24.03.2017 227/634/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Тимофєєвої Г.Л.

при секретарі Сухіна О.Ю.

за участю

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області від 25.08.2001 року, актовий запис №159. В обґрунтування позову посилається на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, разом не проживають з жовтня 2015 р., шлюб носить формальний характер. Від сумісного шлюбу мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Зазначає, що майновий спір та спір з приводу виховання дитини відсутній. Наполягає на розірванні шлюбу.

Позивач в судовому засіданні суду пояснив, що протягом останніх трьох років відносини між ним та відповідачкою поступово погіршувалися, а з жовтня 2015 року повністю припинились, він проживає з іншою жінкою, спільного господарства з відповідачкою не ведуть.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суду пояснила, що дійсно подружжя разом не проживають, позивач на теперішній час не працює, допомогу на утримання дітей не надає. ОСОБА_1 покинув родину та проживає з іншою жінкою. Примирення неможливе.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 серпня 2001 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, зроблено відповідний актовий запис №159 та видано свідоцтво про шлюб серії І-НО №437143. (а.с.9).

Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчать долучені до матеріалів справи копії свідоцтв про їх народження серії І-НО №363246 від 09.03.2004 р. та серії І-НО №072524 від 28.04.2006 р. (а.с.7,8).

Судом встановлено, що фактично подружні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, зберігати сім`ю сторони не бажають, наполягають на розірванні шлюбу.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке відповідає вимогам СК України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Проголошена ст.51 Конституції України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Стаття 21 СК України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, сумісного господарства сторони не ведуть, разом не проживають, наполягають на розірванні шлюбу, подальше спільне життя не можливе, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ч.3 ст.105, 110-115 Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Шкут) ОСОБА_5, 13.07.1980 р.н, зареєстрований 25 серпня 2001 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №159.

Згідно зі ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Головуючий суддя Г.Л.Тимофєєва