Справа № 307/861/17
Провадження № 2/307/771/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М. , при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів ,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем і від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має постійний дохід. Вона на даний час ніде не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною. А тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину.

Позивачка в судове засідання не зявилася, так як згідно поданої письмової заяви просила розглянути справу у її відсутності, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності і на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що він усвідомлює необхідність сплати аліментів, однак на даний час отримує тільки пенсію і не спроможний сплачувати аліменти у визначеній позивачкою сумі. В подальшому, по можливості, буде сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено , що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком в свідоцтві про народження якого значиться відповідач, а мати позивачка (а.с.2-5).

Малолітній перебуває на утриманні і вихованні у позивачки ОСОБА_1, що стверджується довідкою виконкому Тячівської обєднаної територіальної громади від 23.03.2017 року за № 825 та даними акту обстеження матеріально-побутових умов позивачки від 23.03.2017 року(а.с.6, 7) .

Відповідач отримує пенсію по інвалідності.

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що стверджується заявою позивачки.

Враховуючи наведене , суд вважає , що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів.

За змістом ст. 183 СК України у разі наявності у відповідача постійного доходу розмір аліментів визначається судом у частці від заробітку

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитиний , суд враховує майновий стан сторін , де позивачка здійснює догляд за малолітньою дитиною і не має інших джерел матеріального забезпечення, позбавлена можливості отримувати додатковий дохід. При цьому відповідач також має незадовільний стан здоровя. А тому, суд вважає, що позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі по 15 відсотків з усіх видів заробітку щомісячно , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, оскільки позивачка предявила позов 30.03.2017 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст.. 367 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

А, оскільки, відповідач звільнений від сплати судового збору , то судові витрати в частині сплати судового збору віднести за рахунок держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 61 , 169, 209 , 213-215, 367 ЦПК України , ст.ст. 180 , 182 , 183 СК України , суд ,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, України на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі по 15 відсотків з усіх видів заробітку щомісячно , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 20 березня 2017 року і до її повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі , але не були присутніми в судовому засідання під час проголошення рішення суду, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: М.М.Розман