АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8511/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Музичко С.Г.,

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Баришівського РНО БердесМаксим Олександрович про визнання шлюбного договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову та заміну третьої особи по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ПоздняковаНадія Миколаївна про визнання шлюбного договору недійсним задоволено.

Залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватного нотаріуса Баришівського РНО Бердеса Максима Олександровича, направивши йому копію даної ухвали та копію позовної заяви, виключивши з числа третіх осіб приватного нотаріуса Позднякову Надію Миколаївну, направивши їй копії копію вказаної ухвали, копію позовної заяви.

В цілях забезпечення позову накладено арешт на:

земельну ділянку площею 0,1495 га за адресою: АДРЕСА_1 земельна ділянка номер 8, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 лютого 2017 року, серія та номер 87, посвідченого приватним нотаріусом Баришівського РНО Бердесом М.О.;

житловий будинок загальною площею 167,3 кв. метрів, житлова площа 57,6 кв. метрів за адресою: АДРЕСА_1 земельна ділянка номер 8, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 лютого 2017 року, серія та номер 88, посвідченого приватним нотаріусом Баришівського РНО Бердесом М.О.;

квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 лютого 2017 року, серія та номер 86, посвідченого приватним нотаріусом Баришівського РНО Бердесом М.О.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідачапросить ухвалу суду в частині накладення арешту скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що обраний судом першої інстанції вид забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна не є співмірним із заявленою вимогою позивача, оскільки позовна заява містить лише вимогу немайнового характеру - визнати шлюбний договір недійсним, жодної майнової вимоги позивачем заявлено не було.

Також зазначає, що в порушення ст. 209 ЦПК України судом не обґрунтувано те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання приватний нотаріус Баришівського РНО Бердес М.О. не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на нормах процесуального права.

Судом встановлено, що у листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Баришівського РНО Бердес Максим Олександрович про визнання шлюбного договору недійсним, в якій просив визнати недійсним шлюбний договір, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 06 липня 2015 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришко Н.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 2085.

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на:

земельну ділянку площею 0,1495 га за адресою: АДРЕСА_1 земельна ділянка номер 8, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 лютого 2017 року, серія та номер 87, посвідченого приватним нотаріусом Баришівського РНО Бердесом М.О.;

житловий будинок загальною площею 167,3 кв. метрів, житлова площа 57,6 кв. метрів за адресою: АДРЕСА_1 земельна ділянка номер 8, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 лютого 2017 року, серія та номер 88, посвідченого приватним нотаріусом Баришівського РНО Бердесом М.О.;

квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 лютого 2017 року, серія та номер 86, посвідченого приватним нотаріусом Баришівського РНО Бердесом М.О.

Позивач зазначив, що відповідач отримала свідоцтво на право на спадщину за законом на зазначене майно, після смерті ОСОБА_7, його колишньої дружини. Вказане майно було придбане ним та ОСОБА_7 за спільні кошти під час шлюбу.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це вжиття заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Їх вжиття гарантує реалізацію позовних вимог у разі їх задоволення і саме по собі не може порушувати права відповідача, оскільки носить тимчасовий характер.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З позовної заяви вбачається, що предметом позову є шлюбний договір, який був укладений сторонами 06.07.2015 року, і предметом якого не було майно, на яке накладено арешт.

При цьому, заява про забезпечення позову не містить обґрунтування, як саме невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, визначений представником позивача, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову про визнання шлюбного договору недійсним.

На вказане не звернув увагу суд першої інстанції і належним чином не обґрунтував та не зазначив, які саме існують обґрунтовані ризики, що можуть настати, у випадку невжиття заходів забезпечення даного позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії стосовно земельної ділянки номер 8, за адресою: АДРЕСА_1 житлового будинку АДРЕСА_2, квартири АДРЕСА_1.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції не з`ясував чи відповідає обраний позивачем вид забезпечення позову заявленим позовним вимогам. Зокрема, у позовній заяві ОСОБА_4 просив визнати недійсним шлюбний договір від 06.07.2015 року, укладений між ним та ОСОБА_7, предметом якого вищевказане майно не є. Позивач посилався на те, що після укладення шлюбного договору він та ОСОБА_7 придбали за спільні кошти об'єкти нерухомості, але не надав належних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову не були з'ясовані обставини, необхідні для вирішення даного питання, не з'ясовано чи є забезпечення позову співмірним із заявленими позовними вимогами, чим були допущені порушення норм процесуального права, тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 305, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року скасувати в частині забезпечення позову.

В цій частині передати питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді