Справа № 459/1703/15 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/229/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Копняк С. М., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3, на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені, -

в с т а н о в и л а:

28 травня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 08.10.2007 року в розмірі 40 342,07 доларів США з яких: 36 800,39 доларів США - кредитна заборгованість, 3 541,68 доларів США - заборгованість по процентах; 19 994,92 грн. заборгованості по сплаті пені (8 528,50 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 11 466,42 грн. - пеня за прострочення сплати процентів).

В обгрунтовання позовних вимог покликалося на те, що 08.10.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у сумі 50178,00 доларів США під 10,50% річних зі строком повернення - 07.10.2022 р. У зв»язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов»язань, станом на 18.05.2015 р. заборгованість за договором кредиту становить 40 342,07 доларів США. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 08.10.2007 року було укладено договір поруки № 0/1, згідно з яким останній зобов'язався відповідати перед банком у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобов'язань позичальника за кредитним договором.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 40 342,07 доларів США боргу за договором кредиту № 0 від 08.10.2007 року, з яких: 36 800,39 доларів США - кредитна заборгованість, 3 541,68 доларів США - заборгованість по процентах; та 19 994,92 грн. заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит, з яких: 8 528,50 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 11 466,42 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» по 1 827,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

Зокрема, зазначив, що судом першої інстанції порушено принцип змагальності сторін та позбавлено відповідача права на правову допомогу. Суд не врахував, що кредитний договір було укладено в іноземній валюті, хоча на час його укладення банк не мав індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями. Наявність банківської ліцензії та письмового дозволу НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями не звільняє банк від обов»язку отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, які вимагають індивідуального ліцензування, а Генеральна ліцензія № 75 від 28.01.1991 року, на яку покликається банк, дає право лише на здійснення операцій передбачених ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Судом першої інстанції не досліджено відповідність кредитного договору положенням ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», не встановлено факт роз»яснення банком споживачу кредитних ризиків, зокрема у матеріалах справи відсутній примірник інформаційного листа споживача, підписання якого є обов»язковим при наданні споживчого кредиту.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України).

Встановлено, що 08.10.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (тепер ПАТ «УкрСиббанк» ) та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з п.п. 1.1, 1.2.1, 1.2.2, 1.3.1 якого банк зобов'язувався надати позичальнику кошти в сумі 50178,00 доларів США під 10,5 % річних терміном до 07.10.2022 р., а позичальник зобов'язувався повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті та сплатити проценти за його користування в порядку і на умовах, визначених цим договором.

За курсом Національного банку України на день укладення договору сума отриманих позичальником коштів була еквівалентною 253398,90 грн.

Відповідно до п.п. 4.2, 8.3 договору кредиту № 0 від 08.10.2007 року позичальник зобов'язувався погашати кредит та сплачувати нараховані проценти шляхом сплати ануїтетних платежів, розмір яких встановлений згідно з п.1.2.2, вказаний в пункті 1.2.2 даного договору. Відповідно до вимог ст.611 Цивільного кодексу України при порушенні позичальником вимог п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 цього договору банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку, встановленому розділом 12 договору. Правила нарахування пені за вказаним вище договором визначені п. 8.1 цього договору. Згідно п.10.2 даного договору по закінченню 30 календарних днів з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 08.10.2007 року було укладено договір поруки № 0/1.

Факт отримання позичальником кредитних коштів в сумі 50178,00 доларів США підтверджується матеріалами справи (а.с. 102).

Внаслідок неналежного виконання умов договору споживчого кредиту № 0 від 08.10.2007 року станом на 18.05.2015 року заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем становить 40 342,07 доларів США, з яких: 36 800,39 доларів США - кредитна заборгованість, 3 541,68 доларів США - заборгованість по процентах; та 19 994,92 грн. заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит, з яких: 8 528,50 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 11 466,42 грн. - пеня за прострочення сплати процентів (а.с. 20-29).

Позивач направляв відповідачам за адресою їх проживання вимоги про усунення порушень, які виникли у зв'язку з невиконанням умов договору про надання споживчого кредиту № 0 та договору поруки № 0/1 від 08.10.2007 року та про дострокове повернення усієї суми кредиту, та такі повідомлення були отримані відповідачами, однак залишені без реагування (а.с. 38-57).

Згідно положень ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93. Відповідно до ст. 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України.

За відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо зазначених операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету № 15-93 є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Тому, у випадку наявності у банку відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України на здійснення операцій з валютними цінностей, здійснення банками кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 6-1680 цс15, якщо у кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України) за наявності хоча б у однієї сторони зобов'язання: або у банка-отримувача або у ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України ( стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"), то суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

З огляду на те, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором чи проценти на банківський вклад (статті 1054, 1061 ЦК) в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Тому, враховуючи, що АКІБ «УкрСиббанк» Національним Банком України видано Генеральну ліцензію № 75 від 24.12.2001 року та дозвіл № 75-2 від 19.11.2002 року на право здійснення операцій, визначених п.п. 1-4 ч.ч. 2, 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», зокрема на здійснення операцій з валютними цінностями, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивач вправі був укладати договір в іноземній валюті, та підставно стягнув з відповідачів в користь позивача суму заборгованості по тілу кредиту та відсотках за договором кредиту в іноземній валюті.

Висновки суду відповідають нормам матеріального та процесуального права, доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Копняк С. М.

Савуляк Р. В.