Справа № 635/8677/15-ц
Провадження № 2/635/625/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року с. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Токарук Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності та визнання права власності на ? частину житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

до Харківського районного суду Харківської області подано позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності та визнання права власності на ? частину житлового будинку, який був уточнений у листопаді 2016 року. Відповідно до уточненої редакції позовних вимог позивач просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку № 6 по вїзду Рєпіна в смт Пісочин Харківського району Харківської області; визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 43,50 кв.м, житловою площею 24,70 кв.м, з верандою літ. «а1», ганком літ. «а2», навісом літ. «а3», з господарськими будівлями та спорудами погрібом літ. «В», вбиральнею літ. «Ж», літнім душем літ. «Д», огорожами №№ 1-3, воротами № 4, за № 6 по вїзду Рєпіна в смт Пісочин Харківського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог вказує, що житловий будинок № 6 по вїзду Рєпіна в смт Пісочин Харківського району Харківської області по праву спільної часткової власності належить в 1/2 частині їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району 19.08.1995 року, реєстр № 1-1488, а в 1/2 частині відповідачу ОСОБА_2, на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 17.06.2014 року. Згідно відомостей, зазначених в технічному паспорті на цей будинок, до складу спірного житлового будинку, без урахування самочинних будівель, входять: будинок літ. «А-1» загальною площею 43,50 кв.м, житловою площею 24,70 кв.м, веранда літ. «а1», ганок літ. «а2», навіс літ. «а3», господарські будівлі та споруди погріб літ. «В», вбиральня літ. «Ж», літній душ літ. «Д», огорожі №№ 1-3, ворота № 4.

Позивач зазначає, що досить тривалий час, починаючи з 1969 року, тобто після смерті її матері, тільки вона самостійно користувалась спірним житловим будинком, проживала в ньому. ЇЇ брат та батько відповідача ОСОБА_3, який до свого сина ОСОБА_2 був власником іншої 1/2 частини цього житлового будинку як і вона, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району 19.08.1995 року, за своє життя цим будинком з того часу не користувався, не приймав ніякої участі в його утриманні, тому раніше порядок користування ним або виділ часток між співвласниками ніколи не проводилися. Весь цей час вона, користуючись спірним житловим будинком в цілому, проводила його поточні ремонти, в 2001-2002 роках капітально відремонтувала фундамент будинку, дах та веранду, встановила нові огорожу та ворота, самостійно здійснила підведення газу до будинку, сплачую всі комунальні, страхові платежі. На цей час з боку нового співвласника спірного будинку, її племінника ОСОБА_2 стали виникати постійні претензії з питань користування будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою, він бажає користуватися належною йому часткою спільного майна, але в цьому питанні вони не можуть дійти згоди між собою, бо самостійно розділити спірний будинок та визначити, хто з них якою часткою може користуватися не можуть, угоди про участь в утриманні будинку або виділ частки із спільної власності між ними не досягнуто, тому вона змушена була звернутися до суду з позовом про виділ частки, розподіл спірного житлового будинку. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 14 вересня 2016 року встановлено, що виділити в натурі частки співвласників, згідно їх ідеальних часток, без урахування самовільних будівель та споруд, та з відступом від ідеальних часток не надається можливим, варіанти виділу часток співвласників у праві спільної часткової власності у звязку з цим не надані, не визначений і порядок користування спірним житловим будинком, у звязку з тим, що спірний житловий будинок з деревяними стінами має знос 63%, то даний житловий будинок розподілу або визначенню порядку користування не підлягає, технічний стан житлового будинку не дозволяє проведення розподілу або визначення порядку користування ним, проведення будь-яких ремонтно-будівельних робіт, що необхідні при переплануванні будинку, також неможливо. За цим же висновком експертизи порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою не визначається, у звязку з неможливістю розподілу житлового будинку. Переобладнання даного будинку не пропонуються, також у звязку з неможливістю розподілу житлового будинку. Відповідно до висновку цієї експертизи встановлена ринкова вартість спірного житлового будинку загальною площею 43,50 кв.м, житловою площею 24,70 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, яка складає в цінах станом на серпень 2016 року - 121 030 гривень, тому грошова компенсація за 1/2 частину будинку згідно його ринкової вартості складає 60 515,00 гривень (121 030 *1/2).

Позивач вказує, що у звязку з тим, що поділ спірного житлового будинку та визначення порядку користування ним взагалі неможливі, вона змінила та уточнила свої позовні вимоги, зазначила, що її, як співвласника, звернення до суду з таким позовом обумовлено саме такими причинами, що ідеальні частки співвласників не можуть бути виділені в натурі, тому цей будинок є неподільним. Вважає, що таке припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача ОСОБА_2 та членам його сімї, тому як в цьому будинку вони не проживають, він має інше житло в цьому ж населеному пункті, а саме в смт Пісочин Харківського району Харківської області, де постійно і проживає разом із своєю сімєю. Позивач зазначає, що на час подання цього позову нею відповідна грошова сума, що складає вартість 1/2 частини спірного житлового будинку в розмірі 60 515,00 гривень, була внесена на депозитний рахунок суду.

Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, надійшла заява представника позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі договіру про надання юридичної допомоги б/н від 16.11.2015, з проханням слухати справу у їх відсутність, уточнений позов підтримую у повному обсязі, просять задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази, які додані до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.

Згідно ст. ст. 10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що житловий будинок № 6 по вїзду Рєпіна в смт Пісочин Харківського району Харківської області по праву спільної часткової власності належить в 1/2 частині ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району 19.08.1995 року, реєстр № 1-1488, а в 1/2 частині відповідачу ОСОБА_2, на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 17.06.2014 року.

Згідно відомостей, зазначених в технічному паспорті на цей будинок, до складу спірного житлового будинку, без урахування самочинних будівель, входять: будинок літ. «А-1» загальною площею 43,50 кв.м, житловою площею 24,70 кв.м, веранда літ. «а1», ганок літ. «а2», навіс літ. «а3», господарські будівлі та споруди погріб літ. «В», вбиральня літ. «Ж», літній душ літ. «Д», огорожі №№ 1-3, ворота № 4.

Як зазначила позивач, та що не було спростовано у судовому засіданні, вона тривалий час, починаючи з 1969 року самостійно користувалась спірним житловим будинком, проживала в ньому. ЇЇ брат та батько відповідача ОСОБА_3, який до свого сина ОСОБА_2 був власником іншої 1/2 частини цього житлового будинку як і вона, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району 19.08.1995 року, за своє життя цим будинком з того часу не користувався, не приймав ніякої участі в його утриманні. Весь цей час вона, користуючись спірним житловим будинком в цілому, проводила його поточні ремонти, в 2001-2002 роках капітально відремонтувала фундамент будинку, дах та веранду, встановила нові огорожу та ворота, самостійно здійснила підведення газу до будинку, сплачую всі комунальні, страхові платежі, на підтвердження чого суду надані копії накладних, квитанцій, абонентських книжок. На цей час між позивачем та новим співвласником спірного будинку ОСОБА_2 стали виникати постійні н6епорозуміння з питань користування будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3093/9210/9211 від 14 вересня 2016 року встановлено, що виділити в натурі частки співвласників, згідно їх ідеальних часток, без урахування самовільних будівель та споруд, та з відступом від ідеальних часток не надається можливим, варіанти виділу часток співвласників у праві спільної часткової власності у звязку з цим не надані, не визначений і порядок користування спірним житловим будинком, у звязку з тим, що спірний житловий будинок з деревяними стінами має знос 63%, то відповідно до п. 2.5.1 Методики «Організація проведення судових будівельно-технічних експертиз по цивільних справах» даний житловий будинок розподілу або визначенню порядку користування не підлягає, технічний стан житлового будинку не дозволяє проведення розподілу або визначення порядку користування ним, проведення будь-яких ремонтно-будівельних робіт, що необхідні при переплануванні будинку, також неможливо.

За цим же висновком експертизи порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою не визначається, у звязку з неможливістю розподілу житлового будинку. Переобладнання даного будинку не пропонуються, також у звязку з неможливістю розподілу житлового будинку.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи встановлена ринкова вартість спірного житлового будинку загальною площею 43,50 кв.м, житловою площею 24,70 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, яка складає в цінах станом на серпень 2016 року - 121 030 гривень, тому грошова компенсація за 1/2 частину будинку згідно його ринкової вартості складає 60 515,00 гривень (121 030 *1/2).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Судом встановлено, що ідеальні частки співвласників не можуть бути виділені в натурі, тому цей будинок є неподільним, поділ спірного житлового будинку та визначення порядку користування ним неможливі.

Відповідно ч. 3 ст. 50 ЖК України не допускається заселення квартири (будинку), збудованої для однієї сімї, двома або більше сімями або двома і більше одинокими особами, за винятком випадку, передбаченого ч. 5 ст. 54 цього Кодексу, а у нас з відповідачем різні сімї, а проживання з ним спільно в будинку, який складається з однієї житлової кімнати, взагалі є неможливим.

На думку суду, припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача ОСОБА_2 , оскільки суду надана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо ОСОБА_2, із якої вбачається, що ? частина житлового будинку № 6 по вїзду Рєпіна в смт Пісочин Харківського району Харківської області не єдина власність відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

На час подання позову позивачем відповідна грошова сума, що складає вартість 1/2 частини спірного житлового будинку в розмірі 60 515,00 гривень, була внесена на депозитний рахунок суду, що підтверджується відповідною квитанцією.

Аналогічна правова позиція була висловлена і у постанові Верховного Суду Україна від 15.05.2013 року у справі № 6-37цс13.

Згідно положень п. 14 Узагальнення Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок судам варто звернути особливу увагу на те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбачених пунктами 1 3 частини 1 статті 365 ЦК, з обовязковою умовою, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника і членам його сімї, та попереднє внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (постанова ВСУ від 16.01.2012 у справі N 6-81цс11). Саме ця обставина є визначальною під час вирішення спору про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників (постанова ВСУ від 02.06.2014 у справі N 6-68цс14).

Відповідно до статті 365 ЦК України згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за його частку не потрібно (позивачу лише необхідно внести вартість частки, право на яку припиняється, на депозитний рахунок суду).

За приписами Аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, зробленим ВСУ, питання, чи є частка незначною, підлягає вирішенню судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, також робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей обєкта, який є спільним майном (ухвала Верховного Суду України від 23 червня 2010 р. у справі № 6-22505св09).

Враховуючи всі вищевикладені обставини, суд вважає необхідним задовольнити позов, припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку № 6 по вїзду Рєпіна в смт Пісочин Харківського району Харківської області; визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 43,50 кв.м, житловою площею 24,70 кв.м, з верандою літ. «а1», ганком літ. «а2», навісом літ. «а3», з господарськими будівлями та спорудами погрібом літ. «В», вбиральнею літ. «Ж», літнім душем літ. «Д», огорожами №№ 1-3, воротами № 4, за № 6 по вїзду Рєпіна в смт Пісочин Харківського району Харківської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11, 60, 197, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку № 6 по вїзду Рєпіна в смт Пісочин Харківського району Харківської області.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 43,50 кв.м, житловою площею 24,70 кв.м, з верандою літ. «а1», ганком літ. «а2», навісом літ. «а3», з господарськими будівлями та спорудами погрібом літ. «В», вбиральнею літ. «Ж», літнім душем літ. «Д», огорожами №№ 1-3, воротами № 4, за № 6 по вїзду Рєпіна в смт Пісочин Харківського району Харківської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В.Назаренко