Справа № 214/3076/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

про встановлення факту батьківства

02 березня 2017 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомініч С.В.

за участю секретаря Соколовської Т.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 до Саксаганського районного у місті ОСОБА_5 відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, треті особи без самостійних вимог на боці відповідача: ОСОБА_6, приватний нотаріус ОСОБА_7, про встановлення факту батьківства та внесення змін в актовий запис про народження, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_8, який помер 18.02.2016, стосовно її онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є рідною бабусею малолітнього онука - ОСОБА_4, який народився 30.09.2008. Згідно свідоцтва про народження онука, матірю ОСОБА_4 є її рідна донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

14.10.2011 її донька ОСОБА_9 померла, тому відповідно до Рішення виконкому Саксаганської районної у місті ради від 16.11.2011 №541 малолітньому ОСОБА_4 надано статус дитини-сироти, а позивача призначено його опікуном до повноліття. За життя, в період з 2007 до 2011 роки її донька проживала однією сімєю з ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу за адресою: м. Кривий Ріг. АДРЕСА_1. У 2008 році у них народилася спільна дитина ОСОБА_4. За вказівкою доньки батьком ОСОБА_10 записано ОСОБА_11. Незалежно від цього ОСОБА_8 завжди вважав Владика своїм сином. Після смерті доньки ОСОБА_4 проживає разом з нею, оскільки його батько ОСОБА_12 захворів. Проте батько продовжував приймати активну участь у вихованні сина: матеріально утримував, брав на прогулянки, піклувався про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Вони з батьком часто зустрічалися. ОСОБА_13 залишався ночувати у ОСОБА_12. Усі родичі і знайомі з обох боків батьків знали про те, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_12 і ніяких сумнівів це не викликало.

18.02.2016 ОСОБА_8 помер. Після його смерті, нещодавно, стало відомо, що він, згідно умов свого заповіту, залишив все своє майно донці ОСОБА_6. Однак малолітній ОСОБА_4 має право на обовязкову частку в спадщині. В звязку з цим, позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Для реалізації даного права необхідно в судовому порядку встановити факт батьківства померлого.

02.03.2017 ухвалою суду позовну заяву в частині зміни прізвища, імя та по батькові дитини залишено без розгляду за заявою представника позивача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 решту позовних вимог підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Представник відповідача не заперечувала проти задоволення позову, просила розглянути справу за її відсутності, про що надала відповідну заяву (а.с. 51).

Представник третьої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні при винесенні рішення покладалася на розсуд суду.

Свідок, ОСОБА_14, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він є сином померлого ОСОБА_8 Йому відомо, що у батька є ще малолітній син ОСОБА_4, матірю якого є ОСОБА_9, яка проживала з його батьком. ОСОБА_10 вважає своїм братом. Після смерті ОСОБА_15 проживав з ОСОБА_8, а після того, як батько захворів його забрала бабуся ОСОБА_3. Батько та ОСОБА_16 не перебували у зареєстрованому шлюбі. Вони жили на мкр. Сонячному у 2004-2005 роках.

Свідок, ОСОБА_3, допитана в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що вона є мамою ОСОБА_9, яка померла в 2011 році. ОСОБА_17 з ОСОБА_8 у 1999-2000 роках, вони жили разом на мкрн. Сонячному, але не одружувалися із своїх причин. У 2008 році донька народила від нього сина ОСОБА_10. На момент народження дитини, вони посварилися, тому ОСОБА_17 не записала ОСОБА_12 батьком дитини. Коли Владику було 3 роки донька померла, а онук ще деякий час жив із батьком, але коли він захворів, вона забрала онука до себе. Батько продовжував піклувався про сина, матеріально підтримував його, займався його вихованням. Пояснила, що на світлинах, які знаходяться у матеріалах справи, зображені ОСОБА_8 і Владик в готелі «Україна» у Яремчі на відпочинку. У 2014 році Владик пішов у 1-й клас. На світлині 8 зображена донька ОСОБА_8 ОСОБА_18, його син ОСОБА_19 та ОСОБА_10. Бувало таке, що вони сварилися і донька могла приїхати пожити у неї деякий час, але вони кохали один одного, тому мирилися і продовжували жити разом. У них були добрі стосункам та відношення один до одного.

Свідок, ОСОБА_20, допитана в судовому засіданні, пояснила, що з сімєю ОСОБА_9 знайома з 1986 року. ОСОБА_9 її подруга та кума, бо хрестила сина ОСОБА_15 ОСОБА_10, батьком якого є ОСОБА_8. До смерті ОСОБА_15 проживала з ОСОБА_8 без укладення шлюбу. Особисто з ним знайома, але знає його лише як чоловіка ОСОБА_9. Після смерті ОСОБА_15, яка сталася у 2011 році, Владик живе з бабусею. Пояснила, що на світлинах 1,2 зображені ОСОБА_15 і ОСОБА_8 у 2009-2010 роки на відпочинку у Закарпатті. На світлині 3 зображена ОСОБА_9 і ОСОБА_15. На 4 світлині зображений ОСОБА_8 з ОСОБА_15. На 5, 9, 10 світлинах зображений перший дзвоник ОСОБА_15, там бабуся і батько ОСОБА_13. На 6 світлині зображений ОСОБА_8 разом з ОСОБА_15 та онуком. На 7 світлині зображені ОСОБА_3, Владик та ОСОБА_8. На 8 світлині дочка ОСОБА_21 та ОСОБА_13. ОСОБА_8 добре відносився до Владика, він забезпечував його матеріально, займався вихованням. На питання, чому ОСОБА_9 не записала ОСОБА_8 батьком сина, вони відповідала, що це було її рішення, бо в той час вони посварилися і це був емоційний поступок.

Свідок, ОСОБА_22, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що дружив з ОСОБА_8 з першого класу середньої школи №24. Був у нього в гостях у сім'ї. З появою мобільних телефонів спілкувалися кожного дня, дружили. ОСОБА_13 син ОСОБА_21, вони дуже схожі зовнішньо. ОСОБА_21 був дуже радий, коли народився ОСОБА_15, він добре ставився до сина та до ОСОБА_9. Про те, чому ОСОБА_8 не записаний батьком ОСОБА_10, не знає. Після смерті ОСОБА_23 лежав у лікарні. Пояснив, що на світлинах зображені ОСОБА_23 з Владиком, де вони не знає, допускає, що мабуть у Карпатах. На інших світлинах впізнав ОСОБА_9 її матір, ОСОБА_23 та Владика.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (далі СК України), при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, або смерті жінки, котра вважалася матірю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Згідно з п. 15 абз. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтво про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матірю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В силу абз.1 п.15 вказаної Постанови Пленуму ВСУ суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З системного аналізу даної норми судом встановлено, що в разі виявлення спору про право під час встановлення факту, дані справи розглядаються в загальному позовному проваджені. Таким чином, з урахуванням пояснень сторін, письмових матеріалів справи та мети встановлення факту батьківства (отримання спадщини з наявністю інших спадкоємців), суд дійшов висновку, що в даній справі вбачається спір про право, і правомірно розглядати дану справу в порядку позовного провадження.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

З огляду на те, що дитина щодо якої необхідно встановити батьківство, народилася 30.09.2008, суд при вирішенні питання про встановлення батьківства, застосовує норми СК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, народився 30 вересня 2008 року, про що 14 жовтня 2008 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області видано свідоцтво про народження I-КИ №201253 (а.с. 7).

Запис про батька дитини вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України органом реєстрації актів цивільного стану за вказівкою заявника був здійснений запис «Шевельов Володимир Петрович», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей паро батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 13).

Матірю ОСОБА_4 записана ОСОБА_9 (а.с. 7), яка померла 14.10.2011, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 14.10.2011, актовий запис № 1586 (а.с. 9).

Позивач є матірю померлої ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №316 (а.с. 10) та відповідно бабусею малолітнього ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_9, відповідно до Рішення виконкому Саксаганської районної у місті ради від 16.11.2011 №541, малолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, надано статус дитини-сироти, а позивача ОСОБА_3 призначено його опікуном до повноліття (а.с. 11)

Відповідно до довідки про склад сім'ї №200 від 11.05.2016, виданої Криворізькою обєднаною міською довідково-інформаційною службою «Нова-Ком» за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 онук (а.с. 12).

За життя, в період з 2007 року до 2011 року ОСОБА_9 проживала однією сімєю з ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн.. СонячнийАДРЕСА_3, що підтверджується ОСОБА_20 з місця проживання від 25.05.2016, виданим ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с. 15).

Після смерті ОСОБА_9, батько дитини ОСОБА_8 продовжував надавати матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_4, що підтверджується відповідною заявою директору СШ №120, яку написано ним власноручно та з якої вбачається, що ОСОБА_8 добровільно надав 650 грн. за ОСОБА_4 на потреби 1-а класу, так як вважає його своїм сином та готовий і в подальшому йому допомагати матеріально (а.с. 72).

18.02.2016 ОСОБА_8 помер, що випливає зі змісту заяви про прийняття спадщини після смерті останнього адресованій приватному нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с. 14) та листа зазначеного нотаріуса (а.с. 20). Після його смерті відкрилася спадщина. За життя ОСОБА_8 залишив заповіт, яким заповідав все своє майно донці ОСОБА_6

Оскільки ОСОБА_4 є спадкоємцем відповідно до закону, на підставі статті 1269 ЦК України, позивач ОСОБА_3, в інтересах малолітнього ОСОБА_4, в установлений законом строк, 23.05.2016 звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини (а.с. 14). Приватним нотаріусом ОСОБА_7 зупинено нотаріальну дію щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_8 до вирішення справи в суді. (а.с. 20).

Згідно ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 є спадкоємцем відповідно до закону та має право на обовязкову частку в спадковому майні. Встановлення факту батьківства необхідне для реалізації права останнього на спадкування.

З пояснень в судовому засіданні позивача та свідків, вбачається, що померла ОСОБА_9 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8 з січня 2007 року по день смерті 14.10.2011. ОСОБА_4 є позашлюбним сином ОСОБА_9 та ОСОБА_8, який перебував у близьких родинних стосунках з померлою та сином, проживали однією сімєю, вели спільне господарство. ОСОБА_7 факти підтверджуються та узгоджуються з наданими позивачем світлинами, на яких зображено спільний відпочинок родини, визначні події в їх житті, такі як перший дзвоник в 1 класі, день народження. Крім того, свідок ОСОБА_14, який є сином померлого ОСОБА_8, також зазначив, що і ОСОБА_4 є сином його батька та він до нього ставиться як до рідного брата. Факт батьківства ОСОБА_8 щодо ОСОБА_4 також підтверджується показами свідків ОСОБА_22, ОСОБА_20 та ОСОБА_3 допитаних в якості свідків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 визнавав себе батьком дитини ОСОБА_9 з дати народження до дня своєї смерті. Піклувався про нього після смерті матері допомагав матеріально, займався його вихованням, вони неодноразово разом проводили час.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що факт батьківства ОСОБА_8, померлого 18.02.2016, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, щодо сина ОСОБА_4, який народився 30.09.2008, знайшов своє підтвердження, тому позовна заява ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 57-60, 66, 208-210, 212-215, 218, 256-259 ЦПК України, на підставі ст.ст. 128, 135 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 до Саксаганського районного у місті ОСОБА_5 відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, треті особи без самостійних вимог на боці відповідача: ОСОБА_6, приватний нотаріус ОСОБА_7, про встановлення факту батьківства та внесення змін в актовий запис про народження задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_8 відносно ОСОБА_4, а саме, що ОСОБА_8, померлий 18 лютого 2016 року, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідним батьком ОСОБА_4, який народився 30 вересня 2008 року в місті Кривому Розі Дніпропетровської області (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя Хомініч С.В.

Повний текст рішення складено 07 березня 2017 року.