Справа № 447/1396/17
У Х В А Л А

18.09.2017 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Карбовнік І. М.

при секретарі Данилів О.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу ,-

в с т а н о в и в :

Представник ПАТ "Львівгаз" ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця. В обгрунтування скарги вказує, що Миколаївським районним судом Львівської області видано судовий наказ у справі № 2-н-11/11 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_2, ОСОБА_3.

11.09.2011 року Миколаївським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження по даному судовому наказу, однак 30.05.2014 р. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувагу.

Дана постанова на адресу ПАТ «Львівгаз» не надходила, а тому товариству стало відомо про останню лише з відповіді Миколаївського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області , яку отримано 09.06.2017 р.

Згідно зазначеної вище відповіді Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області, яку товариством отримано 09.06.2017 р., вбачається, що підставою винесення постанови про повернення виконавчого документа є відсутність у боржника майна (п.2 ч.1 ст.47 ЗУ "Про виконавче провадження").

Дані дії державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області, щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу вважають безпідставними та неправомірними.

В матеріалах виконавчого провадження відсутній акт державного виконавця про перевірку майнового стану боржника. Не знаючи майнового стану боржника, державний виконавець не вправі виносити постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки не може робити висновок про наявність чи відсутність у боржника майна, на яке може бути накладено стягнення.

На виконання п. 2 ст. 52. Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не вчинив виконавчої дії у вигляді опису майна боржника, що є необхідним в даному випадку для стягнення заборгованості.

Вважають, що права товариства, як сторони виконавчого провадження, були порушені, оскільки державним виконавцем не здійснено опис майна. Також порушено положення ст. 62 Закону (щодо реалізації майна, на яке звернене стягнення) та не вжито додаткових заходів щодо забезпечення доступу до житлового приміщення боржника.

Отже, державний виконавець передчасно зробив висновок про відсутність майна у боржника та не вжив заходів для виконання покладених на нього обовязків відповідно до ст.18 Закону "Про виконавче провадження", у звязку з чим просив скаргу задоволити.

В судове засідання заявник не з'явилася, однак подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності його представника, скаргу підтримав та просив таку задоволити.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце проведення судового засідання був належно повідомлений, на вимогу суду про надання матеріалів виконавчого провадження не виконав.

Дослідивши подані документи, надані у судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких грунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно з ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Також, згідно ч. 4 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" - про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску, державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» вказаний вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа. Зокрема у п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону підставою вказано: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Судом встановлено, що на виконанні у Миколаївському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області перебувало виконавче провадження з примусового виконання судового наказу 2-н-11/11 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Державним виконавцем Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з відповіді Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області, підставою винесення постанови є встановлена державним виконавцем при примусовому виконанні вказаного виконавчого документу відсутність у боржника майна, на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 3 цієї статті передбачено значний обсяг прав, які може використовувати державний виконавець у процесі виконавчого провадження.

Державний виконавець не вжив достатніх заходів щодо примусового виконання вищевказаного судового рішення, не використав всіх передбачених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» прав під час здійснення виконавчого провадження, в судове засідання не зявився, матеріалів виконавчого провадження на неодноразові запити суду не надав.

Встановлені судом обставини є підставами для задоволення скарги, зокрема, слід визнати незаконними дії державного виконавця, щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.05.2014 року та скасувати дану постанову державного виконавця.

Що стосується вимоги заявника про зобов'язання державного виконавця відновити виконавче провадження, суд вважає, що у цій частині скарги необхідно відмовити.

Зокрема, згідно з ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Як розяснено Вищим спеціалізованим судом України у Постанові № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (п.18).

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст. ст. 383, 386, 387 ЦПК України, ст. ст. 18, 48, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову від 30.05.2014 року Миколаївського РВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про повернення виконавчого документа стягувачеві задовольнити частково.

Визнати дії о державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо винесення постанови від 30.05.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними.

Постанову державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 30.05.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві - скасувати.

У задоволенні скарги у частині зобов'язання державного виконавця відновити виконавче провадження - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана Апеляційному суду Львівської області через Миколаївський районний суд Львівської області протягом пяти днів з дня оголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Карбовнік І. М.