Номер справи 220/2381/16-ц
Номер провадження 2/220/88/17
УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2017 року смт Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Яненко Г.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

у справі за позовом ОСОБА_1

до відповідачів:

№1 Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області,

№2 ОСОБА_2,

№3 ОСОБА_3,

За участю третіх осіб:

№1 ОСОБА_4,

№2 ОСОБА_5,

№3 Великоновосілківської Державної нотаріальної контори Донецької області,

№4 Відділу реєстрації Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області,

№5 Курахівської державної Нотаріальної контори Донецької області,

№6 Комунального підприємства «Великоновосілківське районне бюро технічної інвентаризації»

про:

1. Встановлення факту перейменування вулиці Зеленої на вулицю Макарова, а потім на провулок Зелений, та у подальшому на вулицю Молодіжну у селі Шевченко Великоновосілківського району Донецької області.

2. Встановлення факту зміни поштової адреси земельної ділянки, наданої ОСОБА_6 під забудову житлового будинку згідно рішення виконкому Андріївської сільської ради від 08.07.1965 р., із адреси: Донецька область, Великоновосілківський район, село Шевченко, вулиця Зелена на адресу: Донецька область, Великоновосілківський район, село Шевченко, вулиця Молодіжна, 51.

3. Встановлення факту зміни поштової адреси домоволодіння, належного ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого Андріївською сільською радою 04.02.1988 р., з адреси: Донецька область, Великоновосілківський район, село Шевченко, вул. Молодіжна, 51 на адресу: Донецька область, Великоновосілківський район, село Шевченко, вул. Молодіжна, 9.

4. Встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 16.12.2015 року після смерті її матері - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 13.05.1995 року.

5. Встановлення факту постійного проживання позивача - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом зі спадкодавцем ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: Донецька область, Великоновосілківський район, с. Шевченко, вул. Молодіжна, 9, на час відкриття спадщини 16.12.2015 року.

6. Визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Андріївської сільської ради від 08.09.2004 року № 87 «Об оформлении права собственности на домовладение № 9 по ул. Молодежная в с. Шевченко».

7. Визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності за ОСОБА_9 на домоволодіння, розташоване за адресою: Донецька область, Великоновосілківський район, с. Шевченко, вул. Молодіжна, будинок № 9, видане Андріївською сільською радою 05.11.2004 р.

8. Визнання недійсними виданих 16.05.2016 р. державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 свідоцтва про право на спадщину за законом, отриманих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на право спадкування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Донецька область, Великоновосілківський район, с. Шевченко, вулиця Молодіжна, 9 (зареєстровані у реєстрі № 504 і № 505).

9. Скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно розташоване за адресою: Донецька область, Великоновосілківський район, село Шевченко вулиця Молодіжна, будинок № 9 шляхом виключення інформації (відомостей) щодо власників нерухомого майна - ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

10. Визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 16.12.2015 року на домоволодіння, що розташоване за адресою: Донецька область, Великоновосілківський район, село Шевченко, вул. Молодіжна, 9 і складається із житлового будинку А, коридору а, літньої кухні Б, гаражу Г, підвалу П, підвалу 1П, сараю 3, сараю Д, сараю Ж, сараю В, сараю Е, огорожі 14, воріт 1 14, колодязя К.

11. Визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 16.12.2015 року, на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Шевченко Великоновосілківського району Донецької області розміром 6,76 в умовних кадастрових гектарах,

ВСТАНОВИВ:

Позивачем 07 березня 2017 року суду повторно подано заяву про забезпечення позову в якій позивач просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння по вул. Молодіжній, 9 у с. Шевченко, Великоновосілківського району Донецької області та заборонити відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вчиняти будь - які дії щодо відчуження домоволодіння по вул. Молодіжній, 9 у с. Шевченко, Великоновосілківського району Донецької області.

На обґрунтування заяви позивач зазначає, що існує реальна загроза відчуження спірного домоволодіння, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, однак документів, що вказують на таку загрозу надати не може, оскільки такі докази можуть виникнути лише в майбутньому, по факту відчуження спірного майна.

Крім того, заявник звертає увагу суду на недобросовісність дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які незважаючи на заборону вчиняти дії щодо вказаного майна, встановлену ухвалою суду від 01 квітня 2016 року у справі №220/606/16-ц, звернулись до нотаріуса та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом.

Розглянувши матеріали справи, надану заявником заяву, суд прийшов до наступного висновку:

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Частина друга вказаної статті покладає на заявника обовязок в заяві про забезпечення позову зазначати:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст.151ЦПК України).

У відповідності до ст.. 152 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії.

У Рішенні від 31.05.2011, № 4-рп/2011 "У справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_11 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України" Конституційний Суд України зазначає, що метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову (частина третя статті 152, частина четверта статті 153, стаття 155, пункт 2 частини першої статті 293 Кодексу).

Аналіз зазначених положень Кодексу дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, яка ініціює питання про застосування заходів забезпечення позову, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

За позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

Зі змісту позовних вимог, до судового розгляду яких суд ще не переходив, вбачається, що місцезнаходження майна на яке претендує позивач, його поштова адреса, ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого підлягають встановленню судовим рішенням. У звязку із чим судом не може бути встановлено, щодо якого саме майна слід застосовувати заходи забезпечення позову і чи співмірними є заходи забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, а також робить неможливим виконання такої ухвали суду, тому заяву про забезпечення позову заявником подано без додержання вимог ст.151ЦПК України.

Суд критично оцінює посилання заявника на недобросовісність дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які полягали у невиконанні ухвали суду від 01 квітня 2016 року у справі №220/606/16-ц, оскільки відомостей про набрання нею законної сили, її чинності, оскарження чи предявлення до виконання заявником не зазначено. Не долучено до матеріалів справи самої і ухвали.

Згідно із ч.8 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, заяву про забезпечення позову належить повернути, як таку, що подана без додержання вимог ст.151 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210, 292 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою про забезпечення позову до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

суддя Г.М.Яненко