Справа № 214/2503/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 вересня 2017 року, Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

при секретарі Лебедевої О.В,

за участі

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2015 року позивач звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 10.10.2014 року помер батько позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що був зареєстрований за адресом: м. Кривий Ріг, вул. Подбєльського, 31-71. Після його смерті відкрилась спадщина в м. Кривому Розі на будинок 37 по вул. Херсонська, та квартиру АДРЕСА_1. Заповіт спадкоємцем складено не було. Позивач є сином померлого. В літку 2014 року померлий батько проживав разом з позивачем у будинку 37 по вул. Херсонській м. Кривого Рогу. Окрім позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась відповідачка - дочка померлого, яка з батьком не проживала та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Останні декілька років проживає в Греції. З березня 2014 року відносини між батьком та відповідачкою погіршились, вони припинили спілкуватись. В грудні 2013 року батько позивача тяжко захворів та знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні 4-ї Міської лікарні з діагнозом інфаркт головного мозку. Через похилий вік і тяжку хворобу він був в безпорадному стані, потребував постійного піклування, догляду та матеріальної допомоги. Відповідач в період січня 2014 року по момент смерті спадкодавця жодної допомоги йому не надавала, тому позивач самостійно піклувався про батька, а саме: за власні кошти, та кошти спадкодавця купував ліки та забезпечував необхідне харчування для батька при цьому заощаджував для себе на харчуванні та одязі; раніше відпрошувався з роботи для належного догляду за батьком, просив сусідів, у відсутності позивача придивлятись за батьком. В продовж всього 2014 року спадкодавець окрім фізичного болю, який спричиняла йому хвороба, зазнав душевних страждань в звязку з поведінкою відповідача. Позивач вважає, що відповідачка під час хвороби батька мала можливість, але свідомо ухилялась від надання матеріальної та моральної допомоги. Також позивач самостійно здійснив поховання батька.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити. Пояснив, що померлий ОСОБА_5 був його батьком, проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Він має рудну сестру ОСОБА_4 з якою у нього неприязні стосунки. Батько в грудні місяці 2013 року попав до лікарні з інсультом. Після виписки з лікарні проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Після цього батько переїхав до нього на вул.. Херсонську,37. Проживав у нього. Три рази лежав у лікарні. Помер 10 жовтня 2014 року. Він особисто доглядав батька. Від сестри ОСОБА_4 ніякої допомоги не було. Племінник ОСОБА_6 також не допомагав. В вересні 2014 року племінник вигнав його з квартири батька, намагався вигнати і самого батька. Після бесіди дільничним інспектором племінник залишив квартиру. Є свідки, що сестра ніякої допомоги батьку не надавала. Грошей не вистачало, прийшлося продати гараж, щоб оплатити лікування батька. Займав гроші і на роботі. В 2014 році приїхала сестра переоформила квартиру за адресою: вул.. Подбельського,31/71 на свого сина ОСОБА_6. На цю квартиру батько оформив договір дарування на її імя. Батько подав в суд позов про скасування договору дарування, проте помер. Ніяких взаємовідносин між відповідачем та батьком не було. Батько після інсульту погано пересувався, погано балакав, не всі слова можна було зрозуміти. Всі ліки батьку він придбав сам. По вул. Херсонській, 37 батько проживав з травня по вересень 2014 року. Зрідка їздив на вул. Подбельського помитися. Він допомагав батьку матеріально, та привозив продукти. Після смерті батька гроші лишилися. Скільки саме не памятає. Батько отримував пенсію 2500 гривень. Батько знав, що його дочка перебуває у Греції. В 2014 році племінника ОСОБА_6 не було, на літній період він виїзджав. Доглядальниця батькові не потрібна була, він сам міг себе доглянути.

Представник позивача, в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Відповідач по справі ОСОБА_4, заперечувала проти задоволення позову. В судовому засіданні пояснила, що до 2007 року вона проживала разом з батьком по вул.. Подбельського, 31/71. В цій квартирі народився її син. Син постійно проживав з її батьком. Увесь час допомогу батькам надавала вона. В вересні 2007 року вона переїхала до Грецької республіки працювати. Запросила перед цим брата, що вирішити питання піклування за батьками. Батько оформив опіку на мати, весь час допомагав йому опікуватися матірю її син. Вже в грудні 2007 року вона направила гроші. Для її батька процедура отримання грошей була дуже складною. Тому вирішили висилати гроші на імя сина. Вислала за весь час 19 тисяч 350 евро. Це тільки ті гроші квитанції за якими збереглися. З міста Афіни до ОСОБА_7 вона передавала посилки. Постійно розмовляла з батьком по телефону. Багато грошей витрачала на картки, але постійно спілкувалась. Брата поруч ніколи не було, 24 червня 2012 року прийшов на похорон матері. Сама вона приїхати не змогла за сімейними обставинами, проте розмовляла з батьком по телефону. Батько розповів, що новий рік буде зустрічати з сином, проте йому стало зле, паралізувало ліву сторону, та відняло мову. Викликали швидку. Брат приїхав до лікарні. Сама вона також спілкувалась з лікарями. Просила допомогти. Одразу вислала гроші, батькові зробили томограму. В 2007 році вона зробила картку на сина для отримання грошей. Батько в лікарні був дві неділі, весь цей час вона спілкувалася з братом. Батько був при здоровому глузді, пенсію отримував сам, був учасником процесу про позбавлення батьківських прав. 7 березня 2014 року вона приїхала до України, батько просив приїхати ще раніше, бо хотів подарувати їй квартиру. На 25 березня було призначено зустріч у нотаріуса. Всіма питаннями щодо дарування квартири батько займався без неї, спілкувався з братом, той знав, що йде оформлення документів на дарування квартири. Вирішили що дім відійде братові, а на неї переоформлять квартиру. Вона залишила сусідці 11 тисяч гривень, які та потім передала братові на похорон батька. Коли батько знаходився в лікарні вона передавала братові кошти на ліки. Їй сусіди повідомили, що батько помер. Коли батька виписали з лікарні її син допомагав йому розробляти руку. В скайпі часто спілкувалися, вона співала батькові пісні, щоб повернулася мова. Він сам міг включати скап, поговорити, навіть міг відправити листа. Пересувався батько самостійно. Вони навіть разом ходили до аптеки. Батько навіть збирався до неї в Грецію. Її син ОСОБА_8 до 20 років постійно проживав з її батьком. Потім зійшовся з дівчиною та переїхав. Володя влітку працював на морі, з батьком проживала ОСОБА_9. Батько до останнього ходив рибалив. Коли вона приїздила, то на три місяці закупила ліки. Після смерті батька брат розповів, що батько звернувся з позовом до суду про визнання договору дарування недійсним, вона постійно з батьком спілкувалась. Він про це і слова не сказав. Її адреса в Греції всім відома, є номер її телефона. Вона хотіла приїхати на похорон батька. А вони навмисно поховали його на другий день, не захотіли її чекати. За життя батько хотів віддати дім синові. А їй квартиру. Розмовляв батько повільно, що було не зрозуміло він писав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснила,що у ОСОБА_4 з батьком були добрі стосунки. Покійний доглядав сина ОСОБА_4 Неприязних відносин між батьком та дочкою не було. З ОСОБА_5 була знайома. Часто зустрічалися. Бувала у них вдома. ОСОБА_4 висилала батькові гроші, пару разів на неї, вона ці гроші передавала. Залишила покійному свою аліментну картку. Між батьком, дочкою та сином була усна угода про те, що квартиру батько перпишить на дочку, а будинок на сина. В останній раз ОСОБА_5 бачила в лікарні, до того зустрічала на вулиці. Знає що ОСОБА_5 хворів, знаходився в лікарні, до нього постійно приїздив онук. Після інфаркту бачила ОСОБА_5, у нього було порушено мову, проте в подальшому його можна було зрозуміти. ОСОБА_8 переїхав до діда, вони спілкувалися з дочкою по скайпу, вчили пісні. ОСОБА_11 поїхав працювати. Сама чула зі слів покійного, що квартира буде переписана на дочку. А дім на сина.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона є співмешканкою внука дідуся. Проживали вони разом, дідуся ніхто не ображав. Після інсульта переїхали до нього на Подбельського ,31/71. Спілкувалися прекрасно. Продукти вони з ОСОБА_11 купували за свій рахунок, дідусь міг купити собі сам фрукти. Він самостійно ходив на ринок. В нього була пенсія близько 2000 гривень. Гроші його дочка пересилала з Греції, гроші витрачались на ліки та їжу для дідуся. Їжу готували всі разом, дідусь і сам міг собі приготувати. В квартирі був інтернет, дідусь міг користуватися скайпом. Сама це бачила, як він натискав кнопки та спілкувався. Він міг зателефонувати і сам, но частіше телефонувала тітка ОСОБА_4. Розмовляв дідусь погано. Більше писав. В лікарні дідусь знаходився влітку 2014 року, потім ще був з серцем. ОСОБА_4 висилала гроші на імя сина, один раз вислала на її імя. Дідусь самостійно міг сходити до туалету, поїсти міг, навіть готував сам собі, в гості ходив до сусідів.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 пояснив, що він був другом ОСОБА_5 Так сталося , що ОСОБА_5 прийшов до нього та розповів, що дочка обманула його, що домовлялися зробити посмертний договір, а у нотаріуса зробили догові дарування на квартиру. Потім розповідав, що хотів відмінити цю дарствену, для чого звернувся до суду. До хвороби онук з ним не проживав. Після інсульту внук почав проживати з ОСОБА_5 Розповідав, що внук не допомагає йому. Дочка проживає за кордоном, не допомагає. З внуком були складні стосунки. ОСОБА_5 сам собі готував їжу, отримував пенсію. Навідував його в лікарні, давав один раз гроші в сумі 2000 гривень. Сбереженія у ОСОБА_5 були, він передав гроші на збереження сусідці. Сам ходив до магазину та аптеки.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що до хвороби дідуся він проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, після переїхав до нього, щоб допомагати. З дідусем були добрі стосунки, звязок матері з батьком не припинявся, постійно спілкувалися. Згодом зясувалося, що дідусь хоче оспорити договір дарування на квартиру. Пенсію дідусь отримував сам. Мати залишила дідусю аліментну карточку, з якої він самостійно знімав гроші. Гроші, які мати висилала на його імя, витрачались на всіх, на ліки, на продукти. Дідусь був самостійним, коли потрібно було ходив на ринок. У сина свого проживав дідусь менше місяця, поїхав подихати свіжим повітрям. Допомогу дідусю надавав до самої його смерті. Мати часто телефонувала по скайпу, розмовляла з дідусем. Дідусь сам взяв мати, та повів її до нотаріуса, казав, що хоче подарувати їй квартиру. Дідусь міг користуватися компютером, який стояв дома. Скайпом користувався також сам, міг включити та виключити. Похоронами займався позивач, у дідуся були відкладені на це гроші, проте він їх не знайшов.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 пояснила, що вона проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_6, з позивачем по справі є сусідами. Батько часто приїздив до позивача до дому, скаржився, що дочка заволоділа його квартирою. Після інсульту у ОСОБА_5 було порушення мови, проте зрозуміти його було можна. Пенсію ОСОБА_5 отримував сам.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 суду пояснила, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7. Була сусідкою ОСОБА_5 з 1976 року. ОСОБА_4 проживає за кордоном, на похорон батька не приїздила. Після інсульту ОСОБА_5 зробила на себе договір дарування на квартиру. А ОСОБА_5 передумав після дарувати їй квартиру. ОСОБА_5 хворів, вона сама визивала йому швидку. Залишив їй 12000 гривень, сказав що це гроші на похорон, вона передала їх після смерті синові. ОСОБА_15 пересилала гроші йому не розповідав. Відносини у ОСОБА_5 з онуком були не дуже добрі. Пенсію приносила поштарка, він сам її отримував. ОСОБА_16 переїхав до діда вже після інстульта. Після інсульту ОСОБА_5 розмовляв погано, їсти собі готував сам, міг сам помитися. Виходив на вулицю, купував собі продукти та ліки.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 суду пояснив, що був сусідом ОСОБА_5, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8. Відносини у ОСОБА_5 з онуком були нормальні. Після інсульту ОСОБА_16 переїхав до діда допомагати. ОСОБА_4 допомагала батькові та сину фінансово. ОСОБА_8 ходив до діда в лікарню, приносив їжу та ліки. Дід сам міг купувати собі продукти, сам міг собі приготувати їжу, купити ліки.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 суду пояснила, що вона є подругою ОСОБА_1, в 2014 році захворів ОСОБА_5 його син попросив її навідувати батька. Вана часто приїздила, готувала їжу, до лікарні привозила ліки. Нікого з родичів ОСОБА_5 не бачила, він весь час проживав сам. Потребував сторонньої допомоги, вона навідувала його приблизно три рази на тиждень. На вулицю ОСОБА_5 не виходив.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-КИ №598616 від 10 жовтня 2014 року, 10 жовтня 2014 року помер ОСОБА_5, про що Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зроблено відповідний актовий запис № 1666. ( а.с.8)

Згідно лікарського свідоцтва про смерть за № 123 від 10 жовтня 2014 року, причиною смерті ОСОБА_5 став хронічний пієлонефрит. ( а.с.10).

Згідно виписного епікризу № 10012 ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні 4-й ГБЦ м. Кривого Рогу з 29.12.2013 року по 15.01.2014 року. З діагнозом : інфаркт головного мозку. Виписаний з рекомендованим лікуванням. ( а.с. 12).

На підставі накладної №6 від 11 жовтня 2014 року виданої, ЧП «Успіння» ОСОБА_5 витратив на поховання 5715,00 гривень. ( а.с. 14).

Згідно відповіді на запит за № 665/01-16 від 29 липня 2015 року ОСОБА_19 до неї звернувся ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, з заявою про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_5, померлого 10 жовтня 2014 року. Також нею була одержана заява 22 січня 2015 року, посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_20, від імені ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, на прийняття спадщини після смерті батька. ( а.с. 33).

Ксерокопії квитанцій про перерахування ОСОБА_4 з Греції грошових коштів на імя ОСОБА_6 та Романюк ( а.с.122-165).

Статтями1,2 ЦПК Українипередбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів (ч.1ст.11 ЦПК України).

Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України,ст. 3 ЦПКкожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Відповідно ч.3ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідност. 12 ЦК Україниособа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно дост. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті58та59 ЦПК Українивказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.

Відповідно до ч. 5ст. 1224 ЦК Україниза рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 6 постанови №7 від 30.05.2009 року «Про судову практику у справах про спадкування», вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другійст. 1259 ЦК України.

Окремо закон виділяє усунення від спадкування особи, яка ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч. 5ст. 1224 ЦК України). Цей потенційний спадкоємець також усувається від права на спадкування за законом, але на відміну від осіб, зазначених у ч. 3 та 4 цієї статті, щодо яких законом визначено про безумовну втрату права на спадкування у разі встановлення певних фактів, він визнається негідним спадкоємцем на розсуд суду.

Виходячи зі змісту зазначених норм Закону, суд при вирішенні такої справи, згідно з вимогамист. 214 ЦПК Україниповинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 поняття "безпорадний стан" тлумачиться як стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування (абзац другий пункту 6 постанови).

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Згідно вимогст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач ухилялася від надання спадкодавцеві допомоги. Доводи позивача про те, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані, потребував постійного піклування та догляду, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. І були спростовані як самим позивачем, відповідачем по справі, так і допитаними в судовому засіданні свідками ОСОБА_21, ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_14, які пояснили, що ОСОБА_5 міг самостійно себе доглядати, в сторонній допомозі потреби не було. Самостійно міг купувати собі продукти та ліки. ОСОБА_15 припинення спілкування ОСОБА_4 з батьком, ці обставини також спростовуються показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_13, згідно яких спілкування дочки з батьком не припинялося, також вона надавала матеріальну допомогу батькові.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_18, оскільки вони не збігаються з показами інших свідків, і всі її пояснення спростовуються показами свідків ОСОБА_1, ОСОБА_21, ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_14

За таких обставин, суд не знаходить підстав для усунення відповідача від права на спадкування після смерті ОСОБА_5 , тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.60,84,212-215, ЦПК України, ст.ст.15,16, 1224,1261 Цивільного кодексу України, , суд,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в апеляційний суд Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк від дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні, - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів від дня отримання копії рішення суду.

Суддя: Н.В.Чернова

Повний текст рішення виготовлено 22 вересня 2017 року.