Справа № 209/1417/17
Провадження № 2/209/1000/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року м. Кам′янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Маслова Д.В.

за участю секретаря Кулік О.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знятя з реєстраційного обліку та виселення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити та визнати ОСОБА_2, 23 липня 1994 року анродження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою АДРЕСА_1, що дасть підставу відповідному органу зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позові зазначила, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 24.01.2000 року посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 Квартира складається з двох окремих кімнат загальною площею 52,7 кв.м у тому числі житловою 30,5 кв.м. Позивач зазначає, що впродовж останніх 4 років проживання з донькою стало геть не можливе. Вона систематично руйнує та псує жиле приміщення, яке належить йому на праві власності. Донька взагалі не прибирає за собою, в квартирі розводить повну антисанітарію, побутове сміття та різний хлам валяється на всюди на підлозі, проходу майже не має. Особисті речі розкидані по підлозі, ліжках, підвіконні. Уся спальна постіль брудна. Дістатися до балкону взагалі не має можливості оскільки прохід перекрит речами та сміттям. Купи брудної посуди, з залишками їжі, які знаходяться не тільки на кухні, а й у ванній кімнаті. В квартирі проживають дві кішки, фекалії після яких взагалі не прибираються, вони розташовані по всій квартирі. В квартирі стоїть великий сморід, як від котів, так і від гноїння відходів. Регулярно у доньки наступають приступи агресії і вона починає псувати все, що попадається їй на очі, так в квартирі побиті міжкімнатні двері, в одній з кімнат зірвана люстра. Квартира знаходиться у жахливому стані. Викладені обставини можуть бути підтверджені, як актом обстеження умов проживання так і фотографіями зробленими у квітні 2017 року його матір'ю, оскільки з 24 лютого 2017 року по теперішній час він перебуваю на стаціонарному лікуванні в КЗ «Кам'янський протитуберкульозний диспансер» ДОР». Будь-які мирні переговори відповідач ігнорує, виклики поліції не дають бажаного ефекту, виклики лікарів з психіатричної лікарні для госпіталізації також на дають результату, оскільки донька не надає особистої згоди на госпіталізацію. Окрім нього така поведінка заважає також і сусідам, які також неодноразово зверталися з викликами до поліції через винну поведінку ОСОБА_2. Оскільки проживання з відповідачкою в одній квартирі неможливе, через порушення з її боку житлового законодавства, він, як власник житлового приміщення, не можу їм повноцінно на власний розсуд користуватися та розпоряджатися, а тому змушений звертатися до суду з даним позовом та просити суд виселити відповідачку та захистити моє право власника шляхом зняти з реєстраційного обліку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив, що антисанітарію розвела його донька - відповідач по справі, оскільки не прибирає за своїми котами, псує меблі та інколи в неї проявляється агресія до оточуючих. Він близько року знаходиться на стаціонарному лікуванні в КЗ «Кам'янський протитуберкульозний диспансер» ДОР» та не вживає спиртні напої, а до того міг приводити в квартиру жінок, на яких відповідач реагувала агресувно та могла викидати їх речі через вікно, раніше працював водієм екскаватора та не вживав спиртні напої, міг лише на свята випити пива, після чого йому було дуже зле.

В судовому засіданні 23 жовтня 2017 року відповідач заперечувала про позову та надала особисті пояснення, в яких зазначила, з 2010 року її батько - позивач по справі зловживав спиртними напоями, приводив в картиру своїх друзів, для спільного вжитя спиртних напоїв, вони вчиняли бійки, били меблі та кидалися на неї в п'яному вигляді, у зв'язку з чим вона була вимушена багато часу проводити на вулиці. Близько року-півтора вона проживала у свого хлопця, приходила лише годувати своїх двох котів, оскільки забрати їх до хлопця не могла, він забороняв. Батько майже рік знаходиться в лікарні, тому все те, що відображено на фотографіях у справі є наслідком його дій близько року тому. Зараз вона проживає в зазначеній квартирі та по-тихеньку прибирає в ній: прибрала вже туалет та приступила до кухні, але оскільки квартира знаходиться в дуже занедбаному стані, їй необхідно багато часу на те, щоб прибрати у всій квартирі. У неї окрім цього житла на даний час не має де проживати, бажає та має можливість поприбирати в квартирі та жити там постійно. Зараз не працює, оскільки для влаштування на роботу необхідний паспорт, який вона втратила, а для того щоб його відновити необхідні грош, яких зараз вона не має. Зазначає, що позивач намагається її зняти з реєстраційного обліку, так як вона не дає йому гроші.

Відповідно до ст.16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі.

Положеннями ч.3 ст.10 ЦПК України встановлено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторонам роз'ясненні дані статті, вони пояснили, що їм вони зрозумілі. Від сторін не надійшло клопотань про витребування або долучення до справи інших доказів, призначення експертизи, просили справу розглянути на підставі матеріалів та доказів, які маються у справі.

Отже, суд враховує положення даних статей при прийнятті рішення у справі.

За результатами повного зясування обставин справи та перевірки їх доказами, надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується копією договору дарування квартири від 24 січня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори ОСОБА_3 та зареєстрованого 08 лютого 2000 року в Бюро технічної інвентаризації (а.с.10) та відсутністю відомостой з Державного ресєтру речових прав на нерухоме майно на реєстру прав вланості на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за вищевказаною адресою (а.с.22).

Відповідно до Акту обстеження приміщення за адресою: АДРЕСА_4 є двокімнатною квартирою на 2-ому поверсі десятиповерхового будинку. Вікна, двері, сантехніка, радіатори опалення присутні. В квартирі знаходяться всі необхідні предмети для проживання. При проведенні обстеження порушення санітарно-гігієнічних норм. В квартирі брудно, речі розкидані, побутові відходи не виносяться, а збираються в кімнатах і коридорі, утримуються домашні тварини (коти), за якими не ведеться належний догляд та прибирання після них, що призводить до великого розмноження мух та личинок, антисанітарних умов. Згідно висновку: умови проживання через порушення санітарно-гігієнічних норм не задовільні (а.с.42).

Обставина реєстрації відповідача у справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартирі за адресою: АДРЕСА_4, підтверджується довідкою від 07.04.2017 року про склад сім'ї (а.с.18).

Згідно відповіді Комунального закладу "Кам'янської міської лікарні №1" Дніпропетровської обласної ради" від 18 жовтня 2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на обліку у лікаря нарколога та психіарта не перебуває, за медичною допомогою не зверталась (а.с.43).

Досліджені фотографії (а.с.13-15), що підтверджують занедбаний стан квартири та не оспорюються сторонами по справі, зроблені за адресою: АДРЕСА_4.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що позивач є її сином, а відповідач онукою. Спочатку в квартирі було все нормально, а з початку 2017 року, коли її син захворів і онука відчула, що він безпорадний, погрожувала та била його, перетворила його квартиру в сміттєзвалище, де стоять пакети зі сміттям, у ванній кімнаті замочений посуд, прання, двоє котів, від яких велика кільксть шерсті та за якими більше року ніхто не прибирає. До цього часу такого не було. Син зараз в квартирі не прибирає, так як знаходиться в лікарні. Приходили працівники ЖЕКу, складали якісь документи. Позивач викликав лікарів, але вони відмовилися госпіталізувати відповідача, працівники поліції рекомендували звернутися до суду.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.116 ЖК Української РСР , якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з п.17 Постанови ВСУ №2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", суд при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Відповідач у судовому засіданні не визнала той факт, що вона систематично руйнує чи псує житлове приміщення, або використовує його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі, навпаки зазначила, що саме ці дії вчиняв її батько разом зі своїми друзями, коли вживали спиртні напої близько року тому, у зв'язку з чим вона вимушена була багато часу проводити на вулиці. Та пояснила, що на даний момент прибирає в квартирі та буде продовжувати це робити, оскільки це її єдине місце проживання.

Будь-яких доказів на підтвердження попереднього вжиття заходів запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, позивачем не було надано.

З доказів наданих сторонами даного спрору, судом не встановлена та обставина, що за неналежний санітарний стан в квартирі відповідальною є саме і лише відповідач. Суд вважає, що правом користування зазначеним майном наділені і позивач і відповідач, за санітарний стан квартири відповідальними є і позивач і відповідач.

Суд враховує ту обставину, що позивач має проблеми зі станом здоров'я, проте, на думку суду, докази надані сторонами до матеріалів справи не дають підстав для позбавлення відповідача права користування квартирою та виселення.

Суд роз'яснює, що в разі вчинення дій відповідачем по відношенню до позивача та/або його майна, які містять чи можуть містити склад адміністративного чи кримінального правопорушення, позивач не позбавлений можливості звернутись до відповідних правоохоронних органів, зокрема органів національної поліції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в позові про виселення та визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташовного за адресою: АДРЕСА_5 необхідно відмовити.

При розподілі судових витрат суд керується ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 60, 61, 88, 158, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знятя з реєстраційного обліку та виселення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Маслов