УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

336/5876/16-ц

2/336/207/17

м. Запоріжжя 20 березня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Чернишовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, де вказує, що 08.08.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» було укладено кредитний договір № 114-2008-2580 з ОСОБА_4 (натепер змінила прізвище на «Бутова»).

Відповідач ОСОБА_1 отримала 28 000,00 доларів США, із розрахунку 16,95 % річних, також за користування коштами понад встановлений с трок нараховується процентна ставка у розмірі 50,85 % річних, з кінцевим терміном повернення до 01.08.2028 року.

В забезпечення повернення кредитних коштів виступила поручителем ОСОБА_3, яка уклала з банком договір поруки від 08.08.2008 року, згідно якого у випадку не виконання зобовязань по кредитному договору, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Крім того, в забезпечення повернення кредитних коштів виступив поручителем ОСОБА_2, який уклав з банком договір поруки від 30.03.2010 року, згідно якого у випадку не виконання зобовязань по кредитному договору, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Далі позивач зазначає, що у звязку з невиконанням умов вищезазначеного кредитного договору станом на 10.06.2015 року утворилась заборгованість в у загальному розмірі 29 754,01 доларів США.

На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану суму боргу та витрати по сплаті судового збору.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 заявив суду клопотання про закриття провадження по справі на підставі п.5 ч.1 ст. 205 ЦПК України, зважаючи на існуюче рішення третейського суду з приводу спору між сторонами, через який і було предявлено позов.

Представник позивача заперечив на вказане клопотання, посилаючись на те, що банк через зміну у законодавстві позбавлений можливості отримати виконавчий лист за вищевказаним судовим рішенням.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думки учасників судового розгляду, суд дійшов висновку про те, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, а провадження у справі необхідно закрити на підставі п.5 ч.1 ст. 205 ЦПК України, виходячи із нижче наведеного.

Одним зі способів захисту прав суб'єктів цивільних правовідносин є звернення до третейських судів, що передбачено статтею 17 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає із цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди" (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 2983-VI передбачено, що після набрання чинності цим Законом третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захисту справ споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом, про що виноситься мотивована ухвала.

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України "Про захист прав споживачів" є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Цей Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Отже, спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди", незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Але ж при цьому, за частиною першою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Як слідує із змісту кредитного договору № 114-2008-2580 від 08.08.2008 року, цільове призначення кредиту споживчі цілі, проте на відмінність від приписів частини першої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" вказаний договір не містить тих положень, що банк-кредитодавець надав кошти (кредит) або бере зобов'язання надати їх відповідачу-позичальнику для придбання певної продукції у певному розмірі та на умовах, встановлених договором.

Отже, кредитний договір № 114-2008-2580 від 08.08.2008 року, хоча і названий «на споживчі потреби», проте не відповідає вимогам, встановленим законом для договорів про надання споживчого кредиту, через що на правовідносини, що виникли з вказаного кредитного договору не поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно п.5 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або повернув справу на новий розгляд до третейського суду, який ухвалив рішення, але розгляд справи у тому самому третейському суді виявився неможливим.

Між сторонами дійсно укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду (п. 8.1. Додаткової угоди від 26.04.2012 року до кредитного договору № 114-2008-2580 від 08.08.2008 року).

25 вересня 2015 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків по справі № 1296/15 було ухвалено рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав про стягнення на користь позивача з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 114-2008-2580 від 08.08.2008 року у загальному розмірі 29 754,01 доларів США.

У матеріалах справі наявне вказане рішення із відміткою про набрання законної сили.

При цьому, сторона позивача, яка наполягала на розгляді справи судом, не надала доказів того, що суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або повернув справу на новий розгляд до третейського суду, який ухвалив рішення, але розгляд справи у тому самому третейському суді виявився неможливим.

На підставі викладеного, керуючись ст. 168, 205 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором№ 114-2008-2580 від 08.08.2008 року.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Зарютін П.В.