1Справа № 335/2947/16-ц 2/335/77/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участю секретаря Барсукової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_1 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідач, ОСОБА_2, звернувся до суду з зустрічним позовом до Територіальної громади м. Запоріжжя, в особі, Запорізької міської ради, ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3

Ухвалою суду від 23.02.2017 року зустрічний позов було прийнято та обєднано в одне провадження з основним позовом.

У судове засідання сторони, ОСОБА_1, ОСОБА_2 надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача: Запорізької міської ради надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив ухвалити рішення на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Зясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Судом встановлено наступне.

Згідно ордеру від 02.02.1983 року №33 серії А-VІІІ ЖБК, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської ради народних депутатів квартира АДРЕСА_3, була надана ОСОБА_4 на сімю, у складі трьох осіб: ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_5 (син). Ордер був виданий на підставі рішення загальних зборів ЖБК ЗТМК-3 від 19.09.1983 року №16.

Згідно ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово- будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Пайові внески за квартиру АДРЕСА_4 були сплачені у повному обсязі 15.10.1982 року, про що свідчить довідка, видана на імя ОСОБА_3 головою Житлово-будівельного кооперативу №3 Дніпровського титано-магнієвого заводу.

Позивачка, ОСОБА_1 в період з 15.04.1978 року по 23.06.1998 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 60 СК України, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 70 СК України, ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином позивачка, ОСОБА_1, як дружина ОСОБА_3, має право на ? частину квартири АДРЕСА_4.

Державним реєстратором було відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації права власності на квартиру, у звязку з не проведенням первинної державної реєстрації права власності та відсутністю правовстановчого документу на квартиру.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою собою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У звязку з викладеним позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання за нею права власності на ? частину квартири АДРЕСА_4, підлягають задоволенню.

16.07.2016 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №5053.

Позивач за зустрічним позовом, ОСОБА_2, є сином ОСОБА_3 і ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Після його смерті залишилось спадкове майно: ? частина квартири АДРЕСА_4.

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіту ОСОБА_3 не залишив.

Позивач, ОСОБА_2, є спадкоємцем першої черги за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, як син спадкодавця.

Позивач прийняв спадщину, шляхом подання заяви про прийняття спадщини, до нотаріальної контори відповідно до ст. 1269 ЦК України протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку. Заяву було зареєстровано та відкрито спадкову справу №5/2016.

ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину.

Однак приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, ОСОБА_7, було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у звязку з ненаданням правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_3.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У звязку з тим що спадкоємцем, ОСОБА_3 не було оформлено правовстановлюючий документ на спадкове майно, позивач не може оформити спадщину на своє імя після смерті батька та зареєструвати право власності на спадкове майно.

Таким чином, суд вважає зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2, про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_5.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_1 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_4, який помер 16.07.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.І. Рибалко