АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Кізюн Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року в справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Київська міська рада, Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про визнання неправомірною постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргоюна постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.09.2014 року забезпечено позов у цивільній справі шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження.

01.10.2015 року він отримав постанову державного виконавця Думанської А.Л. про закінчення виконавчого провадження від 21.09.2015 року (ВП № 46579442).

Зі змістом оскаржуваної постанови він категорично не погоджується.

Підстав її виносити державний виконавець не мав, оскільки станом на 25.09.2015 року відомості про державну реєстрацію обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Таким чином, судове рішення Солом'янського районного суду м. Києва фактично залишається невиконаним, а постанова державного виконавця Думанської А.Л. від 21.09.2015 року є такою, що містить неправдиву інформацію та є незаконною, оскільки не існує жодних підстав для закінчення виконавчого провадження до фактичного виконання судового рішення.

Враховуючи зазначене, просив суд визнати неправомірною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. від 21.09.2015 про закінчення виконавчого провадження №46579442 та зобов`язати державного виконавця Думанську А.Л. відновити виконавче провадження та виконати ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року про забезпечення позову у цивільному провадженні № 2-5508-14 (№ 760-26731/13-ц).

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року, в задоволенні скарги ОСОБА_2 було відмовлено. (а.с. 90-95 т. 1)

Ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва від 14 січня 2016 року, ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року залишено без змін. (а.с. 124-126 т.1)

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 січня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 158-160 т.1).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року, ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року скасовано з передачею питання на новий розгляд (а.с. 178-181 т.1).

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу Примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської Аліни Леонідівни щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 46579442 від 21 вересня 2015 року.

Скасовано постанову головного державного виконавця відділу Примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської Аліни Леонідівни від 21 вересня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 46579442.

Зобов'язано головного державного виконавця відділу Примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ДуманськуАліну Леонідівну відновити виконавче провадження та вчинити виконавчі дії з виконання судових рішень у виконавчому провадженні № 46579442.

Не погоджуючись з ухвалою, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити.

Зазначає, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 11.09.2014 року було визначено спосіб виконання, а саме - накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

У відповідності до ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, в межах повноважень, здійснює виконання рішення суду у той спосіб який встановлено судом та який відображено в виконавчому листі.

Враховуючи що зміст ухвали суду, яка є виконавчим документом, містив чітку вказівку на конкретну дію, щодо конкретного майна, його місцезнаходження, та не передбачав неоднозначного трактування, у державного виконавця відсутні підстави для звернення до суду із заявою про роз'яснення рішення суду. Крім того, звернення до суду із вищевказаними заявами мають сторони виконавчого провадження, проте ані боржник, ані стягувач подібних заяв не подавали.

Учасники процесу в судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України направила до суду клопотання про відкладення розгляду справи на інший день і час у зв"язку з великою кількістю справ, що призначено до розгляду на 8.11.2017 року та неможливістю прибути уповноваженого представника в судове засідання.

Обговоривши заявлене клопотання, колегія суддів не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи, оскільки представником не надані докази на підтвердження поважності відсутності конкретного уповноваженого представника в судовому засідання, а саме участі його в іншому судовому засіданні, що позбавляє колегію суддів визнати неявку представника юридичної особи в судове засідання з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 31.03.2014 року заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи Головне управління юстиції в м. Києві, КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання заповіту недійсним, поновлення звернення до суду, встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємицею четвертої черги за законом та визнання права власності на квартиру, задоволено повністю, та серед іншого визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.09.2015 року право власності на цю квартиру з 28.07.2014 року зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2014 року у справі №760/26145/13-ц, 2-854/14. (а.с.7 т. 1)

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.03.2015 року вищезазначене заочне рішення суду скасоване та призначено судовий розгляд справи на підставі заяви відповідача ОСОБА_5

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.09.2014 року накладено арешт на вищезазначену квартиру в межах судового контролю під час проведення досудового розслідування кримінального провадження за заявою ОСОБА_2 за фактом шахрайських дій по заволодінню майном останнього за попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України. (а.с. 128 т.2)

30.12.2014 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві Кукурічко Л.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання ухвали слідчого судді від 16 вересня 2014 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка, як зазначено в постанові, належить ОСОБА_2 (а.с. 40 т. 1)

З матеріалів справи вбачається, що 14.01.2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Пилипчук В.А. Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві відмовлено у державній реєстрації обтяження - арешті нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1, оскільки документи державним виконавцем Кукурічко Л.І. подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем ( право власності зареєстровано за іншою особою). (а.с. 44 т.1)

Щодо зазначеної квартири також було постановлено ухвалу про накладення арешту в порядку ЦПК України.

Так, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.09.2014 року під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи Головне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на спадкове майно, задоволено клопотання ОСОБА_2 та накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Також зазначено, що ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень. (а.с. 6 т. 1)

30.10.2014 року ОСОБА_2 звернувся до відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві із заявою про примусове виконання ухвали суду від 11.09.2014 року. (а.с. 48 т. 1).

31.10.2014 року відділ державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві відмовив у відкритті виконавчого провадження щодо виконання ухвали суду від 11.09.2014 року у зв`язку із тим, що примусове виконання рішень, за якими боржниками є, зокрема, Київська міська рада, покладаються на відділи примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України (а.с. 49 т. 1)

10.12.2014 року ОСОБА_2 звернувся до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України із заявою про відкриття виконавчого провадження. (а.с. 50 т. 1)

11.12.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Думанською А.Л. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті виконавчого документа), оскільки виконавчий документ, а саме ухвала суду від 11.09.2014 року про арешт вищезазначеної квартири, не містив ІПН та код ЄДРПОУ відповідно стягувача та боржника. (а.с. 51 т. 1)

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.01.2015 року задоволено скаргу ОСОБА_2 та визнано неправомірною постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.12.2014 року, зобов`язано державного виконавця прийняти до провадження та виконати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11.09.2014 року про арешт квартири. (а.с. 77-78 т. 1)

18.02.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Думанською А.Л. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №46579442 з виконання ухвали суду від 11.09.2014 року про арешт квартири. (а.с. 72 т. 1)

19.02.2015 року державним виконавцем в рамках ВП №46579442 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, при цьому, в резолютивні частині зазначено про необхідність направлення постанови на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника та сторонам. (а.с. 70 т. 1)

Супровідним листом від 20.02.2015 року відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України направив в Реєстраційну службу зазначену постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження для виконання. (а.с. 69 т.1)

23.02.2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Корчинською Л.В. Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві було прийнято дану постанову про проведення державної реєстрації обтяження - арешт нерухомого майна вищезазначеної квартири і прийнято рішення про те, що розгляд даної постанови, поданої 23.02.2015 року, буде проведено в порядку черговості розгляду заяв після прийняття рішення щодо заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 23.01.2015 року, яку подала ОСОБА_4 (а.с. 65-66 т.1)

04.03.2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Корчинською Л.В. Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на тій підставі, що заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього право набувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим право

набувачем. (а.с. 56 т.1)

21.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №46579442 з примусового виконання рішення суду від 11.09.2014 року про арешт вищезазначеної квартири у зв`язку із фактичним виконанням згідно виконавчого документа на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с.16 т.1)

Звертаючись в суд з даною скаргою ОСОБА_2 посилався на те, що ухвала Солом'янського районного суду м. Києва від 11.09.2014 року фактично залишається невиконаною, а постанова державного виконавця Думанської А.Л. від 21.09.2015 року є такою, що містить неправдиву інформацію та є незаконною, оскільки не існує жодних підстав для закінчення виконавчого провадження до фактичного виконання судового рішення.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про закінчення виконавчого провадження є безпідставною і передчасною, а дії державного виконавця неправомірними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз'яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 вказаного Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12 вказаного Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом: одержувати безоплатну від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах; звертатися до суду з поданням про розшук боржника фізичної особи чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; здійснювати інші повноваження, передбачені Законом.

Не заслуговують на увагу колегії суддів посилання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на те, що: - у відповідності до ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, в межах повноважень, здійснює виконання рішення суду у той спосіб який встановлено судом та який відображено в виконавчому листі; - зміст ухвали суду, яка є виконавчим документом, містив чітку вказівку на конкретну дію, щодо конкретного майна, його місцезнаходження, та не передбачав неоднозначного трактування, у державного виконавця відсутні підстави для звернення до суду із заявою про роз'яснення рішення суду; - звернення до суду із вищевказаними заявами мають сторони виконавчого провадження, проте ані боржник, ані стягувач подібних заяв не подавали виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін має право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Отже, якщо державний виконавець у певний момент виконання судового рішення дійде висновку про те, що виконання рішення суду є неможливим, він має виконати вимоги ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначений висновок, містився в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року, якою скасовано ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 січня 2016 року та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки суд дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, залишивши судове рішення невиконаним. (а.с. 158-160 т.1).

Згідно п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, державним виконавцем не надано суду доказів про те, що ним було вжито усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень та здійснено заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом, оскільки ним не було виконано вимоги ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не звернуто до суду із заявою, поданою за власною ініціативою про встановлення або зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Враховуючи те, що з матеріалів виконавчого провадження не можна зробити беззаперечний висновок про наявність підстав для завершення виконання судового рішення та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі згідно з виконавчим документом, тому судом першої інстанції вірно задоволено скаргу ОСОБА_2, визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу Примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської Аліни Леонідівни щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 46579442 від 21 вересня 2015 року, скасовано дану постанову та зобов'язано головного державного виконавця відділу Примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ДуманськуАліну Леонідівну відновити виконавче провадження та вчинити виконавчі дії з виконання судових рішень у виконавчому провадженні № 46579442.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновку суду не впливають та його не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А.Шебуєва