Справа № 415/6261/17
Провадження № 2/415/2161/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Данько Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивач, ОСОБА_1, із позовом до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 23 січня 2017 року вона була звільнена з ПАТ «Лисичанськвугілля». При звільненні не виплатили в повному обсязі заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі становить 15353,62 грн. Але на теперішній час заробітна плата не виплачена як і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені. Позивач просив суд, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 24 січня 2017 року по день винесення рішення по справі виходячи з середньоденної заробітної плати 154 грн. 41 коп.

Відповідач, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 звільнилась з підприємства 23.01.2017 року на підставі п. 3. ст. 38 КЗпП України. 21.09.2017 року позивач звернулась до ПАТ «Лисичанськвугілля» за отриманням довідки про існуючу заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Враховуючи викладене, позивач була обізнана про існуючу заборгованість із заробітної плати, про те своїм правом у встановлені ст.. 233 КЗпП України строки не скористалась. Вважає що нарахування та виплата середнього заробітку за несвоєчасну виплачену заробітну плату, який розглядається підприємством, як штрафні санкції, у галузі яка і так що потерпає від несвоєчасного та не повномірного фінансування є додатковим вагомим обтяжуючим фактором для їх підприємством. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач та представник позивача у судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в резолютивній частині позовної заяви позивач зазначив про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Розглянувши відомості про належне повідомлення учасників процесу про час, дату та місце розгляду справи, враховуючи заяву позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутності.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії трудової книжки від 28.04.1975р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Лисичанськвугілля», на підставі наказу № 30-К від 23.01.2017 року була звільнена за п. 3 ст. 38 КЗпП за власним бажанням, у звязку з порушенням власником умов трудового договору, з виплатою 3-х місячної допомоги з переходом на пенсію.

Відповідно до копії довідки №225 від 21.09.2017 року, виданої ПАТ «Лисичанськвугілля», станом на 21.09.2017 року заборгованість із заробітної плати ОСОБА_1 складає 15353,62 грн.

Відповідно до довідки № 232 від 28.09.2017 року, виданої ПАТ «Лисичанськвугілля», середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 154,41 грн.

Отже, судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, на день звільнення і по теперішній час з ним не було проведено повного розрахунку з виплати заборгованості із заробітної плати.

Доказів протилежного відповідачем до суду не надано.

Відповідно до ст.7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73 р., Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до абз. 3 п. 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати №, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки № 232 від 28.09.2017 року, виданої ПАТ «Лисичанськвугілля», середньодня заробітна плата ОСОБА_1 складає 154,41 грн.

Виходячи з розміру середньоденного заробітку ОСОБА_1 та враховуючи кількість робочих днів, починаючи з дня, наступного за днем його звільнення з 24.01.2017 року - по день ухвалення рішення 07.11.2017 року, яка складає:

- січень 2017 року 6 днів,

- лютий 2017 року 20 днів,

- березень 2017 року -22 днів,

- квітень 2017 року 20 днів,

- травень 2017 року - 19 днів,

- червень 2017 року - 20 днів,

- липень 2017 року - 21 день,

- серпень 2017 року - 22 дня,

- вересень 2017 року - 21 день,

- жовтень 2017 року 21 день,

- листопад 2017 року 5 днів

всього 197 днів, загальний розмір суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 складає 30418,77 грн. (197 днів х 154,41 грн.).

Такий порядок розрахунків узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 21 січня 2015 року у справі №6-195цс14 та у справі №6-2807цс16.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову у звязку з пропуском позивачем тримісячного строку звернення до суду, який передбачений ч.1 ст.233 КЗпПУ, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Разом з тим, офіційне тлумачення положення ч.1 ст.233 міститься в Рішенні Конституційного Суду №4-рп/2012 від 22.02.2012 року, де вказано, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозвязку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Як свідчить довідка, № 225 від 21.09.2017 року та не оспорюється відповідачем, на день розгляду справи остаточного розрахунку з позивачем з виплати заборгованості з заробітної плати підприємством не здійснено, отже, строк звернення до суду за вирішенням трудового спору, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган фактично з ним розрахувався, а не з дня звільнення, як на те посилається представник відповідача, ОСОБА_1 пропущено не було.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та вважає, що вони підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 10.10.2017 року було відстрочено сплату судового збору для позивача до ухвалення судового рішення у справі. Оскільки позов задоволено, то у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 10, 11,88, 209, 212-215, 294, 296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Лисичанськвугілля» (код 32359108, 93100, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Маліновського, 1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 30418 (тридцять тисяч чотириста вісімнадцять) грн. 77 коп.

Стягнути з ПАТ «Лисичанськвугілля» (код 32359108, 93100, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Маліновського, 1) судовий збір на користь держави у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. за такими реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві / м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача: Головне управління держаної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача 820019; рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 ( стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В. Коваленко