АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Кравець В.А.

при секретарі: Борисенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинського ОлександраВолодимировича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва, старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинський Олександр Володимирович, ОСОБА_4, про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу,

в с т а н о в и л а :

у травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського О.В., яка полягає у невиконанні виконавчого листа протягом встановленого законом строку, визнати неправомірною та скасувати постанову від 05.04.2017 року за ВП №52476944 про повернення виконавчого документа стягувачу; зобов'язати старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського О.В. виконати рішення суду.

Справа № 761/29191/13-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/10803/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обґрунтування скарги зазначав, що 22.03.2016 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, але вже 24.06.2016 року виконавчий лист йому повернуто. 16.09.2016 року він повторно направив виконавчий лист для примусового виконання рішення суду та 04.10.2016 року було відкрито виконавче провадження. За наступні 9 місяців жодної виконавчої дії для виконання рішення суду не було проведено та заборгованість не стягнуто. 03.05.2017 року він отримав постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на тій підставі, що відсутнє майно боржника. Вважає, що державний виконавець не виконав обов`язків , передбачених Законом України «Про виконавче провадження», не перевірив чи наявне за місцем проживання боржника майно, на яке можна звернути стягнення. Так як квартира боржника передана в іпотеку, державний виконавець не з'ясував чи виконане боргове зобов'язання. Також державний виконавець не звернувся до суду з поданням про обмеження в праві виїзду за межі України боржника.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2017 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинського О.В. від 05.04.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №52476944. В іншій частині скарги відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинський О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про відмову у задоволенні скарги. Посилається на неповне з`ясування обставин справи та неправильне застосування норм процесуального права. А саме, суд не врахував, що державним виконавцем в повній мірі та в межах повноважень було перевірено майновий стан боржника, проте майна, на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Також державним виконавцем вжито всіх необхідних заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2014 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики у розмірі 269 763,75 грн., проценти за користування позикою в сумі 78 235,48 грн., три проценти річних у розмірі 21,46 грн., неустойку в розмірі 5 730 000 грн., а всього 6 099 172,69 грн. та 3 441,00 грн. судового збору. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.07.2015 року вказане рішення змінено в частині стягнення неустойки, яка зменшена з 5 730 000 грн. до 250 000 грн.

На виконання рішення суду 01.02.2016 року видано виконавчий лист №761/29191/13-ц.

Постановою від 22.03.2016 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Савчук К.П. відкрито виконавче провадження № 50580881 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 01.02.2016 року.

Постановою від 24.06.2016 року виконавчий лист було повернуто стягувачу.

ОСОБА_3 повторно пред'явив до виконання виконавчий лист та постановою від 04.10.2016 року відкрито виконавче провадження № 52476944.

Постановою державного виконавця від 08.11.2016 року накладено арешт на все майно боржника.

Після відкриття виконавчого провадження державний виконавець здійснив запит до Державної фіскальної служби України щодо наявності відкритих рахунків боржника; до Пенсійного фонду України щодо роботи боржника за трудовими та цивільно-правовими договорами та про отримання пенсії; до державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності (квартира АДРЕСА_1 на праві власності не боржнику, а ТОВ «Агенція нерухомості Реал Естейт» з 23.05.2016 року); до Регіонального сервісного центру щодо наявності рухомого майна (автомобілі не зареєстровано).

30.03.2017 року державний виконавець склав акт, згідно з яким за адресою АДРЕСА_2 боржника та майна на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не розшукано.

Постановою від 05.04.2017 року старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинським О.В. повернув виконавчий лист №761/29191/13-ц стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Визнаючи таку постанову неправомірною суд першої інстанції виходив з того, що постанова про повернення виконавчого листа стягувачу винесена передчасно, оскільки державним виконавцем не вжиті всі передбачені законом заходи для належного виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набав чинності 05.10.2016 року виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 цього Закону виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10 - денний строк з дня відкриття з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав,отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень до цього Закону виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Матеріали виконавчого провадження не містять даних про виконання державним виконавцем приписів ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

У відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по різному зазначено адресу квартири АДРЕСА_3 у іншому - АДРЕСА_4 перебуває в іпотеці та іпотекодержателем є стягувач.

Акт державного виконавця від 30.03.2017 року, у якому вказано про те, що виходом державного виконавця за адресою боржника майна, на яке можливо звернути стягнення не розшукано складено у відсутності боржника та стягувача, а також у відсутності понятих та з нього не зрозуміло чи потратив державний виконавець у житлове приміщення боржника, щоб зробити висновок про відсутність майна, чи житлове приміщення не оглядалося.

У матеріалах виконавчого провадження відсутні дані про те, що боржник та стягувач повідомлялися про вихід державного виконавця за місцем проживання боржника для опису майна.

Державним виконавцем також не з`ясовано питання наявності у боржника закордонного паспорта та перетину останнім державного кордону тощо.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем проведено всі необхідні виконавчі дії суперечать матеріалам виконавчого провадження.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законна і обґрунтована та підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинського Олександра Володимировича відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді