Провадження № 2/234/1168/17
13 березня 2017 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області в складі судді Ткачової С.М., за участю секретаря Харькової Т.С., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна,-
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 у судові засідання не зявився з невідомої суду причини, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином судовими повістками направленими рекомендованою поштою з повідомленням, про що свідчать повернуть конверти «за закінченням терміну зберігання». За таких обставин судом на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України прийнято рішення про заочний розгляд справи.
Заслухавши думку представника позивача, повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені до них правовідносини.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (ч.1 ст.213 ЦПК). Обґрунтованим визнається рішення, яке ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставин, які мають значення для вирішення справи.
В судовому засіданні встановлено, що сторони 25 квітня 1987 року уклали шлюб, дані обставини підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу IV-НО №440881, що видано 25.04.1987 року Прелеснянською сільською радою Словянського району Донецької області (а.с.6).
Від шлюбу у подружжя народилися діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно до свідоцтва про народження VII-НО №271863, що видано 31.08.1987 року Прелеснянською сільською радою Словянського району Донецької області; та свідоцтва про народження І-НО №270172, що видано 02.03.1994 року відділом ЗАГС у м. Краматорську Донецької області (а.с.7-8).
Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11.06.2010 року по справі №2-3417/2010, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.11).
Судом беззаперечно встановлено, що шлюб між сторонами розірваний 22.06.2010 року.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.07.2005 року, посвідченого нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 (реєстровий номер 1-7660), подружжям була придбана квартира загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і ОСОБА_1АДРЕСА_1 (а.с. 9).
Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч.2 ст.60 Сімейного кодексу України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ч.4 ст.64 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.
Відповідно до ч.7 ст.57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.
Відповідно до Кредитного договору №КТН3GК02190059 від 23.08.2005 року, Приватбанк надав ОСОБА_2 грошові кошти у кредит на придбання квартири за адресою: м. Краматорськ, вул. Сакко і ОСОБА_1, 16/1, які 03.09.2005 року були передані Покупцем ОСОБА_2 Продавцям вказаної квартири ОСОБА_8 та ОСОБА_9. З метою забезпечення зобовязань за Кредитним договором №КТН3GК02190059 від 23.08.2005 року, між позивальником ОСОБА_2 та Приватбанком 23.08.2005 року було укладено відповідний Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_10 (реєстровий номер 4276), за умовами якого квартира за адресою: м. Краматорськ, вул. Сакко і ОСОБА_10, 16/1 була передана Іпотекодавцем ОСОБА_2 Іпотекодержателю Приватбанк. (а.с.30-43).
Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як роз`яснено в п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 07.12.2016 у справі № 6-1568цс16, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.
Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного Суду України від 25.11.2015 у справі № 6-2333цс15, від 16.12.2015 у справі № 6-2641цс15, від 07.09.2016 у справі № 6-801цс16.
Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Згідно з ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
З огляду на викладені обставини вбачається, що спірна квартира придбана (набута) сторонами в період перебування у шлюбі, доводи позивача підтверджуються матеріалами справи та встановленими обставинами справи, а тому, позивач обґрунтовано зазначив, що спірна квартира придбана за більшість вкладених її особистих коштів.
Аналізуючи норми права чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме визнати за позивачем право особистої приватної власності на 58/100 часток квартири загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і ОСОБА_10АДРЕСА_1, визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 42/100 часток квартири загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і ОСОБА_10АДРЕСА_1., визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право особистої приватної власності на 21/100 часток квартири загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і ОСОБА_10АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право особистої приватної власності на 21/100 часток квартири загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і ОСОБА_10АДРЕСА_1.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн.
Керуючись ст. ст. 113, 115, 116, 147, 203, 215, 256,257, 368, 372 Цивільного кодексу України, ст. ст. 60, 61, 63, 65 Сімейного кодексу України, 208, 209, 212-215, 218,224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право особистої приватної власності на 58/100 часток квартири загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і ОСОБА_10АДРЕСА_1.
Визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 42/100 часток квартири загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і ОСОБА_10АДРЕСА_1.
Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, наступним чином:
- визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право особистої приватної власності на 21/100 часток квартири загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і ОСОБА_10АДРЕСА_1.
- визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право особистої приватної власності на 21/100 часток квартири загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і ОСОБА_10АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, документально підтверджені судові витрати в розмірі 551,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів від дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення ухвалено та надруковано в єдиному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя