У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 січня 2017 року у справі за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі - ТОВ «СК Кредо») до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ТОВ «СК Кредо» звернулось до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути у порядку регресу з ОСОБА_2 50 000 грн страхового відшкодування.

На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 09 вересня 2013 року між сторонами укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5931474, предметом якого було страхування автомобіля FORD Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1.

Позивач зазначав, що 21 березня 2014 року по вул. Геологів у м. Хмельницькому сталася дорожньо-транспортна пригода з участю вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль ОСОБА_3 HYUNDAITucson, д.н.з. НОМЕР_2.

ТОВ «СК Кредо» вказувало, що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2014 року ОСОБА_2 визнано винною у дорожньо-транспортній пригоді, за наслідками якої позивач виплатив потерпілому ОСОБА_3 50 000 грн страхового відшкодування.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не повідомила страховика про дорожньо-транспортну пригоду, вважаючи, що сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання про відшкодування шкоди, підлягає стягненню з неї за регресною вимогою, ТОВ «СК Кредо» просило задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 10 січня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «СК Кредо» відхилено, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 червня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзіТОВ «СК Кредо», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 284цс15, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що сам по собі факт письмового неповідомлення ОСОБА_2 страховику про настання страхового випадку не є підставою для стягнення з неї страхового відшкодування у порядку регресу на підставі пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33, пп. «ґ» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), оскільки факт настання страхового випадку ніким не оспорюється та зафіксований правоохоронними органами, і ОСОБА_2, як особа, винна в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, була притягнута до адміністративної відповідальності, а позивач, визнавши страховий випадок, добровільно сплатив страхове відшкодування.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 січня 2017 року у справі за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур