Справа №573/782/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1475/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 26 липня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, треті особи: Білопільська районна державна нотаріальна контора Сумської області, відділ Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом , -

В С Т А Н О В И Л А:

12 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати за ним у порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_4, яка померла 11.06.2015 року, право власності на земельну ділянку, розміром 2,00 га (кадастровий номер :01:001:0679) для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 11.06.2015 року померла його мати ОСОБА_4 За життя остання заповітного розпорядження не складала. Після смерті матері відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розміром 2,00 га за кадастровим номером :01:001:0679, розташованої на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 22 червня 2015 року за № 18-336/32-15 СГ було затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність». Але документ, що підтверджує виникнення права власності на зазначену вище земельну ділянку, спадкодавцем за життя отриманий не був. Позивач проживав разом із матірю до дня її смерті, тобто фактично вступив в управління спадковим майном, але юридично не оформив право на спадщину. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є позивач. Як спадкоємець він звернувся до держнотконтори для оформлення спадкових прав, однак отримав відмову, так як вищевказаний наказ виданий вже після смерті ОСОБА_4, мати до дня смерті правовстановлюючий документ на право на земельну ділянку на руки не отримала, а також те, що попередній власник не здійснив державну реєстрацію права власності, а отже нотаріус відмовила за відсутністю правовстановлюючого документа.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 26 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення його позову. В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_3, народився 05.11.1957 року в с.Ганнівка-Тернівська Білопільського району Сумської області. Його батьки: ОСОБА_6 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії У1-УР № 1800838 ( а.с. 5).

11.06.2015 року померла мати позивача, ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 240088 (а.с. 6).

За життя остання заповітного розпорядження не складала. Після смерті матері позивача ОСОБА_4 відкрилась спадщина на її майно.

Відповідно до поданої позивачем заяви від 18 квітня 2016 року про прийняття спадщини матері, яку він прийняв шляхом спільного проживання з померлою, що підтверджується довідкою виконкому Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області за № 175 від 18.04.2016 року, приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу ОСОБА_7 заведена спадкова справа № 37/2016 (номер реєстрації у Спадковому реєстрі - 58866746) та видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 лютого 2017 року, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,3440 га - рілля, за кадастровим номером :03:002:0521, що розташована на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належить спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 116430, виданого 19.03.2004 року Білопільською районною державною адміністрацією Сумської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 132 (а.с. 35, 45, 56, 57).

Через рік 06.04.2017 року, позивач знову звернувся до приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу ОСОБА_7 про прийняття спадщини матері, яку він прийняв шляхом спільного проживання з померлою, але вже вказав у заяві спадкове майно, що залишилося після смерті матері, - земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, за кадастровим номером :01:001:0679, що розташована на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, за кадастровим номером :01:001:0679, що розташована на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 11.06.2015 року. Нотаріус вказує, що 06 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернувся за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, за кадастровим номером :01:001:0679, що розташована на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, проте у наданих нотаріусу документах для оформлення спадщини відсутній правовстановлюючий документ на зазначене нерухоме майно. Спадкоємець надав копію наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 22 червня 2015 року за № 18-336/32-15 СГ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність». Документ, що підтверджує виникнення права власності на зазначену вище земельну ділянку, зі слів спадкоємця спадкодавцем отриманий не був. Посилаючись на статтю 49 Закону України «Про нотаріат», яка зазначає, що нотаріус не вчиняє нотаріальних дій, які суперечать чинному законодавству України та що не подані документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, - нотаріус відмовила ОСОБА_3 у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, за кадастровим номером :01:001:0679, що розташована на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Нотаріусом розяснено право оскарження постанови (а.с. 57, 60).

В судовому засіданні суду першої інстанції представник Головного управління Держгеокадастру у Сумській області ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_4 29.08.2014 року звернулася до Головного управління з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства. Розглянувши дану заяву, Головним управлінням було видано Наказ від 30.09.2014 року № 18 - 4495/16 14- СГ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статей 15-1, 33, 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України, Положення про Головне управління Держземагенства у Сумській області, затвердженого наказом Держземагенства України від 21.09.2012 року № 445, зі змінами та доповненнями, затв. Наказом Держземагенства України від 01.03.2013 року № 87. Наказ № 18-4495/16-14-СГ був отриманий за дорученням заявника громадянином ОСОБА_9 (а.с. 95, 96).

05.06.2015 року до Головного управління надійшла заява від ОСОБА_4, в якій вона просила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області та надати земельну ділянку, загальною площею 2,00 га у власність, до заяви була додана документація із землеустрою, копія витягу з ДЗК, копія доручення на громадянина ОСОБА_9 (онука спадкодавця). Розглянувши заяву ОСОБА_4 Головне управління відповідно до статей 15-1, 33, 116, 118, 121, 122, 186 Земельного кодексу України, Закону України «Про особисте селянське господарство», ст. 4,4-1, 15, 16, 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 9 розділу 2 «Прикінцеві та перехідні положення», ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», Положення про Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 року № 6, видало Наказ № 18-336/32-15-СГ від 22.06.2015 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Зазначений наказ був отриманий за дорученням ОСОБА_9 (онуком спадкодавця) 22.06.2015 року, згідно приєднаної до заяви копії доручення від імені ОСОБА_4, оформленого на її онука ОСОБА_9 Підписи в заявах від 29.08.2014 року та від 05.06.2015 року різні (а.с. 8, 95, 97, 98).

При отриманні зазначеного наказу № 18-336/32-15-СГ від 22.06.2015 року Уповноважена особа не повідомила Головне управління про факт смерті заявника 11.06.2015 року. Тобто на момент отримання наказу ОСОБА_4 була вже мертва (а.с. 6, 8, 59, 97).

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 1008 ЦК України договір доручення припиняється у разі смерті довірителя або повіреного.

Відповідно до інформаційної довідки, наданої Відділом у Білопільському районі від 21.07.2017 року громадянин ОСОБА_3 одержував державний акт, серії ЯИ № 811915 від 20.01.2010 року на підставі рішення виконкому Куянівської сільської ради 31 сесія 5 скликання від 18.12.2009 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0982 га для ведення особистого селянського господарства на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Відомостей щодо землекористувачів земельної ділянки під кадастровим номером :01:001:0679 немає. Речове право на земельну ділянку під кадастровим номером :01:001:0679 за ОСОБА_4 не зареєстроване.

Пункт 4 статті 116 Земельного Кодексу України передбачає, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Отже, позивач вже використав своє право на безоплатну передачу земельних ділянок.

Крім того, ОСОБА_4 за життя не завершила процес оформлення права власності на земельну ділянку, загальною площею 2,00 га (кадастровий номер :01:001:0679).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірна земельна ділянка ОСОБА_4 на праві власності на час відкриття спадщини не належала і відповідне рішення компетентного органу про передачу ділянки у власність померлої в порядку приватизації відсутнє, суд зробив висновок про те, що дана земельна ділянка не входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_4, в звязку з чим підстави до задоволення вимог ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на цю ділянку в порядку спадкування після смерті матері відсутні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтями 125 та 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до роз'яснень п. 3.5 листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - права власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК).

У разі набуття права власності на земельну ділянку з інших підстав, передбачених законодавством України відповідно до ст. 125 ЗК, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 в редакції Закону України від 05 березня 2009 року) або ж державної реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (в редакції ст. 125 ЗК до внесення змін зазначеним Законом).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду, що оскільки спірна земельна ділянка ОСОБА_4 на праві власності на час відкриття спадщини не належала і відповідне рішення компетентного органу про передачу ділянки у власність померлої в порядку приватизації відсутнє, тому вимоги ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на вказану земельну ділянку після смерті матері необґрунтовані.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -