АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-4593/11 Номер провадження 22-ц/786/819/17Головуючий у 1-й інстанції Хіль Л.М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1
на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2009 року
за заявою Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,
в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до місцевого суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Одночасно з позовною заявою, представник ПАТ «ОТП Банк» звернувся до місцевого суду з заявою про забезпечення позову, в якій прохав накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також в якості забезпечення позову обмежити право виїзду ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за межі України шляхом тимчасової відмови у видачі їм паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше (а.с. 33-35).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2009 року заяву представника ПАТ «ОТП Банк» задоволено частково.

Накладено арешт на нерухоме та рухоме майно, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 ; автомобіль ГАЗ 2705 14-СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 ; автомобіль ГАЗ 3302 14-СПГ реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 ; автомобіль ЗІЛ 431610, реєстраційний номер НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_6 .

Обмежено право виїзду громадянину України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянці України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виїжджати за межі України до закінчення провадження у даній справі та виконання рішення суду, шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше.

В частині накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала допущена до негайного виконання.

Із вказаною ухвалою суду частково не погодилася ОСОБА_1 та оскаржила її в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати в частині задоволення заяви ПАТ «ОТП Банк» про тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, враховуючи наступне.

Задовольняючи заяву представника ПАТ «ОТП Банк» в частині обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за межі України до закінчення провадження у справі та виконання рішення суду у зазначений в заяві спосіб, суд першої інстанції вважав наявними підстави для задоволення заяви позивача в порядку забезпечення позову.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" (далі Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду до закінчення провадження у справі (п. 8).

За змістом пункту 2 цього Закону можливість обмеження у виїзді не пов`язується з розглядом цивільних справ, а передбачається така можливість для громадян суб`єктів цивільних відносин, які мають неврегульовані відносини до судового розгляду.

Відповідно до ст. 8 Закону № 3857-XII вирішення спорів про відмову в оформленні паспорта чи продовження терміну його дії або тимчасове затримання паспорта чи його вилучення можуть бути оскаржені громадянином до суду за місцем його проживання. У разі відмови громадянину України у виїзді за кордон з підстав, передбачених пунктами 1, 2 і 6 ч. 1 ст. 6 цього Закону, він може оскаржити цю дію у судовому порядку за місцем свого проживання. Відмова у виїзді з України з підстав, передбачених пунктами 3 5 і 9 ч. 1 ст. 6 цього Закону, оскарженню не підлягає.

Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Пунктом 8 ст. 19 Закону від 3 квітня 2003 р. № 661-VI "Про Державну прикордонну службу України" (далі Закон № 661-VI) встановлено, що на Державну прикордонну службу України (далі ДПС) відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення вїзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів.

Відповідно до ст. 124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (далі ДВС), яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі Закон № 606-XIV).

З набранням чинності з 9 березня 2011 р. Закону від 4 листопада 2010 р. № 2677-VI "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 152 ЦПК. Серед видів такого забезпечення у ст. 152 ЦПК не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

З огляду на те, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, а вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377--1 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону № 606-XIV у зв`язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII), суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ПАТ «ОТП Банк» в частині забезпечення позову шляхом встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за межі України до закінчення провадження у справі та виконання рішення суду шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був вданий раніше.

Отже, ухвала суду першої інстанції в частині забезпечення позову шляхом встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду відповідачки ОСОБА_1 за межі України до закінчення провадження у справі та виконання рішення суду шляхом тимчасової відмови їй у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був вданий раніше, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви ПАТ «ОТП Банк» в цій частині.

Приймаючи до уваги те, що вказана ухвала оскаржена в апеляційному порядку лише відповідачкою ОСОБА_1 в частині, що стосується встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у вказаний в заяві спосіб відносно неї, колегія суддів не вирішує питання про скасування даної ухвали в частині задоволення заяви ПАТ «ОТП Банк» про забезпечення позову шляхом встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду відповідача у заявлений в заяві спосіб відносно ОСОБА_2 , який апеляційну скаргу на ухвалу суду від 27 жовтня 2009 р. не подавав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд:змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 312 ч.1 п.2, ст.ст.314,315,317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2009 року скасувати в частині задоволення заяви представника ПАТ «ОТП Банк» та обмеження у праві виїзду громадянці України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі України до закінчення провадження у даній справі та виконання рішення суду, шляхом тимчасової відмови їй у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше.

Постановити в цій частині нову ухвалу.

У задоволенні заяви представника ПАТ «ОТП Банк» в частині обмеження у праві виїзду громадянці України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі України до закінчення провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та виконання рішення суду, шляхом тимчасової відмови їй у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше, - відмовити.

В іншій частині ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2009 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя : /підпис/ О.В.Чумак
Судді: /підпис/ Т.О.Кривчун
/підпис/ Л.І.Пилипчук
ЗГІДНО:
Суддя Апеляційного
суду Полтавської області О.В.Чумак