

Апелянт у скарзі зазначає, що відповідач ще у вересні 2009 року позичив у неї 4000 доларів США та обіцяв повернути через два тижні, однак більше восьми років ухиляється від повернення боргу. Суд дійшов помилкового висновку, що спосіб забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, що належить відповідачу на праві власності не є співмірним розміру позовних вимог, оскільки при переведенні 4000 доларів США по курсу НБУ в національну грошову одиницю, сума є абсолютно співмірною з вартістю нерухомого майна.

Вважає, що ОСОБА_3 має можливість відчужити нерухоме майно на користь третіх осіб і у разі задоволення позову виконання рішення суду стане неможливим.

Суд не врахував також її вік та, що вона є інвалідом другої групи.

Вислухавши, суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника, які вимоги скарги підтримали, відповідача та його представника, які вимоги скарги заперечили, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не наведено жодних обставин щодо достатнього обґрунтування припущення про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тільки зазначено, що між сторонами існує спір. Спосіб забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, що належить відповідачу на праві власності не є співмірним розміру позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.ст. 151,152,153 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому позов майнового характеру забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

За змістом заявлених вимог, позивач просить стягнути грошові кошти за борговою розпискою, яка написана 2014 року, однак фактично позика мала місце ще у 2009 році для обладнання пилорами. В заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на виробничі приміщення пилорами, оскільки відповідач протягом тривалого часу не повертає позичені кошти. Підставами для необхідності вжиття заходів забезпечення позову зазначено наявність наміру відчуження спірного майна.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, про що зазначено в абзаці 1 п. 4 Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Враховуючи обставини справи, суть заявленого позову, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову не врахував, що невжиття заходів забезпечення даного позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини та викладені у позовній заяві обґрунтування вимог підтверджують, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. За умов про які зазначає позивач ОСОБА_1 зокрема, що відповідач ще з 2009 року не повертає незважаючи на те, що перебувають у родинних відносинах позичені кошти, вона є інвалідом 2-ї групи і потребує постійного лікування, розраховуючи на повернення позики, тому у даному випадку не можна без урахування зазначених обставин вважати, що визначений вид забезпечення є не співмірним до позовних вимог. Саме забезпечення позову є для потерпілої сторони гарантією повернення у випадку присудження судом коштів і як з»ясовано у засіданні апеляційного суду такий вид забезпечення позову не буде перешкодою для відповідача у здійсненні його діяльності чи іншого використання.

Керуючись ст. ст. 218, 152-153, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 29 серпня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Накласти арешт на на об'єкт нерухомого майна, а саме: виробничі приміщення за адресою: АДРЕСА_1 77171, реєстраційний номер нерухомого майна 16411444, свідоцтво про право власності, б/н від 17.10.2006 року, видане Межигорецькою сільською радою, номер запису 59 в книзі 1, загальна вартість нерухомого майна складає 260 754 грн., які належать на праві приватної власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий Івано-Франківським МУВС МВС в Івано-Франківській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді: В.А. Девляшевський

А.Ю. Малєєв