У Х В А Л А

2 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Львівської області від 7 листопада 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Корпало Ганна Василівна, про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16 липня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Договір дарування від 30 грудня 2004 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В., зареєстрований в реєстрі за №7969, визнано недійсним.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 7 листопада 2016 року, рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2017 року касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд до апеляційного суду з передбачених пунктами 1, 2 та 4 частини 1 статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2011 року, 28 лютого, 21 березня 2012 року, 20 березня, 3 липня, 16 жовтня 2013 року, 13 листопада 2013 року, 29 жовтня 2014 року, 8 травня, 20 травня, 9 вересня, 10 грудня 2015 року, 21 грудня 2016 року, 7 червня 2017 року, та постанови Верховного Суду України від 19 березня, 18 червня 2014 року, 21 жовтня 2015 року, 16 березня 2016 року, 27 квітня 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1, 2 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, апеляційний суд, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходив з їх безпідставності та бажання уникнути в подальшому звернення стягнення на спірне майно, враховуючи те, що на предмет оспорюваного договору дарування (будівля виробничого корпусу №28, загальною площею 4103 кв.м, по вул. Героїв УПА, 73 у м. Львові) з 3 грудня 2014 року накладено арешт з метою забезпечення позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ТОВ «Сколівські бескиди» про стягнення заборгованості за договором позики.

Разом з тим, в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2011 року, 21 березня 2012 року, 20 березня, 16 жовтня, 13 листопада 2013 року, 9 вересня 2015 року, 21 грудня 2016 року, 7 червня 2017 року, наданих заявником для порівняння, висновки судів про визнання недійсними договорів, ґрунтувалися на встановленому факті відсутності волевиявлення позивача, під час укладення договору, на безоплатну передачу у власність відповідачу нерухомого майна - квартири чи житлового будинку, яка при цьому була єдиним житлом позивача.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини встановлені судами, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Висновки зроблені судом, у справі про перегляд якої подано заяву, не суперечать висновкам, зробленим Верховним Судом України у постановах від 19 березня, 18 червня 2014 року, 21 жовтня 2015 року, 16 березня 2016 року, 27 квітня 2016 року, на які посилається заявник, щодо застосування статей 203, 229, 717 ЦК України.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Корпало Ганна Василівна, про визнання договору дарування недійсним до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
В.М. Сімоненко