Справа № 161/2860/17
Провадження № 2/161/1675/17
У Х В А Л А

16 березня 2017 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Гринь О.М.

при секретарі Муригіній А.І.,

вивчивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, який обґрунтовує тим, що ОСОБА_3, яка згодом змінила прізвище на ОСОБА_2, позичила у нього 560 000 грн., що на час позики було еквівалентно 70 000 доларів США, які зобовязалася повернути до 10 березня 2016 року за курсом долара на дату повернення. На його думку, поверненню підлягає 1891827 грн. Зазначає, що відповідач про вказане зобовязання, суму та строки виконання власноручно написала та видала розписку, проте у вказані строки свої зобовязання не виконала, позичені кошти не повернула. На підставі зазначеного просить стягнути з відповідача в свою користь суму боргу за договором позики, що становить 1891827 грн. та 302 537,19 грн. процентів за користування позикою, а всього 2194 364,19 грн.

16 березня 2017 року на адресу суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на все майно та кошти, що належать ОСОБА_2 в межах заявленого позову в сумі 2 194 364,19 грн.

В судове засідання сторони не викликались.

Суд, дослідивши подану заяву, дійшов висновку, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Згідно статті 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснив Пленум Верхового суду України в своїй постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зокрема у пункті № 4, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, повязаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в звязку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач просить накласти арешт та заборону відчуження на все майно та кошти, що належать ОСОБА_2 в межах заявленого позову в сумі 2 194 364,19 грн. у зв'язку з імовірністю відчуження відповідачем належного їй майна на виконання інших боргових зобовязань.

Однак, позивачем не надано доказів, які б підтверджували обставини, на які він посилається, а також не наведено достатніх підстав вважати, що існує обґрунтована ймовірність утруднення виконання рішення в майбутньому в разі задоволення його позову.

Так, як вбачається з тексту заяви про забезпечення позову, в ній відсутній перелік майна, належного відповідачу, на яке позивач просить накласти арешт та заборону відчуження, не визначена вартість такого майна, що позбавляє суд можливості визначити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, а саме відповідність вартості майна, на яке накладається арешт розміру суми боргу, яку просить стягнути позивач.

Крім того, на думку суду, недопустимо забезпечувати позов з метою утруднення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З врахуванням викладеного, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.