Справа № 364/408/17
Провадження № 2/364/184/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2017 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участю секретаря Бондаренко Л. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в смт Володарка, позов

ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка Нова»,

про визнання недійсним договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2017 року до суду звернувся ОСОБА_1 з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 4,3912 га, що розташована на території Біліївської сільської ради Володарського району Київської області. На вказану земельну ділянку у 2009 році було укладено договір оренди землі з ТОВ «Сільгоспехніка Нова» строком на 5 років. В подальшому ОСОБА_1 стало відмомо про існування договору оренди належної йому земельної ділянки, який укладено у 2013 році. Вказуючи, що він не укладав договору оренди землі та не підписував договір оренди, позивач просить суд визнати недійсним договір оренди землі від 12.07.2013 року, який укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка Нова», який зареєстрований 02.08.2014 року реєстраційною службою Володарського РУЮ Київської області, та скасувати його державну реєстрацію.

Представник позивача - ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд задовольнити позов, стягнути судові витрати та розглядати справу без його участі.

Представник відповідача ТОВ «Сільгосптехніка Нова» подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,3912 га, з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Біліївської сільської ради Володарського району Київської області, що стверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 (а.с.6). В січні 2017 року позивачу стало відомо, що існує договір оренди землі, укладений 12.07.2013 року, між ОСОБА_1 та ТОВ «Сільгосптехніка Нова», який в судовому засіданні було оглянуто досліджено (а.с.7-10).

Позивач та його представник зазначали, що ОСОБА_1 не підписував договір оренди землі. Підпис на зазначеному вище договорі не належить позивачу та за клопотанням представника позивача ухвалою Володарського районного суду Київської області від 23.05.2017 року було призначено судово-почеркознавчу експертизу. Представник відповідача не заперечував проти задоволення клопотання. 11.09.2017 року до суду надійшов висновок експерта, в якому зазначено, що підпис у оригіналі договору оренди землі від 12.07.2013 року, виконаний не ОСОБА_1 (а.с.79).

Вирішуючи спір суд враховує, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Передусім статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Дане конституційне право конкретизовано та розширено в положеннях Цивільного та Земельного кодексів України.

Так ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначає, що ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності.

У відповідності до приписів статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно ст. 13 вказаного закону України договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За ст.16 - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Ст. 17 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Згідно ст. 18 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зазначає , що зміна умов договору оренди здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Форма Типового Договору оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220.

При цьому підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити зазначеному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ст.ст. 10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України надані суду докази мають бути належними та допустимими. Згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підсумовуючи вищевикладене та виходячи із норм законів, які регулюють дані правовідносини та наданих суду доказів, які досліджені в судовому засіданні, право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку підлягає захисту, оскільки договір оренди землі не можливо вважати вчиненим, оскільки, позивач не проявив своєї волі та не підписував зазначений договір оренди землі, тобто була відсутня його воля та бажання на вчинення вказаного правочину. З огляду на зазначене, суд визнає недійсним договір оренди землі з підстав, які були зазначені позивачем та знайшли своє підтвердження в суді і скасовує державну реєстрацію названого договору оренди землі.

Беручи до уваги вище викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Представник позивача подав письмове клопотання про стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача, а саме, 640 гривень сплаченого судового збору при зверненні до суду, 2250,24 гривень за проведення експертизи та 2000 гривень за надання правової допомоги.

За правилами ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 203, 207, 215, 319, 321, 328, ЦК України, ст.ст. 1, 6, 13, 16, 17, 18, 30 Закону України «Про оренду землі», Порядком ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212- 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка Нова», про визнання недійсним договору оренди землі - задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,3912 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського, яка розташована на території Біліївської сільської ради Володарського району Київської області, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка Нова», в особі директора Лапіцького Геннадія Григоровича.

Скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 4,3912 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського, яка розташована на території Біліївської сільської ради Володарського району Київської області, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка Нова», в особі директора Лапіцького Геннадія Григоровича, зареєстрований Реєстраційною службою Володарського районного управління юстиції Київської області 02.08.2014 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок, 2250 (дві тисячі двісті п'ятдесят) гривень 24 копійки за проведення експертизи та 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок витрат на правову допомогу, всього разом 4890 (чотири тисячі вісімсот дев'яносто) гривень 24 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Ткаченко