Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/1565/17
№ 2/733/805/17
Рішення

Іменем України

"08" листопада 2017 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

при секретарі В.Ю. Донченко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вона являється власницею житлового будинку АДРЕСА_1. В даному будинку зареєстрована ОСОБА_2, яка за місцем реєстрації остання протягом останніх восьми років не проживає, не користується даним житлом, не несе ніяких витрат по утриманню будинку, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає. Просить суд визнати відповідачку по справі такою особою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності її без поважних причин більше восьми років у будинку АДРЕСА_1

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.20).

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст.383 ЦК України передбачено, що право використання помешкання для власного проживання та для проживання членів сім'ї (інших осіб) належить його власнику, а за ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 являється власницею житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва на право особистої власності на будинковолодіння від 15 серпня 1994 року № 3800 (а.с.5). Відповідно до копії будинкової книги за даною адресою зареєстровані позивачка по справі, її чоловік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, внук ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9-13). Згідно акту обстеження ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1 а Чернігівської області, але останніх вісім років за даною адресою не проживає (а.с.7).

Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Вивчивши матеріали справи та всі докази в сукупності судом встановлено, що відповідачка по справі ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 а Чернігівської області з 2009 року по даний час, що дає підстави суду вважати, що остання відсутня по місцю реєстрації більше шести місяців, не користується даним житлом, не несе ніяких витрат по утриманню будинку, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, вибула на інше постійне місце проживання, а тому втратила право користування даним жилим приміщенням.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття зазначеної особи з реєстраційного обліку.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати ОСОБА_2 такою особою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у сумі 640 гривень 00 копійок.

Керуючись ст. 209, ст. ст. 212-215, 223 ЦПК України, ст. 383,391 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровану в АДРЕСА_1 а Чернігівської області, такою особою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. В. Карапиш