АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Маличівській Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту народження та смерті, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту народження та смерті.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначала, що суд не прийняв до уваги те, що вона зверталася до Дніпровського районного у м. Києві відділу ДРАЦС з первинними медичними документами, на підставі яких проводиться реєстрація фактів народження та смерті, виданих на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (ЛНР), однак їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації . Отримати документи, що підтверджують факт народження та смерті за зразками чинного законодавства України, здійснити реєстрацію фактів народження та смерті, отримати відповідне свідоцтво про смерть не є можливим, так як з літа 2014 року окремі території Луганської області тимчасово не підконтрольні Україні.

Справа № 755/11045/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9862/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Вказувала, що у неї немає іншої можливості одержати свідоцтво про смерть ОСОБА_5, крім як звернутися до суду за встановленням фактів народження та смерті ОСОБА_5 і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Зважаючи на ситуацію, що склалася на Сході України, Законом № 990-УІІІ від 04 лютого 2016 року, ЦПК України було доповнено ст. 257-1, яка регулює особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

В судовому засіданні позивач підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду скасувати.

Інші особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності згідно з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту народження та смерті її доньки ОСОБА_5.

В обґрунтування вимог своєї заяви посилалась на те, що в червні 2014 року з'ясувалось, що відсутні документи, які підтверджують факт народження ІНФОРМАЦІЯ_2 року та факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 та відсутні відомості про це в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Дніпровським районним у м. Києві відділом ДРАЦС їй відмовлено у проведенні державної реєстрації народження та смерті ОСОБА_5, оскільки пред'явлені заявником медичні документи, видані ЛНР - на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У зв'язку з чим просила суд в порядку, передбаченому ст.257-1 ЦПК України, встановити факт народження дитини жіночої статі, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Луганську, у громадянки ОСОБА_2; встановити факт смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка народилась у м. Луганську, громадянка України, та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Луганську.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції посилався на роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», яким передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів та дійшов висновку, що для встановлення факту, який є предметом розгляду поданої ОСОБА_2 заяви, згідно вимог Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, передбачений спеціальний порядок - звернення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою поновлення актових записів цивільного стану, в разі втрати цих записів, про що й зазначено в заяві.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» , в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинена особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час

приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Статтею 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначена компетенція органів державної реєстрації актів цивільного стану, згідно частини 1 якої, відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актівцивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження

Відповідно до частин 1, 2 та 6 ст.23 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у разі його відсутності, що підтверджується документально. Право на подання заяви про поновлення актового запису цивільного стану мають особи, зазначені в частині другій статті 22 цього Закону. Заява про поновлення актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. На підставі поновленого актового запису цивільного стану повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Відповідно до п.1.2. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, поновлення актових записів цивільного стану, складених органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану в разі втрати цих записів.

Звертаючись до суду з заявою, заявник просила встановити факт народження та смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка народилась у м. Луганську, громадянка України та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Луганську.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач пояснила, що документи про народження та смерть дитини відсутні, реєстрація народження дитини не була здійснена, у зв'язку з чим свідоцтво про смерть відсутнє, тому просить встановити факт народження та смерті.

Вимог про внесення змін, поновлення або анулювання актового запису цивільного стану позивачем в поданій заяві не ставиться, тому посилання суду ст. ст. 6, 23 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є помилковими.

Отже, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд безпідставно посилався на те, що заява не підлягає судовому розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки для встановлення факту, який є предметом розгляду даної заяви, передбачений спеціальний порядок - звернення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою їх поновлення актових записів цивільного стану, в разі втрати цих записів.

Крім того, дублікат медичного свідоцтва про народження № 176 від 11 травня 2016 року, яким підтверджено факт народження заявником ОСОБА_2 дитини, видане державною установою «Луганської міської багатопрофільної лікарні № 3» Луганської народної республіки.

Дніпровським районним у м. Києві відділом Державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини ОСОБА_2, оскільки аналіз документів, представлених заявником, свідчить, що пред'явлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/130.

Також, Дніпровським районним у м. Києві відділом Державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_5, аналіз документів, представлених заявником, свідчить, що заявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_5 пред'явлено документ, виданий на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ст.ст. 13, 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, та документа встановленої форми про смерть, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження, смерті особи в певний час.

Таким чином, оскільки заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження, смерті особи в певний час.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року неможливо визнати законною і обґрунтованою, ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню, а матеріали позовної заяви - поверненню до суду першої інстанції та передачі питання щодо відкриття провадження на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 311, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року - скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: