У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Херсонського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, діючого в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації, державної інспекції сільського господарства в Херсонській області до Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області, ОСОБА_3 про визнання розпорядження голови Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області, договору оренди землі недійсними та повернення земельної ділянки до земель запасу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 6 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року Херсонський міжрайонний природоохоронний прокурор (далі - Прокурор), який діє в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації та Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області, звернувся до суду з указаним вище позовом до Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області, ОСОБА_3, у якому просив визнати розпорядження, договір оренди землі недійсними та повернути земельну ділянку до земель запасу. На обґрунтування своїх вимог Прокурор зазначав, що розпорядженням голови Каланчацької районної державної адміністрації від 21 листопада 2006 року № 478 затверджено проект відведення ОСОБА_3 земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства площею 940,0998 га із земель запасу в адміністративних межах Привільської сільської ради Каланчацького району Херсонської області з наступним розробленням технічної документації з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, яку в подальшому відповідач затвердив розпорядженням від 27 грудня 2006 року № 559.

19 січня 2007 року між ОСОБА_3 та Каланчацькою районною державною адміністрацією (далі - Каланчацька РДА) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування вказану вище ділянку для ведення фермерського господарства. Розпорядження від 21 листопада 2006 року винесено з порушенням норм чинного законодавства, а саме: без позитивного висновку професійної комісії з питань створення фермерських господарств щодо наявності у громадянина достатнього досвіду роботи у сільському господарстві або необхідної сільськогосподарської кваліфікації, що передбачено положеннями ст. ст. 6, 7 Закону України «Про фермерське господарство»; проект не пройшов погодження із відповідними органами, зокрема з районною санітарно-епідеміологічною станцією та управлінням охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області; в матеріалах професійної комісії з питань створення фермерських господарств за період з 1 січня 2005 року по 31 грудня 2007 року відсутні висновки комісії, протоколи та заяви ОСОБА_3 щодо створення фермерського господарства; для ведення фермерського господарства Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонські області погодження не надавало. Крім того, під час укладання договору оренди від 19 січня 2007 року між Каланчацькою РДА та ОСОБА_3 не враховано, що на земельній ділянці площею 940,0998 га розташовано нерухоме майно, яке належить ДП «Укрриба», що є підставою для визнання вказаного договору недійсним. На підставі зазначеного, Прокурор просив:

- визнати недійсним розпорядження голови Каланчацької РДА від 21 листопада 2006 року № 478 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 з моменту його винесення;

- визнати недійсним на майбутнє договір оренди землі, укладений між Каланчацькою РДА та ОСОБА_3, що зареєстрований у Херсонській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 19 січня 2007 року за № НОМЕР_1, про надання в оренду земельної ділянки площею 940,0998 га, нормативна вартість якої складає 600 838 грн 15 коп.;

- зобов'язати ОСОБА_3 повернути земельну ділянку площею 940,0998 га кадастровий № НОМЕР_1 до земель запасу району в адміністративних межах Привільської сільської ради.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 25 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2013 року, у задоволенні позовних вимог Прокурора відмовлено.

У вересні 2014 року Прокурор звернувся до суду з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 25 червня 2013 року. На обґрунтування своєї заяви Прокурор зазначав, що постановою Вищого адміністративного суду України від 20 серпня 2014 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2012 року в справі за позовом Херсонського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області до Каланчацької РДА, третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним розпорядження голови Каланчацької РДА від 21 листопада 2006 року № 478 скасовано та у зазначеній частині позовні вимоги прокурора задоволено. Прокурор зазначає, що між рішеннями існує матеріально-правовий зв'язок, оскільки підставою для ухвалення судового рішення Каланчацьким районним судом, яке він просить переглянути, була чинна постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2011 року, яка на теперішній час скасована. На підставі наведеного, з урахуванням доповнень до заяви, Прокурор, посилаючись на те, що зазначена обставина є нововиявленою та істотною для перегляду рішення суду, просив скасувати рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 25 червня 2013 року та прийняти нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2015 року ухвалено:

- заяву Прокурора про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 25 червня 2013 року по зазначеній справі задоволено;

- рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 25 червня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Прокурора задоволено частково;

- визнано недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки укладений 19 січня 2007 року між Каланчацькою РДА Херсонської області та ОСОБА_3, зареєстрований в Херсонській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 19 січня 2007 року № НОМЕР_1 про надання в оренду земельної ділянки площею 940,0998 га;

- зобов'язано ОСОБА_3 повернути земельну ділянку площею 940,0998 га кадастровий номер НОМЕР_1 до земель запасу Каланчацького району Херсонської області в адміністративних межах Привільської сільської ради Каланчацького району Херсонської області;

- стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн 60 коп.

Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2015 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним розпорядження голови Каланчацької РДА від 21 листопада 2006 року № 478 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства».

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 6 квітня 2016 року рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2015 року в частині визнання недійсним на майбутнє договору оренди земельної ділянки скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зазначених позовних вимог відмовлено.

У частині задоволення заяви прокурора Херсонської області про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами та скасування рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 26 червня 2013 року, ухвалення нового рішення із частковим задоволенням позову, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 19 січня 2007 року між Каланчацькою РДА Херсонської області та ОСОБА_3, зобов'язання ОСОБА_3 повернути земельну ділянку площею 940,0998 га до земель запасу Каланчацького району Херсонської області в адміністративних межах Привільської сільської ради Каланчацького району Херсонської області та стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судового збору в сумі 243 грн 60 коп. залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що при ухваленні рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 25 червня 2013 року було взято до уваги постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2011 року, яка мала для суду преюдиціальне значення і якою встановлений факт того, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 погоджено, зокрема із санітарно-епідеміологічним органом, тому розпорядження про його затвердження прийнято Каланчацькою РДА в межах визначених законом повноважень. Оскільки Вищим адміністративним судом України зазначену постанову суду скасовано, суд першої інстанції виходив з наявності підстав, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, для перегляду рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами. У зв'язку із скасуванням постановою Вищого адміністративного суду України від 20 серпня 2014 року розпорядження голови Каланчацької РДА від 21 листопада 2006 року № 478 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства» договір оренди земельної ділянки слід вважати таким, що укладений всупереч вимогам діючого законодавства та за відсутності правової підстави на його укладення. У задоволенні заяви про застосування строків позовної давності судом відмовлено, оскільки вимога прокурора є похідною від вимог органу, який має повноваження щодо розпорядження землями природно-заповідного фонду, тому перебіг строку позовної давності розпочинається з моменту коли про порушення прав та інтересів держави дізнався саме відповідний орган державної влади, а не прокурор. Позивач не був обізнаний про наявність оскаржуваного договору оренди, про такий договір стало відомо лише після проведення прокуратурою перевірки додержання вимог земельного законодавства в Каланчацькій РДА у 2011 році. Також суд першої інстанції визнав оспорюваний договір недійсним й на майбутнє.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним на майбутнє договору оренди земельної ділянки та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що відповідно до ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що розпорядженням Каланчацької РДА Херсонської області від 21 листопада 2006 року № 478 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства загальною площею 940,0998 га за рахунок земель державної власності із земель запасу району в адміністративних межах Привільської сільської ради. На підставі зазначеного розпорядження 19 січня 2007 року між ОСОБА_3 та Каланчацькою РДА укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Привільської сільської ради загальною площею 940,0998 га для ведення фермерського господарства строком на 49 років. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 погоджено, зокрема, із санітарно-епідеміологічним органом, що підтверджується висновком Державної санітарно-епідеміологічної служби Херсонської області від 8 листопада 2006 року № 81.

Згідно із висновком Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області від 7 листопада 2006 року № 07-14/9-4968 територія згідно із рішенням Херсонської обласної ради від 22 грудня 2000 року № 326 відноситься до земель природно-заповідного фонду та є частиною орнітологічного заказника місцевого значення «Думузла» загальною площею 1411,9 га.

Зазначеним висновком погоджено відведення земельної ділянки для збереження чисельності птахів водно-болотного комплексу, перелітних птахів під час міграційних перельотів весною і восени різноманітних за видовим складом, рідкісних, зникаючих, включених до Червоної книги України та до Червоного списку Херсонської області, за виключенням здійснення господарської діяльності із випасу худоби. Погодження відведення земельної ділянки для здійснення фермерського господарства як діяльності з виробництва будь-якої товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації з метою отримання прибутку зазначений висновок не містить.

Оскільки Каланчацькою РДА Херсонської області при винесенні розпорядження від 21 листопада 2006 № 478 та затвердження проекту відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, не враховано наявності у території статусу природно-заповідного фонду та наявності факту погодження органом охорони навколишнього природного середовища відведення земельної ділянки для збереження чисельності птахів водно-болотного комплексу, перелітних птахів під час міграційних перельотів весною і восени різноманітних за видовим складом, рідкісних, зникаючих, включених до Червоної книги України та до Червоного списку Херсонської області, без погодження будь-якого виду діяльності, що мав би на меті вироблення товарної сільськогосподарської продукції, постановою Вищого адміністративного суду України від 20 серпня 2014 року зазначене розпорядження визнано протиправним та скасовано.

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності.

Судами зазначено, що із даним позовом до суду Прокурор звернувся у травні 2012 року, а Херсонська обласна державна адміністрація та Державна інспекція сільського господарства в Херсонській області, в особі яких Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави, не були обізнані про наявність оскаржуваного договору оренди, і їм стало про нього відомо лише після проведення прокуратурою перевірки додержання вимог земельного законодавства в Каланчацькій РДА у 2011 році, тому суди дійшли висновку про те, що позов прокурором заявлено в межах строків позовної давності.

Оскільки ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2015 року провадження по зазначеній справі в частині позовних вимог про визнання недійсним розпорядження голови Каланчацької РДА від 21 листопада 2006 року № 478 закрито і сторонами зазначена ухвала не оскаржувалася, тому доводи про те, що прокурором пропущено трирічний строк звернення до суду з позовом про визнання незаконним акту органу державної влади, оскільки спірний акт видано 21 листопада 2006 року, а тому перебіг строку закінчився 22 листопада 2009 року, є необґрунтованими.

Проте суди не звернули уваги на таке.

Загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ст. ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Ураховуючи, що прокурор пред'явив позов в інтересах держави в особі Херсонської ОДА та Державної інспекції сільського господарства, суди не з'ясували, коли саме Херсонська ОДА та Держсільгоспінспекція довідалися або могли довідатися про порушення їх прав, тобто, коли почався перебіг позовної давності.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суди не врахували положення закону та дійшли передчасного висновку про початок перебігу позовної давності з дня проведення прокуратурою перевірки додержання вимог земельного законодавства в Каланчацькій РДА у 2011 році.

Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості щодо проведення відповідної перевірки саме у 2011 році.

Колегія суддів також звертає увагу суду на те, що нововиявлені обставини, у зв'язку з якими скасовано рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 25 червня 2013 року, виникли на підставі постанови Вищого адміністративного суду України від 20 серпня 2014 року, яка ухвалена пізніше рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Крім того, відповідно до положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги із скасуванням судових рішень та направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 6 квітня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик