Справа № 383/646/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі: головуючої судді Адаменко І.М.,

при секретарі Могиленко В.М.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2017 року. Відповідно до довідки виконавчого комітету Бобринецької міської ради у вказаному вище житловому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично з 2012 року по теперішній час в зазначеному будинку не проживає та не з»являвся, а реєстрація відповідача у вказаному будинку є формальною та створює перешкоди у реалізації його права власності, тому він змушений був з вказаним питанням звернутися до суду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просить суд його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Вказуючи, що проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, в зв'язку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.

Заслухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач допитаний в судовому засіданні у відповідності до ст. 62 ЦПК України, як свідок суду показав, що він є власником житлового будинку розташованого по АДРЕСА_2 в якому також зареєстрований, але не проживає з 2012 року - відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не являється членом сім»ї позивача. Вказав, що оскільки за вищевказаною адресою відповідач не проживає в позивача виникають проблеми із оформленням субсидії, чим об»єктивно порушуються права позивача.

На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 31.03.2017 року між ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області, реєстраційний № 289 позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого по АДРЕСА_3 (а.с. 3-5), що також встановлено з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6).

З довідки Бобринецької міської ради Кіровоградської області від 17.08.2017 року № 5193, встановлено, що в житловому будинку розташованому по АДРЕСА_3 зареєстрований, але не проживає з 2012 року - відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі ст.ст. 319, 321, 383 ЦК України, власник житлового будинку (квартири) користується, володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Крім того, на підставі ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним.

Згідно ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 Житлового кодексу УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім»ї позивача, тривалий час не проживає у житловому будинку розташованому по АДРЕСА_2 тому відповідач ОСОБА_2 підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим будинком розташованому за адресою: АДРЕСА_3.

Враховуючи викладене, суд, оцінюючи подані докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Також, позивачем було заявлено вимогу про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Суд вважає, що ця вимога позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація та зняття з реєстрації місця (проживання) перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці здійснюється органом реєстрації, яким є зокрема, виконавчий орган міської ради, що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської ради.

Оскільки, на момент звернення позивача до суду, він не звертався до органу реєстрації із заявою про зняття відповідача з реєстрації і відповідної відмови не отримував, тому дана вимога про примусове зняття відповідача з реєстрації на даний час є передчасною.

Окрім того, реєстрація та зняття з реєстрації громадян не є компетенцією суду, підставою для знаття з реєстрації особи є відповідне рішення суду в тому числі й про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації, тому суд відмовляє в задоволенні цієї вимоги.

Тому, підстав для задоволення позовних вимог щодо примусового зняття з реєстрації відповідача немає.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 127-129 ЖК УРСР, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", п. 34 Постанови №5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав від 07.02.2014 р., суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_4.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається особами, які беруть участь у справі, окрім відповідача, до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бобринецький районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, окрім відповідача ( представника відповідача), можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Заочне рішення може бути переглянуте Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за заявою відповідача поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М.Адаменко