Справа №489/5185/16-ц 15.03.2017 15.03.2017 15.03.2017
Провадження №22-ц/784/720/17
Справа 489/5185/16-ц Головуючий першої інстанції: Кокорєв В.В.
Провадження № 22-ц/784/720/17 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15березня 2017р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючий: Колосовського С.Ю.,

судді: Ямкова О.О., Локтіонова О.В.,

секретар судового засідання Тищенко Л.С.,

за участі: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2017р.

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016р. ОСОБА_2 предявив позов до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він за місцем проживання звернувся до сімейного лікаря - невропатолога ОСОБА_3 для направлення його на МСЕК для того щоб в подальшому змінити формулювання причини звільнення з роботи з п.2 ст.40 на п.5 ст.40 КЗпП.

Оскільки лікар відмовила у цьому, то позивач просив задовольнити його вимоги.

Також у жовтні 2016р. ОСОБА_2 предявив ще один позов до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії. Посилаючись на підстави, які є аналогічними з підставами у вищезазначеному позові, просив зобовязати відповідача оформити документ на проходження обовязкового медичного огляду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2017 року обидва позови обєднані в одне провадження.

Рішенням цього ж суду від 10 лютого 2017 року у задоволені вимог ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач подав дві апеляційні скарги, тобто щодо кожної позовної вимоги, в яких просив скасувати рішення суду.

Перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості, а також, що позивач може захистити своє право шляхом предявлення позову про зміну формулювання причин звільнення.

Проте в повній мірі з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи (посвідчення №071381.

Відносно ОСОБА_2 24 травня 2012р. заповнено форму індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями №835, яка підписана головою МСЕК та скріплена печаткою.

Відповідач ОСОБА_3В, як лікар невропатолог Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2», здійснила в серпні 2016р. прийом та обстеження ОСОБА_2, про що зробила відмітку в амбулаторній карті.

На думку позивача лікар невропатолог ОСОБА_3 безпідставно відмовила йому у підписанні та видачі направлення на МСЕК та документа про проходження медичного огляду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК кожна особа має право у встановленому порядку звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами п.1.4. Положення про медичний огляд працівників певних категорій (затверджено наказом Міністерства охороно здоровя від 31 березня 1994р. №45) організацію і проведення медичних оглядів забезпечують власник підприємства і заклади Міністерства охорони здоров'я України.

Порядок організації і проведення медоглядів закладу Міністерства охорони здоров'я України, а також права, обовязки, і відповідальність власника, працівника і закладу Міністерства охорони здоров'я України врегульовані п.3,4 названого Положення.

Відповідно до п.3 Положення про медико-соціальну експертизу (Затверджено постановою КМУ №1317 від 03 грудня 2009р.) медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно з п.2 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №088/0 «Направлення на медико-соціальну експертну комісію (МСЕК)» (затверджено наказом Міністерства охорони здоровя України від 14.02.2012р. №110, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.04.2012р. за №695/21008) форма №088/0 заповнюється лікуючим лікарем закладу охорони здоровя за місцем проживання чи лікування хворого, підписується головою і членами лікарсько-консультативної комісії і надсилається в МСЕК.

Виходячи з аналізу зазначених норм належним відповідачем за позовом ОСОБА_2 є юридичні особи, а саме його роботодавець і заклад Міністерства охорони здоров'я України.

В той же час, позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3, яка є лікарем невропатологом медичного закладу, і яка не входить до переліку осіб, що мають право на підпис направлення на МСЕК.

Згідно ч.1 ст.33 ЦПК суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови від 12 червня 2009р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснив, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Суд вказаними роз'ясненнями не керувався і в порушення вимог ст.ст.10,33 ЦПК не роз'яснив позивачу наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, у тому числі і щодо залучення до участі у справі належного відповідача.

Апеляційний суд позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача, оскільки немає передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі, крім випадків процесуального правонаступництва, передбаченого ст.37 ЦПК.

Порушення судом норм матеріального і процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в у задоволенні позову у звязку з його пред'явленням до неналежного відповідача.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії відмовити у звязку з його предявленням до неналежного відповідача.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: