Номер провадження: 22-ц/785/5505/17
Номер справи місцевого суду: 509/814/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Кононенко Н.А.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 березня 2017 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу та розподіл спільного нажитого майна,-

В С Т А Н О В И Л А

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 березня 2017 року заяву представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 про застосування заходів забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на майно у вигляді:

- транспортний засіб марки ВМW модель ХІ, легковий, 2014 р.в., державний номер НОМЕР_1, колір білий, який належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (код НОМЕР_2);

- земельну ділянку, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Янтарна, ділянка № 18, загальною площею 0,0750 га., цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:003:3468, яка належить ОСОБА_2, 06.05.1980 р.н (код НОМЕР_2).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 березня 2017 року про забезпечення позову та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09 березня 2017 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Овідіопольського районного суду Одеської області до ОСОБА_2 та просив встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу та розподілитии спільно нажите майно у вигляді земельної ділянки та транспортного засобу.

Разом з позовом, 09 березня 2016 року представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на:

-транспортний засіб марки ВМW модель ХІ, легковий, 2014 р.в., державний номер НОМЕР_1, колір білий, який належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТС СХТ 054539 від 06.05.2015 р.;

-земельну ділянку, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Янтарна, ділянка № 18, загальною площею 0,0750 га., цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:003:3468, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 29.12.2009 р., зареєстроване в реєстрі за № 1912 та посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 про забезпечення позову, суд виходив із того, що між сторонами дійсно виник спір про визнання права власності та існує реальна загроза не виконання можливого рішення суду, з урахуванням обсягу позовних вимог, особи відповідачки, процесуального становища рухомого та нерухомого майна

Проте, з таким висновком суду повністю погодитись неможливо з огляду на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В порядку ст. 152 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов'язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Керуючись нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України які наведенні у Постанові Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за № 9 від 22 грудня 2006 року, суди при вирішенні питання про забезпечення позову мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Все це повинно бути мотивовано, а не шаблонний перепис диспозицій норм права. Тому не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції, належним чином не з'ясував межі забезпечення, не прийняв до уваги інтереси осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів по забезпеченню позову.

Колегія суддів не може погодитись з ухвалою суду першої інстанції в частині накладення арешту на земельну ділянку, оскільки, як встановлено в судовому засіданні при постановленні оскаржуваної ухвалу земельна ділянка вже не належала ОСОБА_2, оскільки з грудня 2016 року власниками земельної ділянки за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Янтарна, ділянка № 18 стали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних частинах на підставі договору, який належним чином зареєстрований 09.12.2016 р., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9

Крім того, відповідно ст. 210 ЦПК України ухвала суду, що постановляється, як окремий документ, складається з вступної частини, описової частини, мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу, та резолютивної частини.

Всупереч вказаним нормам, оскаржувана ухвала суду взагалі не містить мотивувальної частини.

За таких підстав, відповідно до п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_2 ОСОБА_3підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню в частині накладення арешту на земельну ділянку № 18, яка розташована в Овідіопольському районі Одеської області в смт. Таїрове по вул. Янтарна, в решті ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 березня 2017 року про забезпечення позову скасувати в частині накладення арешту на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Янтарна, ділянка № 18, загальною площею 0,0750 га., та відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 в цій частині.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення .

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

ОСОБА_10