Справа № 285/2383/16-ц
провадження у справі № 2/0285/79/17
16 березня 2017 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді………………Літвин О.О.
секретаря………... ……………..ОСОБА_1
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
про розірвання шлюбу та поділ майна,
У серпні 2016 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 19.07.2005 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого за спільні кошти придбали автомобіль марки Mercedes-Benz Vito 109 CDI, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі Автомобіль), який відповідач не погоджується поділити в добровільному порядку, як і не погоджується розірвати шлюб в органах РАЦС. Враховуючи викладене, просила розірвати шлюб, від якого спільних неповнолітніх дітей не мають, та поділити Автомобіль.
Сторони в судове засідання не прибули.
Позивачка надіслала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала. В минулому судовому засіданні просила визнати за нею право власності на половину Автомобіля.
Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі.
Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе.
Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2005 року.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивачка та відповідач не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати.
У сімї немає перспективи возз'єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сімї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не надав жодного заперечення та не прибув в судове засідання, що свідчить про погодження з позовними вимогами.
Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу.
Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто вказана норма матеріального права припускає існування факту спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя.
Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України).
Спірне рухоме майно Автомобіль, який оформлений на відповідача, був придбаний сторонами 05.11.2013 року, тобто у період, коли вони перебували у шлюбі, відтак є спільною сумісною власністю сторін, частки якого є рівними.
З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки в повному обсязі, оскільки жодних документів чи інших належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем надано не було.
З відповідача належить стягнути судовий збір, понесений позивачкою при подачі позову.
Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянами України, зареєстрований 19.07.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 203, розірвати.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля марки Mercedes-Benz Vito 109 CDI, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля марки Mercedes-Benz Vito 109 CDI, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 301 (три тисячі триста одну) грн. 95 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя О.О.Літвин