У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року Старобільський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Колядова В.Ю.,

при секретарі Башинського Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Старобільського районного суду позовну заяву ОСОБА_1 до Старобільської державної нотаріальної контори про скасування заборони відчуження ,-

в с т а н о в и в:

25 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою , в якій просить скасувати заборону (архівний запис) реєстраційний номер обтяження 2727475 , зареєстрований 22.12.2005 року Старобільською державною нотаріальною конторою на обєкт : квартиру № 30 у будинку № 57 на кварталі Ватутіна у м. Старобільську Луганської області , архівний номер 2145139LUGANSK12, архівна дата : 13.06.2000 , дата виникнення : 13.02.1996 , № реєстра 7, внутрішній номер № F201CC2E27F1382D492E.

В обґрунтування свого позову Позивач вказала , що її чоловіком був ОСОБА_2, який помер 10.04.2015р.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна, у тому числі у вигляді частини у квартирі №30 будинку №57 на кварталі Ватутіна міста Старобільська Луганської області.

Вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності Позивачу, ОСОБА_2, який помер 10.04.2015р., та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.12.1993р. виданого відділом приватизації майна Старобільської РДА. ,

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 е позивач, як дружина спадкодавця, та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як діти спадкодавця.

Спадкоємців за заповітом немає, позивач постійно проживала разом зі спадкодавцем на час його смерті, не відмовлялась від прийняття спадщини.

Але реалізувати своє право на спадщину позивач не може, оскільки згідно відомостей з реєстру заборон на вказану квартиру в цілому накладено заборону відчуження Старобільською держнотконторою 13.02.1996р. номер реєстру 7.

Вказана заборона внесена в реєстр помилково, оскільки дійсно 13.02.1996 року за реєстраційним номером 7 у Старобільській державній нотаріальній конторі було зареєстровано договір довічного утримання від 13.02.1996р. укладений між відчужувачем - ОСОБА_6 та набувачем - ОСОБА_2, за яким ОСОБА_7 передав ОСОБА_2 належну йому 11/25 частину будинку №29 по вулиці Шевченко у м.Старобільську Луганської області і згідно цього договору накладено заборону на відчуження саме цих 11/25 частину будинку №29 по вул . Шевченко м. Старобільська - до припинення цього договору довічного утримання.

При внесенні у 2005 році до Реєстру заборон цього архівного запису про заборону відчуження нотаріусом було допущено технічну помилку та внесено заборону не на відчужувану нерухомість належну відчужувачу ОСОБА_6 а саме 11/25 частину будинку №29 по вул. Шевченко, а внесено заборону на нерухомість за адресою місця проживання набувача ОСОБА_2 тобто на квартиру №30 буд.№57 на кварталі Ватутіна, при тому навіть на всю квартиру.

Саме помилковість внесення цього запису у Реєстр підтверджується ксерокопією договору довічного утримання та витягом з самого Реєстру, які додаються до позову, і з яких видно, що датою та номером виникнення заборони є дата та реєстровий номер договору довічного утримання від 13.02,1996р., а також підтверджується записами в Реєстрі про власників ОСОБА_6 та ОСОБА_2, хоча ОСОБА_6 ніяк не міг бути у 1996 році власником квартири №30 буд.57 на кв. Ватутіна, бо у 1993р. на всю квартиру видано свідоцтво про право власності на пять осіб з прізвищами ОСОБА_2. Водночас у 1996р. на частку ОСОБА_2 у квартирі №30 буд.57 на кв. Ватутіна не могла бути накладена заборона відчуження, оскільки дата 13.02.1996р. та реєстраційний номер 7 виникнення права співпадають з датою та реєстраційним номером виникнення права власності на будинок №29 по вул. Шевченко, але не на квартиру №30 буд.№57 на кв. Ватутіна.

Крім того, відчужувач нерухомості, на яку була реально накладена заборона за датою 13.02.1996р. та реєстр.№7 - будинку №29 по вул. Шевченко, ОСОБА_6 помер у 2009р., а тому договір довічного утримання припинив свою дію і припинила свою дію заборона на відчуження будинку №29 по вул. Шевченко.

Викладені обставини перешкоджають оформленню спадкових прав позивача у нотаріуса і змушують її звернутись до суду з позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась , надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився , надавши до суду заяву , в якій просить суд справу розглядати буз його участі , зауважень по справі не має , проти скасування заборони (архівного запису) реєстраційний номер обтяження 2727475 , зареєстрований 22.12.2005 року Старобільською державною нотаріальною конторою на обєкт : квартиру № 30 у будинку № 57 на кварталі Ватутіна у м. Старобільську Луганської області , архівний номер 2145139LUGANSK12, архівна дата : 13.06.2000 , дата виникнення : 13.02.1996 , № реєстра 7, внутрішній номер № F201CC2E27F1382D492E не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Правилами частин третьої та пятої статті 154 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали позову, суд приходить до висновку про повне його задоволення з наступних підстав: Позивач вказала , що її чоловіком був ОСОБА_2, який помер 10.04.2015р.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна, у тому числі у вигляді частини у квартирі №30 будинку №57 на кварталі Ватутіна міста Старобільська Луганської області.

Вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності Позивачу, ОСОБА_2, який помер 10.04.2015р., та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.12.1993р. виданого відділом приватизації майна Старобільської РДА. ,

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 е позивач, як дружина спадкодавця, та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як діти спадкодавця.

Спадкоємців за заповітом немає, позивач постійно проживала разом зі спадкодавцем на час його смерті, не відмовлялась від прийняття спадщини.

Але реалізувати своє право на спадщину позивач не може, оскільки згідно відомостей з реєстру заборон на вказану квартиру в цілому накладено заборону відчуження Старобільською держнотконторою 13.02.1996р. номер реєстру 7.

Вказана заборона внесена в реєстр помилково, оскільки дійсно 13.02.1996 року за реєстраційним номером 7 у Старобільській державній нотаріальній конторі було зареєстровано договір довічного утримання від 13.02.1996р. укладений між відчужувачем - ОСОБА_6 та набувачем - ОСОБА_2, за яким ОСОБА_7 передав ОСОБА_2 належну йому 11/25 частину будинку №29 по вулиці Шевченко у м.Старобільську Луганської області і згідно цього договору накладено заборону на відчуження саме цих 11/25 частину будинку №29 по вул . Шевченко м. Старобільська - до припинення цього договору довічного утримання.

При внесенні у 2005 році до Реєстру заборон цього архівного запису про заборону відчуження нотаріусом було допущено технічну помилку та внесено заборону не на відчужувану нерухомість належну відчужувачу ОСОБА_6 а саме 11/25 частину будинку №29 по вул. Шевченко, а внесено заборону на нерухомість за адресою місця проживання набувача ОСОБА_2 тобто на квартиру №30 буд.№57 на кварталі Ватутіна, при тому навіть на всю квартиру.

Саме помилковість внесення цього запису у Реєстр підтверджується ксерокопією договору довічного утримання та витягом з самого Реєстру, які додаються до позову, і з яких видно, що датою та номером виникнення заборони є дата та реєстровий номер договору довічного утримання від 13.02,1996р., а також підтверджується записами в Реєстрі про власників ОСОБА_6 та ОСОБА_2, хоча ОСОБА_6 ніяк не міг бути у 1996 році власником квартири №30 буд.57 на кв. Ватутіна, бо у 1993р. на всю квартиру видано свідоцтво про право власності на пять осіб з прізвищами ОСОБА_2. Водночас у 1996р. на частку ОСОБА_2 у квартирі №30 буд.57 на кв. Ватутіна не могла бути накладена заборона відчуження, оскільки дата 13.02.1996р. та реєстраційний номер 7 виникнення права співпадають з датою та реєстраційним номером виникнення права власності на будинок №29 по вул. Шевченко, але не на квартиру №30 буд.№57 на кв. Ватутіна.

Крім того, відчужувач нерухомості, на яку була реально накладена заборона за датою 13.02.1996р. та реєстр.№7 - будинку №29 по вул. Шевченко, ОСОБА_6 помер у 2009р., а тому договір довічного утримання припинив свою дію і припинила свою дію заборона на відчуження будинку №29 по вул. Шевченко.

На підставі викладеного та керуючись статтею 154, 209- 210 ЦПК України, ст. 1261, ч.3 ст. 1268 ЦК України ,суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Старобільської державної нотаріальної контори про скасування заборони відчуження задовольнити в повному обсязі.

Скасувати заборону (архівний запис) реєстраційний номер обтяження 2727475 , зареєстрований 22.12.2005 року Старобільською державною нотаріальною конторою на обєкт : квартиру № 30 у будинку № 57 на кварталі Ватутіна у м. Старобільську Луганської області , архівний номер 2145139LUGANSK12, архівна дата : 13.06.2000 , дата виникнення : 13.02.1996 , № реєстра 7, внутрішній номер № F201CC2E27F1382D492E.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Колядов В.Ю.