Справа № 758/8567/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16 лютого 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Супрун Г. Б. ,

секретаря -Прокопенко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ «Комерційний банк «Правекс-Банк» звернувся до суду з вимогою про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором від 25.06.2005 року в розмірі 6342,93 Євро, посилаючись на неналежне виконання відповідачами умов кредитного договору та неповернення коштів в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Тому суд вважає можливим слухати справу за його відсутності на підставі ст. 158 ЦПК України.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час, день та місце розгляду справи повідомлялись належно за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1, що підтверджується матеріалами справи, та вважаються повідомленими у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Тому суд вважає можливим слухати справу за їх відсутності, з ухваленням заочного рішення в порядку ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 25.06.2005 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №665-010/05Ф, згідно якого банк надав позичальнику кредит для споживчих цілей в іноземній валюті на загальну суму 15000,00 Євро. Згідно п. 1.2 договору кредит надавався позичальнику терміном з 25.06.2005 р. до 25.06.2008 р., зі сплатою 17% річних (а.с. 5-7).

Пунктом 1.3 кредитного договору передбачено, що у кожному випадку невиконання (неналежне виконання) позичальником своїх зобов'язань за цим договором (відносно строків сплати процентів і повернення кредиту та/або сплати відсотків та/або повернення кредиту не в повному обсязі), розмір процентної ставки збільшується на 1 процент річних, починаючи з розміру, встановленого п. 1.2 даного договору.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язань 25.06.2005 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно якого поручитель зобов'язалась перед кредитором відповідати по зобов'язаннях позичальника, що випливають з кредитного договору, в повному обсязі нести солідарну майнову відповідальність (а.с. 8).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, останні періодичні платежі за тілом кредиту відповідачами здійснений 19.08.2011 р. в розмірі 100,00 Євро та 27.09.2011 р. в розмірі 200,00 Євро (а.с. 4).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 9.1 кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.2 даного договору, від суми заборгованості за весь період прострочення.

Так, відповідно до п. 9.1 кредитного договору відповідачу за період 11.03.2009 р. по 02.02.2016 р. нараховано пеню за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 4842,93 Євро (а.с. 4).

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Таким чином, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Враховуючи, що позивачем здійснено нарахування пені в іноземній валюті Євро, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Отже, в зв'язку з порушенням взятих ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, станом на 02.02.2016 р. розмір заборгованості за тілом кредиту за період з 01.02.2009 р. по24.06.2009 р. складає 1500,00 Євро, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4).

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17.09.2014 № 6-53цс14, яка є обов'язковою для застосування за правилами статті 360-7 ЦПК України, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Пунктом 4.1 договору поруки визначено, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 25.06.2011 р.

Проте, позивач звернувся до суду з позовом лише у липні 2016 року, у зв'язку з чим суб'єктивний обов'язок поручителя припинився. А тому вимоги позивача щодо солідарного стягнення із ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, а можливе стягнення лише з ОСОБА_1

Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1378 грн. судового збору( при ціни позову 179861,39 грн. сплачено 2697,92 грн., а тому при частковому задоволенні позову за мінусом пені 137327,09 грн., підлягає стягненню мінімальний розмір судового збору для юридичної особи станом на 2016р. ).

Керуючись ст. ст. 526,549, 559, 611, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 10,11,60, 88, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ПАТ «КБ «Правекс-Банк» (ЄДРПОУ - 14360920) заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №665-010/05Ф від 25.06.2005 р. у розмірі 1500,00 Євро.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ПАТ «КБ «Правекс-Банк» (ЄДРПОУ - 14360920) судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Суддя Г. Б. Супрун