Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2017 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Верніка В.М.

при секретарі Росовській О.Ю.

із участю : позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08.12.2016 року (згідно поштового штемпеля) звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що 18.07.2010 року вона зареєстрували шлюб з відповідачем по справі та за час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який наразі проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Повідомила, що відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 СК України обовязку утримувати свою дитину, що виявляється у тому, що останній не надає добровільно кошти на утримання свого сина ОСОБА_5, зокрема, на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо, а витрачає гроші на свої власні потреби та інтересами сімї не цікавиться. Зазначила, що також відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права, передбачені ч.2 ст.84 СК України, якою передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Зауважила, що вона ніде не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та перебуває на обліку у Барському районному управлінні соціальної політики, де отримує щомісячну допомогу у розмірі 860 грн., але цього в теперішній час недостатньо для її існування та ще й утримання сина. Вказала, що відповідач має нерегулярні доходи і тому має реальну змогу сплачувати аліменти аліменти на утримання сина по 393,90 грн. щомісячно до його повноліття, вкрай необхідні для його проживання та становлення, а також на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином ОСОБА_5 16.10. 2018 року віку трьох років. Просила стягувати з відповідача ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 393,90 грн. щомісяця, що відповідає мінімальному розміру аліментів на одну дитину встановленому в Україні з грудня 2016 року до досягнення ним повноліття та на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином ОСОБА_5 трьох років 16.10.2018 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_2, посилаючись на наведені обгрунтування та на збільшення від заявленого з січня 2017 року мінімального розміру аліментів на дитину встановленому в Україні, змініли позовні вимоги та просили стягнути з відповідача ОСОБА_3 аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 406,50 грн. щомісячно до його повноліття, та на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Позивач повідомила, що дитина часто хворіє, а тому вона змушена кожен місяць здавати аналізи, які коштують значних витрат, а особисто її стан здоровя задовільний. Вказала, що на обліку у центрі зайнятості вона не стоїть, проживає разом із своєю матірю, яка перебуває на обліку в центрі зайнятості, а батька не має. Просила задоволити позов.

Відповідач ОСОБА_1 заявлені до нього позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення даного позову, безумовно погодившись сплачувати у заявленому розмірі аліменти на утримання неповнолітньої дитини та дружини, з якою проживає дитина. Також повідомив, що стан його здоровя задовільний та інших утриманців він не має і в центрі зайнятості на обліку не перебуває.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази, суд доходить наступного.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.80, ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти одному з подружжя присуджуються, зокрема, у частці від заробітку другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Так, з пояснень сторін та з копій свідоцтв про народження серії І-АМ №330434 (а.с.8) вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого позивач просить стягнути аліменти з відповідача.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-АМ №087866 (а.с.7) позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 18.07.2010 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області за актовим записом №2.

Згідно довідки Виконкому Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області від 21.11.2016 року №536 (а.с.6) позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на її утриманні.

З довідки Барського РУСП від 25.11.2016 року №809 (а.с.9) вбачається, що позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Барському РУСП, де отримує допомогу при народженні дитини, розмір отриманої допомоги з червня по листопад 2016 року становить 5160 грн.

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

Суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню, так як він достатньо обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, безумовно визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, у тому числі неповнолітньої дитини, в частині визначення розміру аліментів у відповідному значенні твердої грошової суми.

Однак, наведені у резолютивній частині позову вимоги щодо вказівки про відповідність оспорюваних аліментів мінімальному розміру аліментів, тобто значенню 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ст.182 СК України не підлягає застосуванню щодо аліментів, які визначаються у твердій грошовій сумі, саме які є предметом позовних вимог. Більш того, положеннями ч.3 ст.184 СК України за недосягнення заявленого у твердій грошовій сумі розміру оспорюваних аліментів, лише у межах чого суд вправі вирішувати даний спір, мінімального розміру аліментів на одну дитину, що передбачений ч.2 ст.182 СК України, передбачено можливість призначення державної допомоги у розмірі різниці між сумою у 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, та визначеним судом розміром аліментів. Відтак, вимога щодо прирівняння мінімального обмеження до оспорюваних аліментів задоволенню не підлягає.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до вимог ч.1 та п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу.

Згідно ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що зазначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем суду не представлено розрахунку щодо тривалості певного виду надання правової допомоги, що не становить можливості встановлення відповідності фактично витраченого на це часу мінімально визначеному законом, з розрахунку якого визначається розмір даної компенсації, можливість встановлення якого лише на підставі наданої квитанції про сплату гонорару адвокату не є очевидною, а тому з відповідача на користь позивача, з врахуванням задоволення позову, слід стягнути понесені останньою судові витрати повязані з розглядом справи, а саме: витрати на правову допомогу в розмірі 551,20 грн. компенсації за повну годину участі адвоката у судовому засіданні в межах суми сплаченого гонорару за представленою квитанцією від 30.11.2016 року (а.с.11а), а також згідно вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 551,20 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо заявлених вимог майнового характеру, від сплати якого за відповідним предметом вимог звільнений позивач.

Враховуючи викладене, керуючись ст.5, 8, 10, 60, 88, 174, 209, 210, 212-214, 367 ЦПК України, ст.180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.3, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року "Про ратифікацію Конвенції про права дитини", суд -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2): аліменти на її утримання в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 08.12.2016 року до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до 16.10.2018 року, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 406 гривень 50 копійок щомісячно, починаючи з 08.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 16.10.2033 року, та одноразово 551 гривню 20 копійок компенсації витрат на правову допомогу, а також на користь держави одноразово 551 гривню 20 копійок судового збору (р/р 0006 в Банку ГУДКУ у Вінницькій області, МФО 802015, , пункт 1.1.2.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строків на його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.