Дата документу 25.01.2017
Справа № 334/7174/16-ц
Провадження № 2/334/914/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Добрєва М.В., при секретарі Матвієнко О.І. розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, 3-ті особи: Перша Запорізька державна нотаріальна контора, товарна біржа «Українська» про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

13.05.2015 року померла мати позивача - ОСОБА_2, і після її смерті відкрилася спадщина, яка склалася з квартири за адресою: м.Запоріжжя, вул..Трегубенко,11,5, яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2000 року, зареєстрованому в ОП ЗМБТІ 12.10.2000 року за реєстровим № 36777.

На підставі заяви позивача від 13.05.2015 року Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 41877936 після смерті ОСОБА_2

Проте отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не зміг у звязку з тим, що в правовстановлюючому документі на квартиру АДРЕСА_1 - договорі купівлі-продажу, посвідченого Товарною біржею «Українська» м.Київ «10» жовтня 2000 року за р.№107041, власником зазначена гр.ОСОБА_3, що не збігається із прізвищем померлої у свідоцтві про смерть - ОСОБА_2. В технічному паспорту від 06.10.2000 року на квартиру АДРЕСА_1 прізвище власника також зазначено як «Федоряк» ОСОБА_4.

18.10.2016 року державним нотаріусом ОСОБА_5 було винесено постанову у відмові позивачу у отриманні свідоцтва про право на спадщину на квартиру 5 за адресою м.Запоріжжя, вул..Трегубенко,11, у звязку з тим, що позивачем не було надано правовстановлюючих документів щодо належності зазначеного майна спадкодавцеві.

У звязку з чим був вимушений звернутися з позовом до суду, у якому зазначив наступне:

Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою до Ленінського районного відділу у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області були зроблені запити щодо надання даних про зміну прізвища гр.ОСОБА_3 на гр.ОСОБА_2.

Відповідно до листа Ленінського районного відділу у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області від 01.04.2016 року за вих.№2313/1265 «громадянка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, була документована паспортом громадянина України серії СВ№447540, виданим Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області від 11.09.2001 року, у звязку зі зміною прізвища з «Федоряк» на підставі паспорта громадянина України серії СА№704426, виданого Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області від 31.03.1998 року та свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР №708855, виданого Октябрьським РАЦС від 20.09.1962 року, вказані дані зазначені у заяві про видачу паспорта (Ф1)».

Враховуючи вищенаведені обставини, вважає, що «Федоряк» - це дошлюбне прізвище його матері, про що свідчить свідоцтво про одруження, видане 20 вересня 1962 року Октябрським Райбюро ЗАГС Кримської області, серія: ІІІ-УР №708855, актовий запис за №70, громадянин ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та громадянка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружилися. Після одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_6.

Але незважаючи на зміну прізвища після одруження, мати позивача, ОСОБА_4, залишається на дошлюбному прізвище «Федоряк», порушуючи тим самим чинне на то час законодавство, не міняє паспорт у звязку із зміною прізвища після одруження, у паспорті громадянина України серії СА№704426, виданого Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області від 31.03.1998 року, її прізвище зазначено як «Федоряк», а не «Шуліка».

Саме тому під час купівлі квартири АДРЕСА_2 у договорі купівлі-продажу, посвідченого Товарною біржею «Українська» м.Київ «10» жовтня 2000 року за реєстровим №107041, зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 12 жовтня 2000 року в реєстрову книгу №246, за реєстровим №36777, та у технічному паспорті на квартиру від 06.10.2000 року власником зазначена ОСОБА_3.

Зміна паспорту відбулась 11.09.2001 року, тобто вже після придбання у власність квартири, яка була придбана на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Товарною біржею «Українська» м.Київ «10» жовтня 2000 року за реєстровим №107041.

Мати позивача отримала новий паспорт громадянина України, тому що це було повязано із переоформленням спадщини після померлого 18.11.1999 року гр.ОСОБА_7 - чоловіка, коли нотаріус Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори відмовилась видавати свідоцтво про право на спадщину за законом по паспорту громадянина України виданого на ОСОБА_3, у звязку з неотриманням паспорта громадянина України, який повинен бути виданий на ОСОБА_2 на підставі зміни прізвища після одруження.

Тільки після отримання паспорту громадянина України на ОСОБА_2, мати позивача отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченого Восьмою Запорізькою державною нотаріальною конторою «29» листопада 2001 року за реєстровим №2-466, на автомобіль та акції після померлого 18.11.1999 року гр.ОСОБА_7 - чоловіка.

Також факт зміни прізвища померлої з ОСОБА_7 на Федоряк і те, що Федоряк це і є ОСОБА_2 підтверджується рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07 липня 2000 року по справі №2-1543/2000р., згідно з яким за ОСОБА_3 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після померлого 18 листопада 1999 року гр.ОСОБА_7 - чоловіка.

Згідно з консультативним листом Першої Запорізької державної нотаріальної контори від 17.05.2016 року за вих.№982/02-14, позивачу необхідно було підтвердити факт належності договору купівлі-продажу, посвідченого Товарною біржею «Українська» м.Київ «10» жовтня 2000 року за реєстровим №107041, зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 12 жовтня 2000 року, в реєстрову книгу №246, за реєстровим №36777, померлій «13» травня 2015 року гр.ОСОБА_2.

Із відповідною заявою він звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя про встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлій «13» травня 2015 року матері - гр.ОСОБА_2.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2016 року справа № 334/3480/16-ц, провадження №2-о/334/128/16 за моєю заявою провадження було закрито, так як законом не передбачено встановлення належності правовстановлюючого документу померлій особі.

Позивач просить суд встановити факт належності договору купівлі-продажу, посвідченого Товарною біржею «Українська» м.Київ «10» жовтня 2000 року за реєстровим №107041, зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 12 жовтня 2000 року, в реєстрову книгу №246, за реєстровим №36777, на квартиру АДРЕСА_1, гр.ОСОБА_2 (ОСОБА_2), що мешкала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4; та визнати за ним, гр.ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на квартиру № 5 (пять) у будинку № 11 (одинадцять) по вулиці Трегубенка у м. Запоріжжі Запорізької області в порядку спадкування за законом після померлої «13» травня 2015 року гр.ОСОБА_2 - матері, що мешкала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити.

Відповідач позов визнала у повному обсязі.

Допитанні у судовому засіданні свідки………..

Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до змісту ч.ч.3,4 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, позивач, відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини.

Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав громадян.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого : факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Факт належності договору купівлі-продажу, посвідченого Товарною біржею «Українська» м.Київ «10» жовтня 2000 року за реєстровим №107041, зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 12 жовтня 2000 року, в реєстрову книгу №246, за реєстровим №36777, на квартиру АДРЕСА_1, гр.ОСОБА_2 підтверджується наступним.

Відповідно до листа Ленінського районного відділу у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області від 01.04.2016 року за вих.№2313/1265 «громадянка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, була документована паспортом громадянина України серії СВ№447540, виданим Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області від 11.09.2001 року, у звязку зі зміною прізвища з «Федоряк» на підставі паспорта громадянина України серії СА№704426, виданого Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області від 31.03.1998 року та свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР №708855, виданого Октябрьським РАЦС від 20.09.1962 року, вказані дані зазначені у заяві про видачу паспорта (Ф1)».

Також факт зміни прізвища померлої з ОСОБА_2 на Федоряк і те, що Федоряк це і є ОСОБА_2 підтверджується рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07 липня 2000 року по справі №2-1543/2000р., згідно з яким за ОСОБА_3 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після померлого 18 листопада 1999 року гр.ОСОБА_7 - чоловіка.

Згідно свідоцтва про одруження від 12.09.1962 р. №708855, у якому зазначено, що ОСОБА_8 одружився на ОСОБА_3 та після одруження дружині присвоєно прізвище «Шуліка».

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що договор купівлі-продажу, посвідчений Товарною біржею «Українська» м.Київ «10» жовтня 2000 року за реєстровим №107041, зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 12 жовтня 2000 року, в реєстрову книгу №246, за реєстровим №36777, на квартиру АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.01.1964 р. №13436685.

13.05.2015 року померла мати позивача - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.05.2015, № 327421.

На підставі заяви позивача від 13.05.2015 року Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 41877936 після смерті ОСОБА_2

Після її смерті відкрилася спадщина, яка склалася з квартири за адресою: м.Запоріжжя, вул..Трегубенко,11,5.

У договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 від 10.10.2000 року, зареєстрованому в ОП ЗМБТІ 12.10.2000 року за реєстровим № 36777 , Покупцем зазначено ОСОБА_3.

З цих підстав, постановою державного нотаріуса Першої нотаріальної контори ОСОБА_5 позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену квартиру.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Так, квартира за адресою: м.Запоріжжя, вул..Трегубенка 5,11 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Товарною біржею «Українська» м.Київ «10» жовтня 2000 року за реєстровим №107041, зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 12 жовтня 2000 року, в реєстрову книгу №246, за реєстровим №36777, була придбана матірю позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що квартира за адресою: м.Запоріжжя, вул..Трегубенка 5,11 належать померлій ОСОБА_2 на праві власності.

Після смерті позивачки відкрилася спадщина, яка складалася з квартири АДРЕСА_5.

За життя ОСОБА_2. заповіту не залишила, а отже, спадкування здійснюється за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

22.10.2015 р. державного нотаріуса Першої нотаріальної контори ОСОБА_5 на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом, було заведено спадкову справу №269/2015.

Таким чином, спадкоємцями першої черги є: син померлої ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1

Крім того, судом встановлено, що позивач 13.05.2015 року звернувся до державного нотаріуса Першої нотаріальної контори ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, так як не надано оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Суд вважає, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на квартиру за адресою: м.Запоріжжя, вул..Трегубенка 5,11 , не позбавляє останнього права власності на належне майно.

З огляду на викладене суд вважає, що за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на квартиру за адресою: м.Запоріжжя, вул..Трегубенка 5,11 .

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 256, 328,355,357,1217, 1262, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Встановити факт належності договору купівлі-продажу, посвідченого Товарною біржею «Українська» м.Київ «10» жовтня 2000 року за реєстровим №107041, зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 12 жовтня 2000 року, в реєстрову книгу №246, за реєстровим №36777, на квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_2, що мешкала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4;

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на квартиру АДРЕСА_6 в порядку спадкування за законом після померлої «13» травня 2015 року ОСОБА_2 - матері, що мешкала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Добрєв М. В.