АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Москаленко К.О.
№22-ц/796/6963/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Міністерства оборони України, Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка подана представником ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України, третя особа: ОСОБА_3, про скасування наказу та поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И Л А

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування наказу та поновлення на роботі.

У мотивування вимог посилався на те, що відповідно до Наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату №10-ДП від 31.10.2016 року на нього, ОСОБА_2, було покладено тимчасове виконання обов'язків Директора Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерствао України.

17.11.2016 року ним у порядку, передбаченому чинним законодавством України, було подано документи щодо проведення реєстраційної дії, а саме, зміни відомостей про підприємство (зміна керівника) та було внесено запис про реєстрацію його як нового тимчасово виконуючого обов'язки керівника, що підтверджується відповідною Випискою з ЄДРЮОФОПГФ від 18.11.2016 року.

У той же час станом на 18.11.2016 року ним було отримано усну інформацію про нібито існування Наказу Міністерства оборони України №11-ДП від 15.11.2016 року. Відповідно до вищевказаної інформації у тексті такого наказу зазначається про скасування Наказу №10-ДП від 31.10.2016 року як нереалізованого.

Винесення Наказу №11-ДП від 15.11.2016 року про фактичне усунення від виконання обов'язків відбулося з порушенням його права на працю.

Так, його не було повідомлено про наступне звільнення, трудову книжку та копію наказу він не отримував, про зміст запису в трудовій книжці щодо звільнення йому нічого невідомо.

Виданий Наказ №11-ДП суперечить об'єктивним обставинам, оскільки станом на дату його винесення Наказ №10-ДП не міг бути реалізованим з огляду на наявність заборони на здійснення будь-яких реєстраційних дій, яка не могла бути усунутою ніким окрім безпосередньо заявником - ОСОБА_3 Така заборона була знята лише відповідно до п.4 Порядку державної реєстрації 17.11.2016 року. До того ж, станом на дату внесення даних щодо наявності такого наказу до ЄДРЮОФОПГФ, а саме, на 18.11.2016 року, наказ про призначення на посаду ОСОБА_2 від 31.10.2016 року було реалізовано.

Крім того, порядок звільнення та призначення керівників державних підприємств у тому числі тих, які відносяться до сфери Міністерства оборони України не передбачає можливості звільнення керівників державних підприємств та призначення нових керівників у порядку, який був застосований при винесенні оскаржуваного Наказу №11-ДП від 15.11.2016 року.

Чинним законодавством не передбачено вирішення кадрових питань відносно призначення/звільнення керівників державних підприємств шляхом скасування наказів про призначення, в тому числі з підстав не реалізації протягом певного періоду подібного наказу.

Наведене свідчить про незаконність наказу №11-ДП від 15.11.2016 року, що має наслідком його скасування та поновлення його на роботі.

З урахуванням викладеного просив суд:

1) визнати незаконним та скасувати Наказ заступника Міністра оборони України -керівника апарату №11-ДП від 15.11.2016 року про скасування Наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату №10-ДП від 31.10.2016 року;

2) поновити його на посаді тимчасово виконуючого обов'язки директора Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України з 15.11.2016 року.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України, третя особа: ОСОБА_3, про скасування наказу та поновлення на роботі задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ заступника Міністра оборони України -керівника апарату №11-ДП від 15.11.2016 року про скасування Наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату №10-ДП від 31.10.2016 року.

Стягнуто з Міністерства оборони України, Державного Підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 551 грн 00 коп. в рівних частинах.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволення позовної вимоги скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявленої вимоги.

Зазначає, що відповідно до Закону України «Про управління об'єктами державної власності», постанов Кабінету Міністрів України «Про проведення конкурсного відбору керівників державних суб'єктів господарювання» від 03 вересня 2008 року №777, «Про Типову форму контракту з керівником підприємства, що є в державній власності» від 02 серпня 1995 року, «Про застосування контрактної форми трудового договору» від 19 березня 1993 року №203 наказом Міністерства оборони України від 28 липня 2014 року №486 затверджено Інструкцію про порядок призначення, звільнення та укладання (розірвання) контрактів з керівниками державних підприємств, установ, організацій та господарських об'єднань, що належать до сфери управління Міністерства оборони України.

Даними нормативно-правовими актами встановлені відповідні вимоги для призначення на посаду керівника державного підприємства.

Згідно обставин даного спору позивач перед виданням наказу про тимчасове покладення обов'язків за посадою директора Державного підприємства «Готель Козацький» у конкурсному відборі кандидатів участі не приймав, оскільки для тимчасового покладення виконання обов'язків за посадою керівника державного підприємства такого конкурсного відбору не передбачено, заяви про призначення на посаду не писав, контракт як особливу форму трудового договору з керівником державного підприємства не укладав, відповідний наказ щодо призначення позивача на посаду не видавався.

Сам Наказ заступника Міністра оборони України - керівника апарату №10-ДП від 31.10.2016 року було видано у відповідності до вимог розділу III Інструкції про порядок призначення, звільнення та укладання (розірвання) контрактів з керівниками державних підприємств, установ, організацій та господарських об'єднань, що належать до сфери управління Міністерства оборони України.

Скасування даного наказу наказом, оскаржуваним ОСОБА_2, як нереалізованого відбулося у тому числі з підстав не проведення передачі справ, посади та майна Державного підприємства «Готель Козацький».

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позову скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Зазначає, що згідно наказу №10-ДП його було призначено т.в.о. директора ДП «Готель «Козацький» за його згодою.

21.11.2016 року його звільнено з посади головного спеціаліста відділу торгівлі та послуг Концерну «Військторгсервіс» на підставі наказу Генерального директора Концерну «Військторгсервіс» №159-а від 21.11.2016 року.

Однак, на підставі рішення Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 28.12.2016 року за №3871/5 у ЄДРЮОФОПГФ було відновлено запис від 17.11.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_2 є т.в.о. директора ДП «Готель «Козацький», а отже, останнім місцем роботи ОСОБА_2 є саме т.в.о. директора ДП «Готель «Козацький», з якої він був звільнений на підставі наказу №11-ДП від 15.11.2016 року.

Таким чином, скасування наказу №11-ДП є підставою для його поновлення на попередній роботі - т.в.о. директора ДП «Готель «Козацький», що полягає у фактичному допуску до виконання посадових обов'язків та усунення перешкод у виконанні цих обов'язків з боку третіх осіб.

При цьому, судом першої інстанції не враховано того факту, що директор ДП «Готель «Козацький» має бути призначений у відповідності до Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2008 р. №777, відповідно до якого до оголошення конкурсного відбору або на період проведення конкурсного відбору створюється відповідна штатна одиниця, на яку покладаються обов'язки керівника державного підприємства.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить:

- зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи №757/61167/16-ц за позовом ОСОБА_3 про скасування наказу та поновлення на роботі до Міністерства оборони України, третя особа: ОСОБА_2;

- рішення в частині скасування судом наказу заступника №11ДП від 15.11.2016 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цієї вимоги, в частині відмови суду в задоволенні вимог рішення залишити без змін.

Зазначає, що за правилом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Водночас, таких завдань цивільного судочинства як захист цивільних прав на майбутнє, а також такого права позивача як звернення до суду для захисту своїх прав, порушення, оспорення чи невизнання яких може відбутись у майбутньому, законом не передбачено.

Визнаючи незаконним та скасовуючи наказ №11ДП від 15.11.2016 року, суд на положення ст. 1, 3, абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України належної уваги не звернув та, фактично виходячи при прийнятті рішення із того, що на час звернення до суду права позивача непорушені оскаржуваним наказом, всупереч цим правовим нормам відповідну позовну вимогу задовольнив, захистивши права позивача на майбутнє, у той час, коли зобов'язаний був відмовити в її задоволенні із підстав того, що позивачем не доведено того, що згаданий наказ зачіпає його права, свободи, чи інтереси.

Крім того, судом необґрунтовано було відмовлено у задоволенні клопотань представника ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України про зупинення провадження у справі, які заявлялись із підстав того, що у цивільній справі №757/61167/16-ц за позовом ОСОБА_3 підлягає вирішенню судом питання скасування, а відтак і чинності наказу №10ДП від 31.10.2016 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України також подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, а позовну заяву залишити без розгляду.

Вказує, що судовий розгляд справи відбувся із порушеннями судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело що неправильного вирішення справи.

Так, на час розгляду справи існували визначені п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України підстави для залишення позову в даній справі без розгляду, оскільки справа між тими ж сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається Печерським районним судом м.Києва.

Однак, у порушення ст. 207 ЦПК України суд зазначеного до уваги не взяв та у відповідному клопотанні незаконно відмовив.

Крім того, суд не мав права вирішувати справу по суті, оскільки за законом провадження в ній підлягало зупиненню, так як дану справу неможливо розглянути до вирішення іншої справи №757/61167/16-ц, в якій підлягає дослідженню питання законності та чинності наказу, на який посилається в даній справі позивач в обґрунтування вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовну вимогу про визнання незаконним та скасування наказу №11-ДП від 15.11.2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що положенням Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №671 та Інструкцією про порядок призначення, звільнення та укладення (розірвання) контрактів з керівниками державних підприємств, установ, організацій та господарських об'єднань, що належать до сфери управління Міністерства оборони України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28.07.2014 року №486, не передбачено повноважень заступника Міністра оборони України - керівника апарату для винесення наказу про скасування наказу про покладення тимчасового виконання обов'язків та порядку його винесення, у тому числі, не передбачено і підстав для його винесення шляхом скасування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Судом встановлено що наказом заступника Міністра оборони України - керівника апарату ОСОБА_6 №10-ДП від 31.10.2016 року в зв'язку з виробничою необхідністю та з метою забезпечення належного функціонування ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України тимчасове виконання обов'язків директора покладено на головного спеціаліста відділу торгівлі та послуг Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_2 (за його згодою), увільнено від тимчасового виконання обов'язків директора ОСОБА_3, якого повернуто до виконання обов'язків за посадою заступника директора з фінансових питань ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України. (а.с. 10 т. 1)

У подальшому наказом заступника Міністра оборони України - керівника апарату ОСОБА_6 №11-ДП від 15.11.2016 року наказ заступника Міністра оборони України - керівника апарату №10-ДП від 31.10.2016 року скасовано як нереалізований. (а.с. 11 т. 1)

21.11.2016 року ОСОБА_2, головного спеціаліста відділу торгівлі та послуг Концерну «Військторгсервіс», звільнено з займаної посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується наказом генерального директора Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_7 №159-а від 21.11.2016 року. (а.с. 139 т. 1)

Згідно наказу державного секретаря Міністерства оборони України ОСОБА_6 №3-ДП від 01.02.2017 року внесено зміни до наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату №11-ДП від 15.11.2016 року шляхом доповнення його абзацом другим «Заступника директора з фінансових питань ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України ОСОБА_3 вважати таким, що тимчасово виконує обов'язки директора ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України з 03.03.2016 року». (а.с. 133 т. 1)

Згідно із пп. 2 п. 5 Положенням про Міністерство оборони України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. №671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. №730), Міноборони з метою організації своєї діяльності здійснює добір кадрів в апарат Міноборони та на посади керівників підприємств, установ і організацій, які належать до сфери його управління, організовує роботу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації державних службовців та військовослужбовців апарату Міноборони.

Відповідно до п. 11, пп. 9 п. 12 Положення з метою забезпечення діяльності Міноборони, стабільності та наступності в його роботі, організації поточної роботи, пов'язаної із здійсненням повноважень Міноборони, Кабінетом Міністрів України призначається державний секретар Міноборони, який очолює апарат Міноборони.

Державний секретар Міноборони призначає на посаду та звільняє з посади керівників підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління Міноборони, приймає рішення щодо їх заохочення, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Наказом Міністерства оборони України №486 від 28.07.2014 року затверджено Інструкцію про порядок призначення, звільнення та укладання (розірвання) контрактів з керівниками державних підприємств, установ, організацій та господарських об'єднань, що належать до сфери управління Міністерства оборони України.

Згідно розділу ІІІ Інструкції керівник структурного підрозділу Міністерства оборони України, на який покладено функціональне управління державним підприємством, погоджує із заступником Міністра оборони України покладання виконання обов'язків Керівника підприємства на працівника цього підприємства, установи, організації до призначення Керівника підприємства або визначає кандидатуру Керівника підприємства. Покладання обов'язків на працівника іншого підприємства здійснюється за рішенням Міністра оборони України.

У разі покладання тимчасового виконання обов'язків Керівника підприємства структурний підрозділ Міністерства оборони України, на який покладено функціональне управління державним підприємством, надає Подання до покладання тимчасового виконання обов'язків керівника.

Департамент кадрової політики Міністерства оборони України перевіряє правильність оформлення поданих документів та готує проект наказу Міністра оборони України (по особовому складу керівників державних підприємств).

Після видання наказу Міністра оборони України (по особовому складу керівників державних підприємств) про покладання тимчасового виконання обов'язків Керівника підприємства керівник структурного підрозділу Міністерства оборони України, на який покладено функціональне управління державним підприємством, забезпечує проведення передачі справ, посади та майна згідно з чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 не є працівником ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України, а тому відповідно до даної Інструкції покладання обов'язків керівника підприємства на працівника іншого підприємства здійснюється за рішенням Міністра оборони України.

До того ж, наказ про покладання тимчасового виконання обов'язків керівника підприємства видається Міністром оброни України.

Із наведеного слідує, що жодних повноважень у заступника Міністра оброни України - керівника апарату на видачу наказу №11-ДП від 15.11.2016 року не було, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання незаконним та скасування цього наказу.

Не заслуговують на увагу посилання Міністерства оборони України на те, що скасування даного наказу як нереалізованого відбулося у тому числі з підстав не проведення передачі справ, посади та майна Державного підприємства «Готель Козацький», оскільки така передача здійснюється керівником структурного підрозділу Міністерства оборони України, на який покладено функціональне управління державним підприємством, а не тимчасово виконуючим обов'язки керівника підприємства.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_2 на посаді тимчасово виконуючого обов'язки директора ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну службу» посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Згідно з положеннями ст. 105 КЗпП Українипід суміщенням розуміють виконання на одному й тому ж підприємстві, в установі, організації разом із основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою) або обов'язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від основної роботи.

Виконання обов'язку тимчасово відсутнього працівника без звільнення працівника від своїх основних обов'язків - це заміна працівника, відсутнього у зв'язку з хворобою, відпусткою (без звільнення від основних трудових обов'язків), коли працівник поряд зі своєю основною роботою виконує обов'язки тимчасово відсутнього працівника.

Як вбачається з матеріалів справи на момент покладення тимчасового виконання обов'язків директора ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України ОСОБА_2 працював на посаді головного спеціаліста відділу торгівлі та послуг Концерну «Військторгсервіс».

Після винесення наказу №11-ДП від 15.11.2016 року ОСОБА_2 продовжив працювати на займаній ним посаді головного спеціаліста відділу торгівлі та послуг Концерну «Військторгсервіс».

Із наведеного вбачається, що ОСОБА_2 не було призначено на посаду директора ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України. На останнього було покладено тимчасове виконання обов'язків директора.

ОСОБА_2 не надано доказів існування посади «виконуючий обов'язки директора» в штатному розписі ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України, укладення з ним відповідного контракту.

Покладення виконання обов'язків керівника за своєю правовою природою є тимчасовим заходом, який передбачає виконання обов'язків керівника даного підприємства в обмежений у часі термін, а саме, до моменту призначення органом управління на цю посаду керівника підприємства та укладення з ним відповідного контракту.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що директор ДП «Готель «Козацький» має бути призначений у відповідності до Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2008 р. №777, відповідно до якого до оголошення конкурсного відбору або на період проведення конкурсного відбору створюється відповідна штатна одиниця, на яку покладаються обов'язки керівника державного підприємства.

Такі до доводи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки на ОСОБА_2 було покладено тимчасове виконання обов'язків директора ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України у порядку, передбаченому Інструкцією про порядок призначення, звільнення та укладання (розірвання) контрактів з керівниками державних підприємств, установ, організацій та господарських об'єднань, що належать до сфери управління Міністерства оборони України, затвердженою наказом Міністерства оборони України №486 від 28.07.2014 року.

Порядком проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2008 року №777, на який посилається апелянт не передбачене введення штатної одиниці.

Згідно даного Прядку до оголошення конкурсного відбору або на період проведення конкурсного відбору суб'єкт управління тимчасово покладає виконання обов'язків або призначає виконуючого обов'язки керівника підприємства.

Щодо доводів ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на необґрунтовану відмову суду першої інстанції в задоволенні клопотань представника ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи №757/61167/16-ц колегія суддів зазначає наступне.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.02.2017 року клопотання представника ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України про зупинення провадження в даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі№757/61167/16-ц за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді залишено без задоволення. (а.с. 56-58 т. 1)

Згідно копії позовної заяви ОСОБА_3, наявної у матеріалах справи, останній просив визнати незаконним та скасувати наказ №10-ДП від 31.10.2016 року, поновити його на посаді тимчасово виконуючого обов'язків директора ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України. (а.с. 49-52 т. 1)

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Відповідно до роз'яснень, які надані у п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12.06.2009 року, визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість розгляду.

Необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Обов'язок суду щодо зупинення провадження у справі виникає у разі неможливості розгляду справи до вирішення взаємопов'язаного спору іншим судом в іншій справі. Адже неможливість розгляду справи полягає в тому, що обставини, які підлягають з'ясуванню та мають значення при розгляді конкретної справи, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі, тобто йдеться про те, що суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Як вбачається з матеріалів даної справи ОСОБА_2 просить визнати незаконним та скасувати наказ №11-ДП від 15.11.2016 року та поновити його на посаді тимчасово виконуючого обов'язки директора ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України, а в справі №757/61167/16-ц ОСОБА_3 просить визнати незаконним та скасувати наказ №10-ДП від 31.10.2016 року і поновити його на посаді тимчасово виконуючого обов'язків директора ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржуються різні накази, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зупинення проводження, виходячи з того, що розгляд справи №757/61167/16-ц не впливатиме на розгляд справи №757/64006/16-ц.

Не є підставою для скасування рішення суду доводи ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України, щона час розгляду справи в суді першої інстанції існували визначені п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України підстави для залишення позову в даній справі без розгляду (справа №757/62945/16-ц між тими ж сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається Печерським районним судом м. Києва), оскільки на час ухвалення даного рішення в іншій справі був заявлений позов, де учасником процесу не був ОСОБА_3,

У даній справі ОСОБА_3 є третьою особою по справі, тобто, в даній справі був інший склад учасників процесу.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, оскільки всі ці доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції, суд дав їм правову оцінку в своєму рішенні.

Отже, рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційні скарги Міністерства оборони України, Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка подана представником ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2017року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва