СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/942/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Войтенко Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

В С ТА Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до Святошинського районного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд постановити ухвалу про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, м. Ялта, Автономної Республіки Крим, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 згідно з Інформаційною довідкою НОМЕР_1 від14.05.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта та набуте на підставі договору купівлі- продажу № 9201 віл 25.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Єпіфановим Ю.О.;накласти арешту на нежитлове приміщення № 28, площею 42,10 кв.м, що розташоване в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_3 згідно з Інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації Київської міської ради від06.01.2017 року НОМЕР_2 та набуте на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрьковою Н.В. 31.12.2003 року, за № 2-1821; накласти арешт на земельну ділянку площею 0,043 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована по АДРЕСА_3, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 згідно з Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку та набуте на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.08.2003 року № 3903 (НОМЕР_4); накласти арешт на ? садового будинку, що розташований по АДРЕСА_3, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності, НОМЕР_5, 30.03.2011, Головне управління житлового забезпечення / наказ № 347-С/СТ від 22.03.2011 року, згідно з Інформаційною довідкою № 59087046 від 14.05.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта; накласти арешт на земельну ділянку по АДРЕСА_4, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3; накласти арешт на гаражний бокс АДРЕСА_5, Автономною Республіки Крим, який перебуває у власності ОСОБА_3; накласти арешт на автомобіль, RENAULT Megane державний номерний знак: НОМЕР_6, який з 23.10.2007 року перебуває у реєстраційному обліку у ВРЕР ДАІ № 4 м. Києва на ім'я ОСОБА_3.

Заяву про забезпечення позову було подано у зв'язком з розглядом позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.Позовні вимоги полягають у здійснені поділу спільного майна подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності.

В провадження головуючого судді зазначена заява про забезпечення позову фактично була передана 20.03.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, вдень її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідноз Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі й на стадії апеляційного провадження. Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Слід вказати, що така ж позиція викладена і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 року за № 10-72/0Є4-13.

Отже, з огляду на викладене, подана заява про забезпечення позову підлягає розгляду без участі сторін.

Вивчивши матеріали позовної заяви, заяви про забезпечення позову, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Одним із видів забезпечення позову, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, є накладення арешту на майно.

У п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач просить в забезпечення вказаного позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, м. Ялта, Автономної Республіки Крим, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 згідно з Інформаційною довідкою НОМЕР_1 від14.05.2016 року року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта та набуте на підставі договору купівлі- продажу № 9201 віл 25.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Єпіфановим Ю.О.;накласти арешту на нежитлове приміщення № 28, площею 42,10 кв.м, що розташоване в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_3 згідно з Інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації Київської міської ради від06.01.2017 року НОМЕР_2 та набуте на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрьковою Н.В. 31.12.2003 року, за № 2-1821; накласти арешт на земельну ділянку площею 0,043 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована по АДРЕСА_3, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 згідно з Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку та набуте на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.08.2003 року № 3903 (НОМЕР_4); накласти арешт на ? садового будинку, що розташований по АДРЕСА_3, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності, НОМЕР_5, 30.03.2011, Головне управління житлового забезпечення / наказ № 347-С/СТ від 22.03.2011 року, згідно з Інформаційною довідкою № 59087046 від 14.05.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта; накласти арешт на земельну ділянку по АДРЕСА_4, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3; накласти арешт на гаражний бокс АДРЕСА_5, Автономною Республіки Крим, який перебуває у власності ОСОБА_3; накласти арешт на автомобіль, RENAULT Megane державний номерний знак: НОМЕР_6, який з 23.10.2007 року перебуває у реєстраційному обліку у ВРЕР ДАІ № 4 м. Києва на ім'я ОСОБА_3, так як є всі підозри вважати, що відповідач, будучи зареєстрованим як власник усього майна, набутого подружжям, та маючи усі правовстановлюючі документи на об'єкти спільної власності, намагатиметься відчужити спільне майно подружжя без згоди позивача, що на думку заявника зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими вимогами.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття судом обраних позивачем заходів забезпечення позову, оскільки за відсутності даних про дійсну вартість вказаного майна, суд не вбачає можливим вирішити питання про співмірність арешту цього майна з заявленими вимогами, що може мати наслідком невиправдане обмеження прав відповідача як власника щодо розпорядження своїм майном.

Також, позивачем необґрунтовано та не доведено обставин необхідності вжиття судом таких заходів, зокрема щодо утруднення або неможливості виконання рішення суду у справі у разі невжиття таких заходів. Зокрема відсутні дані, які б вказували на неможливість виконання рішення суду за рахунок грошових коштів чи іншого майна відповідача, чи про вчинення відповідачем дій щодо зменшення своїх активів, відчуження майна та грошових коштів, за рахунок яких можливо виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття судом обраних позивачем заходів забезпечення позову, оскільки позивачем необґрунтовано та не доведено обставин необхідності вжиття судом таких заходів, зокрема щодо утруднення або неможливості виконання рішення суду у справі у разі невжиття таких заходів.

Відтак, заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст.151-152, ст.153, ст.210, ст.293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції щодо забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня проголошення, а особами у справі, які не були присутні при її проголошенні, з дня отримання копії ухвали Апеляційному суду міста Києва через Святошинський районний суд м.Києва.

Суддя Ю.В. Войтенко