Провадження №2/523/1742/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судці - Кисельова В. К.

при секретарі Дзюба Г. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулося з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25 квітня 1997 року, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2497 ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діяли від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, 1993 року народження та ОСОБА_5, 1986 року народження, на підставі рішення опікунської ради Суворовської районної адміністрації №334р. від 24.04.1997р. продали, а ОСОБА_7 придбав квартиру АДРЕСА_1, який був посвідчений на Центральній Одеській біржі за реєстраційним номером № 2497 від 25 квітня 1997 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, та після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Позивачка є дочкою померлого ОСОБА_7, а тому є спадкоємцем першої черги.

В той же час, позивачка не має можливості оформити спадщину, оскільки договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально.

На підставі викладеного, позивачка просить визнати дійсним вищевказаний договір купівлі-продажу.

В судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, а також просили справу розглядати у її відсутність проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись за місцем проживання, проте за вищевказаною адресою кореспонденцію не отримують, у зв'язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважаються повідомленим про розгляд справи.

На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що 25 квітня 1997 року, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2497 ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діяли від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, 1993 року народження та ОСОБА_5, 1986 року народження, на підставі рішення опікунської ради Суворовської районної адміністрації №334р. від 24.04.1997р. продали, а ОСОБА_7 придбав квартиру АДРЕСА_1, який був посвідчений на Центральній Одеській біржі за реєстраційним номером № 2497 від 25 квітня 1997 року.

У відповідності з умовами договору у власність ОСОБА_7 переходила вищевказана квартира. При цьому сторони досягли домовленості за всіх істотних умов цього договору. Відповідачам передано сума у розмірі 6 286,00 грн., в рахунок оплати вартості вищевказаної квартири.

Даний договір 19.05.1997 року був зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості в кн 222 пр стр 198 р. № 374.

На підставі викладеного, суд вважає, що сторони по справі уклали угоду, передбачену законом, оформили її у письмовій формі, як того вимагає ст. 44 ЦК України в редакції 1963 р., угода відповідає вимогам закону і інтересам сторін.

Після оформлення предмет угоди фактично перейшов в користування ОСОБА_7, однак, сторонами був порушений обов'язок нотаріального посвідчення вказаного договору, що передбачено ст. 227 ЦК України в редакції 1963 р., і відповідачі ухилилися від нотаріального посвідчення угоди.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Відділом ДРАЦС Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 1819.

Позивачка - ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження в якому батьками вказані: батько - ОСОБА_7.

У відповідність з вимогами ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 р., якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов про визнання угоди дійсною підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 47 ч. 2, 128, 227 ЦК України в редакції 1963 р.,ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

2.Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2497 від 25.04.1997р., відповідно до якого, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діяли від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, 1993 року народження та ОСОБА_5, 1986 року народження, на підставі рішення опікунської ради Суворовської районної адміністрації №334р. від 24.04.1997р. продали, а ОСОБА_7 придбав квартиру АДРЕСА_1, який був посвідчений на Центральній Одеській біржі за реєстраційним номером № 2497 від 25 квітня 1997 року - дійсним.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя