АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3590/17 Справа № 185/1223/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Палюх Т. Д. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Посунся Н.Є., Свистунової О.В.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

09 лютого 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 31січня 2011року банком і відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір без номеру, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 13300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, станом на 31 грудня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 24443,34 грн., що складається з наступного: 12701,71 грн. - заборгованості за кредитом, 10101,47 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, а також штрафи - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1140,16 грн. - штраф (процентна складова). Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором №б/н від 31січня 2011року, станом на 31.12.2015 року, в загальному розмірі 24443,34 грн. та судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 31.01.2011року у розмірі 19725, 98 грн., що складається із 12701,71 грн. - заборгованості за кредитом, 5608,75 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1415,52 грн. - штрафів; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто також на користь банку судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог в сумі 1116,18 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення в частині незадоволених позовних вимог, про стягнення відсотків у повному обсязі

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 31 січня 2011 року відповідачем було оформлено у ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заявку про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якої, ознайомившись із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанка, відповідач оформила на своє ім'я платіжну картку з кредитним лімітом 500,00 грн. (а.с. 6, 7).

Відповідно до умов зазначеного вище кредитного договору, відсоткова ставка за користування кредитними коштами була встановлена на рівні 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом; строк внесення щомісячних платежів на погашення боргу погоджено сторонами до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с.7).

Згідно п. 1.1.2.5. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (надалі Умови), які є невід'ємною частиною кредитного договору, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а.с. 9-32).

Згідно п. 2.1.1.3.3. Умов, клієнт поручає банку списувати з картрахунку суми грошових коштів в розмірі здійснених клієнтом або його довіреними особами операцій у відповідності з правилами Міжнародних платіжних систем, а також вартість послуг, визначену тарифами банка при настанні строків платежу.

У пункті 1.1.3.2.3 Умов сторони погодили, зокрема, що банк має право проводить зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше, ніж за сім днів до впровадження змін проінформувати клієнта.

Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг погоджено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг погоджено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк.

У зв'язку з неналежним виконанням боржником ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №б/н укладеним 31.01.2011 року, станом на 31.12.2015 року, банком нарахована заборгованість, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12701,71 грн., заборгованості за відсотками в сумі 10101,47 грн., та штрафів фіксована частина - 500,00 грн., процентна складова - 1140,16 грн., що загалом становить 24443,34 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, враховуючи періодичне збільшення ліміту на платіжній картці, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що розмір заборгованості за тилом кредиту дорівнює 12701,71 грн. Даний факт визнається сторонами, що стверджується змістом позовної заяви, апеляційної скарги, письмових пояснень банку та відповідача, що долучені до матеріалів справи.

Судом першої інстанції встановлено, що, згідно Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, передбачено право банку в односторонньому порядку змінювати розмір відсоткової ставки. Встановлення даного факту не сопорюється сторонами; апеляційна скарга банку відповідних доводів не містить, а відповідачем рішення місцевого суду в апеляційному порядку не оскаржено.

Банком встановлювалась відсоткова ставка (річна) у наступних розмірах: з 31.01.2011 року - 36%, з 01.01.2013 - 30%, з 01.09.2014року - 34,80%, з 01.04.2015 року - 43,20%, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Згідно представлених банком розрахунків заборгованості, письмових пояснено банку на а.с. 81 - 88, у зв»язку з несвоєчасним погашенням відповідачем кредитної заборгованості, банком було застосовано підвищення відсоткової ставки, що нараховувалась з 31.01.2011 року по 31.12.2012 року, на коефіцієнт 2,0 (36% х 2 = 72%). Колегія погоджується з висновком місцевого суду, що таке підвищення відсоткової ставки, за своєю правовою природою, є штрафною санкцією за порушення умов кредитного договору, а не відсотками за користування грошовими коштами в розумінні ст.1048 ЦК України.

Приймаючи до уваги заявлення банком позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафів за несвоєчасне погашення заборгованості, що нараховані на підставі п. 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг, - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в частині стягнення відсотків, що нараховані у зв»язку із застосуванням коефіцієнту 2,0, оскільки застосування до відсоткової ставки коефіцієнту 2,0 є штрафною санкцією, а подвійне притягнення до цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення не допускається, що відповідає змісту правової позиції Верховного Суду України в справі №6-2003цс15.

З урахуванням викладеного, з відповідача на користь банку підлягають стягненню відсотки за користування кредитом, станом на 31.12.2015 року, у загальному розмірі 5608,75 грн. Колегія погоджується з розрахунком вказаного розміру відсотків, який наведено місцевим судом в оскаржуваному рішенні.

Доводи апеляційної скарги щодо непогодження з наведеним місцевим судом розрахунком відсотків (з відрахуванням коефіцієнту 2,0, який було банком нараховано у період з 31.01.2011 року по 31.12.2012 року) - є необґрунтованими, зводяться до формального заперечення висновків місцевого суду; власний розрахунок заборгованості без застосування коефіцієнту 2,0 банком не представлено, клопотань про витребування відповідних доказів, призначення судової експертизи банком не заявлено, що стверджується журналом та звукозаписом судових засідань місцевого і апеляційного судів.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, колегія погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 31.01.2011 року, станом на 31.12.2015 року, в сумі 19725,98 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 12701,71 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5608,75 грн., а також штрафів: 500,00 грн. (фіксована частина) та 915,52 грн. (процентна складова) ((12701,71 грн. + 5608,75 грн.) х 5%).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимогі заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог та змісту доводів апеляційної скарги, враховуючи положення ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді