233 № 2/0553/82/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка Донецької області заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі за позовною заявою ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заяви заявник зазначив, що заочним рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 11 січня 2012 р. позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості були задоволені та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі відділення № 97 «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 125 717 грн. 27 коп., а також державне мито у розмірі 1 257 грн. 17 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи у розмірі 120 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про визнання кредитного договору та договору застави недійсним - відмовлено. У зв*язку із проведенням антитерористичної операції на території м. Макіївка було визначено підсудність цивільних справ, в тому числі, Червоногвардійського районного суду м. Макіївка, до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, куди звертався представник банку з приводу видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строків на пред*явлення виконавчого документа до виконання, на що отримав відмову з посиланням на те, що матеріали судових проваджень є втраченими, а доказів поневолення судового провадження не було надано. З моменту ухвалення заочного рішення від 11 січня 2012 року позивачу не відомо, де знаходяться матеріали вказаної вище цивільної справи, які, таким чином, були знищені або загублені, а отже є підстави вважати їх втраченими. Просить відновити вказане втрачене судове провадження, оскільки бажає отримати його копію та оригінали виконавчих листів для подальшого пред*явлення до виконання.

В судове засідання представник заявника не з'явився, надав суду заяву про розгляд заяви у його відсутність, заяву підтримує, просить її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засіданні не з*явились, повідомлялися судом про дату, час і місце проведення судового розгляду.

З*ясувавши позицію заявника, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 ЦПК України, заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визнання територіальної підсудності справ» від 02 вересня 2014 р. визначено територіальну підсудність Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області у зв*язку із проведенням антитерористичної операції до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.

Якщо місцевий суд знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, то відновлення втраченої справи здійснюється судом за територіальною підсудністю судових справ, визначеною згідно зі ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"або ст. ст. 1, 3 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції".

Судом встановлено, що позовна заява ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі відділення № 97 «ВіЕйБі Банк» до відповідачів 25 серпня 2011 року надійшла до Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області, де цього ж дня було заведено обліково-статистичну картку на цивільну справу (позовне провадження), справа № 2-1412/11, провадження по справі № 2/553/82/12 (а.с. 17); суть позову зазначено стягнення заборгованості за кредитним договором, судовий збір 1257,17 грн. (п.п. 9,11 картки).

Заочним рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 11 січня 2012 року позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованість за кредитним договором 125 717, 27 грн., судовий збір в сумі 1 257,17 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» про визнання кредитного договору та договору застави недійсним відмовлено (а.с.15-16).

Зазначені обліково-статистична картка на цивільну справу (позовне провадження) справа № 2-1412/11 (провадження № 2/553/82/12) та заочне рішення суду у цій справі, судом одержані з електронної бази даних Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області, доступ до якої наданий Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області (а.с. 15-17).

Судом оглянуто надані на підтвердження заявлених вимог копію заочного рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 11 січня 2012 року по цивільній справі № 2/0553/82/12 за позовом ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, і зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1 про визнання кредитного договору та договору застави недійсним (а.с.4-5) та копіями виконавчих листів, які видані 17 серпня 2012 року на підставі заочного рішення від 11 січня 2012 року з відміткою, що рішення суду набрало чинності 24 січня 2012 року (а. с. 6-11).

Статтею 403 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Зі статті 407 ЦПК України вбачається, що при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.408 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

На підставі зібраних і перевірених матеріалів, суд вважає установленим зміст заочного рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 11 січня 2012 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відновлення зазначеного рішення суду заявнику необхідно для отримання копії рішення та виконавчих листів для звернення цього рішення до виконання, а тому, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про відновлення втраченого судового провадження в частині змісту судового рішення.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 10, 60, 212, 215, 402-405, 407 - 408 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості і за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» про визнання кредитного договору та договору застави недійсним задовольнити частково.

Відновити провадження по цивільній справі № 2/0553/82/12 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості і за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» про визнання кредитного договору та договору застави недійсним - в частині заочного рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 11 січня 2012 року.

« 11.01.2012

Справа № 2/0553/82/12

Україна

Червоногвардійський районний суд м. Макіївки Донецької області

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

11 січня 2012 року м. Макіївка

Червоногвардійський районний суд міста Макіївки Донецькоїобластіу складі:

Головуючого судді Маркєлова Р.І.

При секретарі Когунь А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Макіївці цивільну справу за позовом ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1 Банкдо ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

і зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1 про визнання кредитного договору та договору застави недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1 Банкзвернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором вказуючи, що 01.04.2008 року позивач та ОСОБА_2 уклали кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 12 277,23 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,5 % річних терміном до 31.03.2015 року. В забезпечення виконання зобовязання кредитного договору, між позивачем та ОСОБА_2 01.04.2008 року укладений договір застави. Також, в забезпечення зобовязання кредитного договору, 11.04.2008 року укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_3 (поручитель) прийняв на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 її зобовязання перед позивачем за кредитним договором.

Таким чином, позивач повністю виконав свої зобовязання за договором, але, у порушення умов договору, погашення кредиту ОСОБА_2 здійснювалося нерегулярно і станом на 12.08.2011 року сума заборгованості за кредитом становить 125 717,27 гривень. У звязку з викладеним, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість в сумі 125 717,27 гривень, а також судові витрати по справі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з позовом до них не погодились і звернулись до суду з зустрічним позовом до ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1 Банквказуючи, що банк повинен здійснювати контроль за виконання умов кредитного договору. Цільове використання кредиту є одним з принципів банківського кредитування. Отже, правовідносини між банком і позичальником у зв'язку з укладенням кредитного договору, охоплюють не лише надання кредиту, але і його використання, тобто укладення операції з третьою особою, передбаченої кредитним договором, як мети кредиту. При оформленні валютного кредиту, банк є подвійним контролером: він стежить за тим, щоб позичальник використовував отриману валюту за призначенням, з іншого боку, щоб це використання не перечило Декрету, тобто щоб резиденти України не розраховувались один з одним в іноземній валюті. Відповідачі вказують, що у даному випадку, надання кредиту у валюті для придбання автомобіля означає що позичальник повинен придбати автомобіль за валютні кошти. Банк вимушений буде визнати, що позичальник зобов'язаний конвертувати іноземну валюту в гривну, і вже за гривну придбати автомобіль, що і було зроблено позивачем. Але про цей обов'язок ні в одному кредитному договорі не написано. Отже, обидві сторони заздалегідь знали про неминучість конвертації і свідомо мали її на увазі при укладенні договору. Іноземна валюта для сторін кредитного договору виступала при кредитуванні не як засіб платежу, а як засіб обміну її на національну валюту України, тобто як доларовий еквівалент гривни. Сторони вказали в договорі "кредит в іноземній валюті", а насправді мали в увазі іншу операцію "кредит в гривні". У звязку з викладеним, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять суд визнати кредитний договір від 01.04.2008 року та договір застави транспортного засобу недійсними.

У судове засідання сторони по справі не зявились, але представник позивача ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1 Банкнадав письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутності і задовольнити позов, у задоволенні позовних вимогах по зустрічному позову ОСОБА_2 відмовити. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання також не зявились, хоча про місце і час судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у відсутності відповідачів до суду не надійшло.

Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих доказів і з урахуванням положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1 Банкдо ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно наявних в матеріалах справи відомостей, 01.04.2008 року позивач та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 347А/08-3, за умовами якого позивач надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 12 277,23 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,5 % річних терміном до 31.03.2015 року. В забезпечення виконання зобовязання кредитного договору, між позивачем та ОСОБА_2 01.04.2008 року був укладений договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 4581. Також в забезпечення зобовязання кредитного договору, 11.04.2008 року було укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_3 виступає як поручитель, прийняв на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 її зобовязанням перед позивачем за кредитним договором. Таким чином, позивач повністю виконав свої зобовязання за договором, але, у порушення умов договору, погашення кредиту ОСОБА_2 здійснювалося нерегулярно і станом на 12.08.2011 року, сума заборгованості за кредитом становить 125717,27 гривень.

Відповідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів віноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ч.2 ст. 198 ГК України зобовязання можуть бути виражені віноземній валюті лише у випадках, якщо субєкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою віноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобовязань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Законодавчими актами, що встановлюють право банку здійснювати операції в іноземній валюті, є: Закону України Про банки і банківську діяльність, Декрет КМУ Про систему валютного регулювання і валютного контролю, ЗУ Про Національний банк України. Зазначені нормативні акти визначають, що банк має право здійснювати свою діяльність на підставі виданої НБУ ліцензії.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність, коштами є гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Відповідно до ст. 5Декрету КМУ Про систему валютного регулювання і валютного контролю, Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банком та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового звязку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.Індивідуальні ліцензіївидаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Тобто виходячи з положень ст. 5 Декрету, можна зробити висновок, що генеральні ліцензії видаються Національним банком лише певному колу субєктів: банкам, фінустановам та оператору поштового звязку на здійснення ними валютних операцій на постійній основі. Натомість індивідуальніліцензії можуть видаватися всім субєктам (резиденти і нерезиденти) на здійснення лише разової валютної операції, при цьому у Декреті визначено вичерпний перелік таких операцій.

Таким чином, аналіз вищезазначених нормативно-правових актів України дозволяє зробити висновок, що надання Банком кредиту в іноземній валюті та повернення позичальником такого кредиту здійснюється на підставі генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, виданої Банку Національним банком України, та не потребує отримання Банком чи позичальником індивідуальної ліцензії на операцію з надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, та операцію з використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави.

За вищевказаних обставин, розглянувши зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1 Банкпро визнання кредитного договору та договору застави недійсним, суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні у повному обсязі з огляду на те, що позовні вимоги і викладені у позові обставини не знайшли свого підтвердження у наданих до матеріалів справи доказах.

Задовольняючи первісний позов, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1 Банксудовий збір у розмірі 1 257,17 гривень, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень.

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 533, 553, 554 ЦК України, ст. 198 ГК України, ст. 2 ЗУ Про банки і банківську діяльність, ст. 5 Декрет КМУ Про систему валютного регулювання і валютного контролю, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 14, 88, 213-215, ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1 Банкдо ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 банкв особі відділення № 97 ВіЕйБі Банкзаборгованість за кредитним договором в розмірі 125 717 (сто двадцять пять тисяч сімсот сімнадцять) гривень 27 копійок.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 банкв особі відділення № 97 ВіЕйБі Банкдержавне мито у розмірі 1 257 (одна тисяча двісті пятдесят сім) гривень 17 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) гривень.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1 Банкпро визнання кредитного договору та договору застави недійсним відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через даний районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ:»

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя