АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2-3676/04
Провадження № 22-ц/792/1200/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.,

секретар Медведчук Н.Д.,

за участю апелянтки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 04 жовтня 2004 року у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_3 обґрунтовувала свої вимоги тим, що на підставі рішення виконкому Камянець-Подільської міської ради № 892 від 11.06.1998 року їй на праві власності належить літня кухня у будинковолодінні по вул. Огієнко, 80 в м. Камянець-Подільському. У 2000 році в результаті проведеного перепланування вона збудувала двоповерховий будинок, який зблоковано з господарськими будівлями та літньою кухнею і в результаті реконструкції та обєднання будівель було отримано приміщення на першому поверсі: вітальня розміром 15,20 кв.м., кухня 10,90 кв.м., веранда 10,4 кв.м., санвузол 7,80 кв.м., коридор 2,10 кв.м., кладова 1,40 кв.м.; на другому поверсі: дві спальні розміром 9 кв.м. та 9,2 кв.м., коридор розміром 6,40 кв.м., які відповідають санітарно-гігієнічним нормам для проживання та протипожежним вимогам. Позивачка вказувала, що на цій земельній ділянці побудовані цегляний сарай розміром 4,74х3,27 м. та баня розміром 2,09х2,70 м. Посилаючись на те, що виконавчим комітетом Камянець-Подільської міської ради їй відмовлено у прийнятті в експлуатацію вищевказаних будівель та споруд з посиланням на проведення забудови без відповідного дозволу, ОСОБА_3 просила суд визнати за нею право власності на самочинне будівництво.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 04 жовтня 2004 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на сарай із цегли розмірами 4,74х3,27 м, на баню із цегли розміром 2,09х2,70 м та на двоповерховий житловий будинок, в якому знаходяться: на першому поверсі - вітальня розміром 15,20 кв.м., кухня 10,90 кв.м., веранда 10,40 кв.м., санвузол 7,80 кв.м., коридор 2,10 кв.м., кладова 1,40 кв.м.; на другому поверсі: дві спальні розміром 9,00 кв.м. та 9,20 кв.м., коридор розміром 6,40 кв.м., які знаходяться в будинковолодінні № 80 по вул. Огієнко в м. Камянець-Подільський.

Суд виходив з того, що самочинне будівництво двоповерхового житлового будинку в західній частині домоволодіння, який зблоковано з господарськими будівлями і літньою кухнею здійснювалось позивачкою за згодою користувачів земельної ділянки, на якій розташовані ці об'єкти; під час їх будівництва не було порушено санітарно-гігієнічні та протипожежні вимоги й спірне будівництво не порушувало права інших осіб, у звязку з чим наявні підстави для визнання за ОСОБА_3 права власності на спірні об'єкти нерухомості відповідно до положень ч. 5 ст. 376 ЦК України.

Непогоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити з підстав неповного зясування обставин справи та порушення норм матеріального права, зокрема положень ст. 376 ЦК України. Апелянтка зазначає, що на підставі рішення Камянець-Подільського міського суду від 28.01.1998 року вона є власником 1/4 частини будинку № 80 по вул. Огієнко в м. Камянець-Подільському і на частині земельної ділянки, що прилягає до її частки будинку вона добудувала прибудову розміром 4,33х7,47 м. у звязку з чим звернулась до суду з позовом до співвласників житлового будинку про встановлення порядку користування земельною ділянкою в дворі спільного користування. Під час розгляду справи їй стало відомо, що 04.10.2004 року Камянець-Подільський міський суд ухвалив рішення, яким визнав за її сусідкою ОСОБА_3 право власності на самочинно збудований двоповерховий будинок з добудованою верандою, при цьому суд не врахував, що споруди знаходяться на земельній ділянці спільного користування, так як у встановленому порядку вилучення земельної ділянки, виділу, поділу як будинковолодіння, так і земельної ділянки не відбувалось. На думку апелянтки, ОСОБА_3, не маючи належного дозволу ні від співвласників будинковолодіння, ні від власника земельної ділянки, незаконно забудувала територію земельної ділянки спільного користування, за рахунок чого був звужений прохід до земельної ділянки ОСОБА_5, який на сьогодні вимагає демонтажу і перенесення мурованого паркану апелянтки, що був збудований ще до зведення самочинного будівництва ОСОБА_1. Посилаючись на те, що визнаючи за ОСОБА_3 право власності на самочинне будівництво, суд не залучив до участі у справі всіх співвласників будинковолодіння №80 по вул. Огієнко в м. Камянець-Подільський, чим порушив їхні права, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

В засіданні апеляційного суду апелянтка та її представник підтримали апеляційну скаргу, з підстав у ній наведених.

Представник позивачки апеляційну скаргу не визнав і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_3 та представник виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради до суду не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягає до закриття з наступних підстав.

Як передбачено п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обовязки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом названих норм право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Саме до цього зводиться правовий висновок, що висловлений Верховним Судом України у постановах від 3 лютого 2016 року (справа № 6-885цс15) і від 17 лютого 2016 року (справа № 6-76цс16).

Обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження рішення суду, ОСОБА_1 зазначала, що судом не враховано, що для будівництва спірних споруд вилучення, виділ, поділ як будинковолодіння так і земельної ділянки спільного користування не відбувалось; суд не залучив до участі у справі всіх співвласників будинковолодіння; і незаконною забудовою земельної ділянки спільного користування був звужений прохід до земельної ділянки ОСОБА_5, який на сьогодні вимагає демонтажу і перенесення мурованого паркану апелянтки, який був збудований ще до зведення самочинного будівництва ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України обєкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Згідно із частиною другою цієї статті право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

В силу ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Саме таку правову позицію щодо застосування положень статті 376 ЦК України висловив Верховний Суд України у справі № 6-180цс14 від 19.11.2014 року.

Як вбачається із матеріалів справи, представник виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради під час розгляду справи в суді першої інстанції не заперечував проти визнання за ОСОБА_3 права власності на самочинне будівництво та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не визнає.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що апелянткою та її представником не надано належних та допустимих в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України доказів на підтвердження порушення прав ОСОБА_1, як землекористувача, проведенням ОСОБА_3В самочинного будівництва.

Так, відповідно до акту розподілу земельної ділянки між співвласниками домоволодіння № 90 вул. Московська (а.с. 24, 108) проведено розподіл земельної ділянки згідно фактичного користування між співвласниками будинковолодіння ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Вподальшому, відповідно до викопіровки із схематичного плану кварталу №147 від 22.06.1979 року, користувачами земельної ділянки № 90 по вул. Московській були ОСОБА_10 15,3%, ОСОБА_11 37%., ОСОБА_8- 13,7%, ОСОБА_9 34%. (а.с.94).

ОСОБА_11 18.10.1985 року подарувала ОСОБА_12 37/100 частин жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Московській, 80 в м. Камянець-Подільському на земельній ділянці площею 1395 кв.м. (а.с.145-147).

Рішенням Камянець Подільського міського суду від 28.01.1998 року свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 18.09.1995 року Першою Камянець Подільською державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_1 в частині 2/5 спадкового майна ОСОБА_12, який помер 17.11.1994 року визнано недійсним. ОСОБА_13 та ОСОБА_11 визнано спадкоємцями 1/5 частини цього майна кожного. Розділено спадкове майно ОСОБА_12, яке складається із 37/100 частин будинковолодіння за адресою м. Камянець Подільський, вул. Огієнко, 80 між спадкоємцями, а саме: ОСОБА_1 виділено в натурі нерухомість, що відповідає ? будинковолодіння; ОСОБА_13 виділено в натурі нерухомість, що відповідає 7/100 будинковолодіння; ОСОБА_11 виділено в натурі нерухомість, що відповідає 1/20 частини всього будинковолодіння.(а.с. 22-23).

Встановлено, що частина земельної ділянки по вул. Огієнка, 80 (в минулому Московська, 90), якою користувалася ОСОБА_6, вподальшому ОСОБА_11, ОСОБА_12 до дня своєї смерті, після розподілу спадщини останнього між ОСОБА_1, ОСОБА_13, ОСОБА_11 не була розділена між спадкоємцями ОСОБА_12 та не було встановлено порядку користування цією частиною земельної ділянки.

Також, апелянткою всупереч ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано доказів, яким чином дії ОСОБА_14, що виразилися у самочинному будівництві, порушують права ОСОБА_15, як співвласника будинковолодіння № 80 по вул. Огієнка м. Камянець Подільського, які інші права апелянтки порушено (наприклад, санітарні норми або/та норми інсталяції приміщень тощо).

Колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не вирішував питання про права та обовязки ОСОБА_1, тому остання не відноситься до осіб, які мають право оскаржити в апеляційному порядку це рішення, отже, апеляційне провадження за її апеляційною скаргою підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 13, 292, 313, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 04 жовтня 2004 року у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво.

Ухвала набирає законної сили з моменту з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_16

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

_______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_17 Справа № 22ц/792/1200/17

Доповідач Корніюк А.П. Категорія №2,5