Справа № 648/3655/16-ц
Провадження № 2/648/37/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року с.м.т. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді - Бугрименка В.В.

секретаря - Когут Є.А.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з 3 листопада 1984 року сторони перебувають у шлюбі. Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли зберегти почуття взаємної любові та поваги, на даний момент сім'я фактично розпалася, спільне господарство сторони не ведуть. Разом з цим, відповідач не бажає добровільно розірвати шлюб. Крім того, перебуваючи в шлюбі, вони придбали будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянку під ним, а отже вказане майно є спільною сумісною власністю сторін. ОСОБА_2 відмовляється добровільно поділити домоволодіння, у зв'язку з чим, просив розірвати шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та поділити в натурі зазначений будинок із земельною ділянкою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «ОСОБА_1».

Відповідач позов визнав, заперечував, щодо залишення позивачу шлюбного

прізвища.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 3 листопада 1984 року Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що зроблено актовий запис № 98. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на «ОСОБА_1».

Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1.

Сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Відповідач ухиляється від подання спільної заяви про розірвання шлюбу до органів реєстрації актів цивільного стану.

За таких обставин, з врахуванням визнання позову відповідачем, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи, що позивач просила після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «ОСОБА_1» - її клопотання є законним. Заперечення відповідача з даного приводу правового значення не мають.

За таких обставин, позов, в частині вимог про розірвання шлюбу, підлягає задоволенню повністю.

Разом з цим, позовні вимоги про поділ спільного майна підлягають задоволенню частково.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 23 червня 2004 року, відповідач придбав житловий будинок АДРЕСА_1. Назву вулиці змінено на «АДРЕСА_1». Зазначений будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0339 га., кадастровий номер НОМЕР_2, яку передано у власність ОСОБА_2 на підставі рішення Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області за №148 від 17 червня 2016 року. Вказані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу серії ВЕЕ 099452, витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №3971215 від 25 червня 2004 року та 64349745 від 26 липня 2016 року.

Відповідно до ст.22 КпШС України, чинної на момент придбання спірного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Аналогічні положення містяться і в ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України.

Зі змісту ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України вбачається, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З роз'яснень викладених у п.18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від № 13 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» 25 грудня 1996 року, якщо на земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України.

Відповідно до положень ст.120 Земельного кодексу України, ст.377 ЦК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Таким чином, оскільки спірний будинок придбано сторонами у шлюбі, він є їх спільною сумісною власністю, а отже позивач має право на ? частину спірного будинку та земельної ділянки на якій він розташований.

Згідно до ч.2 ст. 29 КпШС України поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу.

Домовленість між сторонами, щодо визначення розмір часток у спільному майні, відсутня, шлюбний договір сторони не укладали, згоди щодо розподілу будинку між ними не досягнуто, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав.

Згідно до ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

З метою встановлення можливості виділу позивачу належної їй частки домоволодіння, за клопотанням останньої, судом призначалася відповідна будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза, разом з цим, вказану експертизу проведено не було з тих підстав, що позивачем не здійснено оплату експертизи та не надано експерту доступу до спірного домоволодіння.

Частиною другою статті 71 Сімейного кодексу України передбачено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Враховуючи, що суд розглядає справу в межах заявлених вимог, в судовому засіданні не встановлено, що спірний будинок є подільною річчю, а вимога про присудження будинку одному з подружжя не заявлялася, суд вважає необхідним визнати за кожною із сторін ідеальну частку спірного будинку та земельної ділянки, без їх реального поділу, залишивши їх в спільній частковій власності.

За таких обставин, позов в цій частині підлягає задоволенню частково.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З врахуванням викладено, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп..

Керуючись ст.ст.364, 370, 370 ЦК України, ст.ст. 22, 29 КпШС України, ст.ст. 60, 69-71, 105, ст.ст.110-112, 113 Сімейного кодексу України, ст.120 Земельного кодексу України, ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який зареєстровано 3 листопада 1984 року Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області, актовий запис № 98.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище - «ОСОБА_1».

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0339 га., цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0339 га., цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Білозерський районний суд Херсонської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Бугрименко