Ухвала

іменем україни

28 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення утримання за касаційною скаргою ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_2, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення утримання.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що в період з 21 жовтня 1995 року по 29 вересня 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_2

1 лютого 2004 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, яка з 1 лютого 2012 року встановлена довічно.

Оскільки позивач втратив працездатність до розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку допомогу, просив стягувати із ОСОБА_2 на його утримання по ј частці від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цього позову.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2015 року, описку у якому виправлено ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2015 року, позов задоволено.

Стягнено із ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 по ј частці всіх видів її прибутку щомісячно, починаючи з 10 квітня 2015 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 3 березня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2015 року залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 квітня 2016 року заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2015 року змінено в частині розміру аліментів, який підлягає стягненню.

Стягнено із ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 по 1/12 частці усіх видів її доходу щомісячно, починаючи з 10 квітня 2015 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 21 жовтня 1995 року по 29 вересня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_2

1 лютого 2004 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, яку з 1 лютого 2012 року встановлено довічно і він отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1 148 грн72 коп.

З довідки директора товариства з обмеженою відповідальністю «Любимівка» від 11 березня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 отримав орендну плату за земельний пай за 2014 рік у сумі 4 107 грн та авансом - орендну плату за 2015 рік у сумі 3 000 грн.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 обіймає посаду моториста автоматизованого подавання палива відокремленого підрозділу «Придніпровська теплова електрична станція» публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» та має постійний дохід.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, апеляційний суд правомірно погодився з висновком суду першої інстанції про те, що позивач до розірвання шлюбу став інвалідом другої групи та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач здатна йому надати. Врахувавши відсутність доказів перебування будь-яких осіб на утриманні сторін, з додержанням принципу розумності та справедливості, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі по 1/12 частці від доходу щомісячно.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки якого доводами касаційної скарги не спростовані, тому касаційна скарга відповідно до положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України підлягає відхиленню, а рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_2, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко

Судді: Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова