Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1505/17
Провадження № 2/280/865/17
У Х В А Л А

08 листопада 2017 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Щербаченко І. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Коростишівської районної державної адміністрації, Коростишівської міської ради про стягнення моральної шкоди,

встановив:

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів на його користь по 500000 гривень моральної шкоди.

Під час вирішення питання про відкриття провадження по справі у відповідності до положень статті 121 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог статей 119 та 120 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: найменування суду, в який подається заява, ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання або місце знаходження, поштовий індекс, зміст позовних вимог, ціну позову відносно вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, вказівка доказів, підтверджуючих кожну обставину, перелік прикладених до заяви документів, а так само посилання на норму закону України, на підставі якого він просить суд захистити його права.

Згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 (зі змінами та доповненнями) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи викладене та заявлену позивачем суму моральної шкоди, в позовній заяві не обґрунтовано: якими міркуваннями керувався позивач при визначенні розміру моральної шкоди; якими діями кожного з відповідачів позивачу завдана моральна шкода; чим підтверджується завдання позивачу моральної шкоди в заявленому ним розмірі.

Також, в порушення вимог пункту 6 частини 2 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України та роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», позивачем не зазначено посилання на докази, які б підтверджували обставини в обґрунтування його міркувань, з яких він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди саме в заявленій ним сумі.

Також, позивачем не викладено обґрунтування права вимоги до відповідачів, відповідно до норм матеріального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто які права порушені, якими діями відповідачів та як вони взаємопов'язані, тобто який характер мають правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачами саме з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення і яких саме порушених прав позивача, враховуючи, що ст. 16 Цивільного кодексу України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «ОСОБА_3 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, тому в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

З урахуванням вимог частини 1 статті 121 Цивільного процесуального кодексу України, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу пятиденний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання копії ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 118-122, 293 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Коростишівської районної державної адміністрації, Коростишівської міської ради про стягнення моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачу пятиденний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання копії ухвали суду.

У разі невиконання позивачами вимог вказаних в ухвалі суду у встановлений строк заява вважається неподаною та повертається позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Щербаченко