Справа № 618/846/17
Провадження № 2/618/269/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Рябоконь Є.А., при секретарі Кучеренко О.І., , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Дворічанського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Дворічанського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3, яка померла 06 вересня 2017 року у м. Севастополь, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. ОСОБА_3 померла на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, позивач звернувся до суду для встановлення факту смерті ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території України. 26.07.2016 Дворічанським районним судом Харківської області ухвалено рішення, яким встановлено факт смерті ОСОБА_1 в м. Севастополь. Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді земельних ділянок, а саме: земельної ділянки, кадастровий номер :11:001:0107, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Дворічанського району Харківської області, що належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 076477 від 12.10.2007; земельної ділянки, кадастровий номер :11:001:0113, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Дворічанського району Харківської області, що належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 076476 від 12.10.2007. За життя ОСОБА_3 склала заповіт на користь ОСОБА_1 Спадщину позивач фактично прийняв. В жовтні 2016 році позивач звернувся до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області за місцем знаходження спадкового майна для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з пропуском 6-ти місячного терміну. Вважає причину пропуску поважною і просить цей строк продовжити, визначивши додатковий строк для прийняття спадщини строком 2 місяці.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилася, надавши до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільський голова ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради.

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії ІІ-ДШ № 384701 від 15.05.1967, батьками позивача ОСОБА_1 є батько ОСОБА_6 та мати ОСОБА_3.

Відповідно до реєстраційного запису в паспорті ОСОБА_1, останній отримав паспорт громадянина ОСОБА_7 Федерації за № 04 11 291582 від 19.07.2012, який виданий відділом УФМС Росії по Красноярському краю в місті Норильську. З 19.04.2013 позивач знятий з реєстраційного обліку в відділі УФМС Росії по Красноярському краю в місті Норильську. 22.07.2014 ОСОБА_1 зареєстрований у відділі УФМС Росії в м. Севастополі Нахімовському районі, за адресою: селище Сонячне, АДРЕСА_1. (а. с. 4)

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 559076 від 29 липня 2016 року (поновленого запису), ОСОБА_3 померла 06 вересня 2014 року, місце смерті Україна (а. с. 6).

Згідно рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 26.07.2017 по справі № 618/431/17, встановлено факт смерті ОСОБА_3, яка народилася 28.04.1939 в м. Лисичанськ Луганської області, 06.09.2014 в м. Севастополі (а. с. 7)

Згідно довідки Дворічанської державної нотаріальної контори № 1183/01-16 від 24 жовтня 2017 року, після смерті ОСОБА_3, яка померла 06 вересня 2014 року, з заявами про прийняття та відмову від спадщини з 2014 по 2017 роки ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася.

Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 № 1108/02-31 від 27 жовтня 2016 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері ОСОБА_3, в звязку з пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини.

04 вересня 2013 року померла залишила заповіт, посвідчений нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області за реєстром № 1987, яким заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 076477 та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 076476.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи доводи позивача про те, що він не міг своєчасно звернутися з заявою до держнотконтори з обєктивних причин, а саме в звязку зі складнощами процедури отримання відповідних документів на непідконтрольній Україні території, зокрема, встановлення факту смерті на підставі рішення суду, суд визнає поважними причини пропуску останнім цього строку, оскільки вони пов»язані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При цьому суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і дії принцип верховенства права.

У ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд вважає, що визнання позову відповідачем ОСОБА_2 сільською радою Дворічанського району Харківської області не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Суд вважає, що два місяці буде достатньо для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ч. 1 ст. 8, ст. 41, ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1272 ЦК України, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкування, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 174, 208, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРIШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 два місяці від дня набрання чинності цим рішенням суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суддя Є. А. Рябоконь