У х в а л а

іменем україни

01 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В.,

ІваненкоЮ.Г.,

МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області про застосування наслідків правочину, визнаного недійсним, за касаційною скаргою Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 29 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23 квітня 2014 року було визнано прилюдні торги з реалізації 21 жовтня 2013 року нерухомого майна: предмету іпотеки - житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, за ціною 42 108,75 грн по умовам якого вона стала власником вказаного нерухомого майна на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів, акта державного виконавця від 28 жовтня 2013 року та свідоцтва виданого нотаріусом 11 грудня 2013 року недійсними.

Підставою визнання недійсними вказаних прилюдних торгів стали порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, а саме: Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 745/4038.

Позивачем для проведення прилюдних торгів були перераховані кошти в розмірі 42 108,75 грн на депозитний рахунок відділу ДВС Вознесенського МРУЮ, що підтверджується актом від 28 жовтня 2013 року. В подальшому грошові кошти були розподілені між відповідачами.

Посилаючись на те, що проведені відповідачем прилюдні торги нерухомого майна були визначені недійсними за рішенням суду, то сплачені позивачем кошти повинні бути їй повернуті, а тому позивач просила стягнути в солідарному порядку з відповідачів 42 108,75 грн.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 квітня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПП «Нива-В.Ш.» на користь ОСОБА_4 42 108,75 грн.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 29 червня 2016 року рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 квітня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ПП «Нива-В.Ш.» та стягнення судових витрат, а також в частині відмови у задоволенні позову до ВДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 до ВДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції про стягнення грошових коштів задоволено частково.

Стягнуто з ВДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції на користь ОСОБА_4 42 108,75 коп. в порядку застосування реституції.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ПП «Нива-В.Ш.» про стягнення грошових коштів відмовлено.

Рішення в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк», Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі Вознесенський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги, викладені у касаційній скарзі.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами установлено, що 21 жовтня 2013 року ОСОБА_4 придбала з прилюдних торгів житловий будинок АДРЕСА_1 за 42 108 грн 75 коп., який належав ОСОБА_5 та був предметом іпотеки й реалізований з прилюдних торгів в порядку примусового виконання судового рішення про стягнення в солідарному поряду з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 130 290 грн 67 коп. на користь ПАТ «УкрСиббанк».

Прилюдні торги були проведені ПП «НИВА В.Ш.» на підставі договору №1513133 від 14 червня 2013 року про надання послуг по організації і проведенню торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), укладеного з ВДВС Вознесенського МРУЮ та у відповідності до Генерального договору №4 про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень, укладеного 23 січня 2012 року між Державною виконавчою службою України та Спеціалізованою організацією ПП «НИВА В.Ш.».

28 жовтня 2013 року державним виконавцем складено акт проведення прилюдних торгів, на підставі якого ОСОБА_4 отримала свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів на вказаний об'єкт нерухомості від 11 грудня 2013 року, видане приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу на її ім'я, реєстраційний №923.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23 квітня 2014 року, визнано недійсними прилюдні торги з реалізації житлового будинку АДРЕСА_1.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2015 року та направляючи справу на новий апеляційний суд касаційний суд указував на те, що суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновком суду першої інстанції не визначився зі спірними правовідносинами та нормами права, які їх регулюють, фактично пославшись на обставини та мотиви, які ґрунтуються на припущеннях, що заборонено в силу ст. 60 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням.

Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину.

За змістом пункту 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізаціїмайна.

Отже, при розгляді питання про дотримання при проведення торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу.

Проте, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів неможе бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав ізаконних інтересів особи, яка їхоспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу - продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов'язальних відносин.

Відповідно до пункту 4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору.

Вирішуючи питання про те хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором необхідно виходити з умов договору, що укладається між ДВС та спеціалізованою організацією.

У випадку якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу ДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом ДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі №6-1884цс15.

При новому розгляді справи в апеляційному порядку апеляційний суд установши, що спеціалізована організація ПП «Нива В.Ш.» на вказаних торгах не виступала від власного імені як це передбачено договором комісії, а діяла як представник Відділу ДВС з організації і проведенню цих торгів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що кошти, виручені від продажу, арештованого будинку боржника ОСОБА_5, покупцем ОСОБА_4 були сплачені Відділу ДВС, тому умови даної угоди свідчать, що продавцем арештованого майна за даним договором є Відділ ДВС. У зв'язку з чим обов'язок із повернення коштів, сплачених ОСОБА_4. слід покласти на Відділ ДВС.

Отже, встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду Миколаївської області від 29 червня 2016 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відхилити, рішення апеляційного суду Миколаївської області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.В. Дем'яносов

Ю.Г.Іваненко

А.В. Маляренко