АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Заєць Т.О.
№22-ц/796/3267/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Юрченко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

У мотивування вимог посилався на те, що 19.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) №0 (в системі обліку банку №0), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 30 628 доларів США, а останній мав його повернути у повному обсязі не пізніше 21.09.2015 року.

Додатковою угодою №1 від 30.01.2009 року до Кредитного договору внесені зміни, відповідно до яких сторони домовилися, що для ідентифікації договору може застосовуватися як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме: №0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме: №0. Також змінено кінцевий термін повернення кредиту в повному обсязі - до 19.09.2017 року, змінено схему погашення кредиту, згідно з якою позичальник зобов'язався з дати підписання угоди погашати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів у розмірі 490 доларів США 19 числа кожного місяця строку кредитування. За користування кредитними коштами ОСОБА_2 зобов'язався сплатити проценти у розмірі 14% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк - в розмірі збільшеному вдвічі.

У забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника згідно Договору поруки №229981 від 19.09.2008 року прийнята порука ОСОБА_3

Всупереч умов Кредитного договору ОСОБА_2 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах з лютого 2014 року, чим тривалий час порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Станом на 12.11.2014 року заборгованість за Кредитним договором №0 (в системі обліку банку №0) складає по кредиту та процентах у розмірі 15 474,48 дол. США, що станом на 12.11.2014 року за курсом НБУ еквівалентно 243 717,24 грн, та по пені у розмірі 3 689,67 грн, а саме: 14 697,47 дол. США (що еквівалентно 231 479,63 грн) - заборгованість за кредитом, у тому числі 2 811,47 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом за строк з 19.02.2014 по 12.11.2014 року; 777,01 дол. США (що еквівалентно 12 237,62 грн) - прострочена заборгованість за процентами за строк з 19.06.2014 року по 31.10.2014 року; 3 340,65 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 21.02.2014 року по 12.11.2014 року; 349,02 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 21.02.2014 року по 12.11.2014 року.

З урахуванням наведеного банк просив суд стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_3 заборгованість за Кредитним договором №0 (в системі обліку банку №0) по кредиту та процентах у розмірі 15 474,48 дол. США (станом на 12.11.2014 року за курсом НБУ еквівалентно 243 717,24 грн) та по пені у розмірі 3 689,67 грн; стягнути з відповідачів на користь банку понесені судові витрати у розмірі 2474,07 грн, а саме, у рівних частках з кожного по 1237,04 грн.

Під час розгляду справи банк подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначив, що станом на 22.05.2015 року заборгованість відповідачів по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 16 990,48 доларів США, а пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 29 087,49 грн, а тому просив суд стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_2, ОСОБА_3:

- суму боргу за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з правилами) №00 (в системі обліку банку №0) від 19.09.2008 року в розмірі 16 990,48 доларів США, з яких: 14 697,47 доларів США - кредитна заборгованість, 2 293,01 доларів США - заборгованість по процентам;

- пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з правилами) №00 (в системі обліку банку №0) від 19.09.2008 року в розмірі 29 087,49 грн, з яких: 22 073,63 грн - пеня за прострочення сплати кредиту, 7 013,86 грн - пеня за прострочення сплаті процентів;

- суму сплаченого судового збору в розмірі 3654 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 19.09.2008 року в розмірі 16 990.48 доларів США, пеню в розмірі 29 087,49 грн та судові витрати 3 654 грн.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково та зменшити суму боргу, який значно перевищує розмір збитків.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними повідомлення про вручення їм поштових відправлень відповідно 27.02.2017 року та 17.02.2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 19 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) №0. (а.с. 12-13)

Відповідно до пп. 1.2.1, 1.2.4, 1.2.6, 1.2.7, 1.2.8 п. 1.2 Договору сума кредиту складає 30 628,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 148 579,4 грн за курсом НБУ на день укладення Договору; цільове призначення кредиту - для особистих потреб позичальника, а саме, для придбання транспортного засобу; кінцевий термін остаточного повного погашення кредитної заборгованості 21 вересня 2015 року, при цьому згідно умов Договору може бути встановлено інший термін повернення кредиту; за користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється у розмірі 14,00 % річних.

30 січня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 19.09.2008 року (щодо зміни схеми погашення кредиту та зміни умов кредитного договору при реструктуризації), згідно якї сторони домовилися, що для ідентифікації Договору може застосовуватися як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме: №0, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку банку, а саме: №0. Також змінено кінцевий термін повернення кредиту в повному обсязі - до 19.09.2017 року, схему погашення кредиту, згідно з якою позичальник з дати підписання цієї Додаткової угоди зобов'язався погашати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів у день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 490 доларів США. День сплати ануїтетного платежу 19 число кожного місяця строку кредитування. (а.с. 31-32)

У забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника 19 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №229981, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №0 від 19.09.2008 року, укладеного між кредитором та боржником, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.(а.с. 33-35)

У договорі поруки сторони узгодили, що у випадку змін Основного договору поручитель, підписанням цього Договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Договору не потребують додаткового укладення Сторонами угод щодо внесення змін. (п. 2.1 Договору поруки)

31 січня 2009 року сторони уклали Додаткову угоду №1 до Договору поруки №229981 від 19.09.2008 року. (а. с. 36)

Сторонами підтверджено, що банком зобов'язання за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 19.09.2008 року виконано.

Однак ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконував, не погашав заборгованість у строки, передбачені Договором, у зв'язку з чим станом на 22.05.2015 року заборгованість по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом складає 16 990,48 доларів США, з яких кредитна заборгованість - 14 697,47 доларів США, заборгованість по процентам - 2 293,01 доларів США, а заборгованість по пеніза несвоєчасне погашення заборгованості - 29 087,49 грн, з яких пеня за прострочення сплати кредиту - 22 073,63 грн, пеня за прострочення сплати процентів - 7 013,86 грн. (а.с. 116-129)

Звертаючись з апеляційної скаргою, ОСОБА_2 просить зменшити суму боргу, який значно перевищує розмір збитків.

Відповідно до ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язання настають правові наслідки, передбачені законом чи договором.

За ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У п. 4.1 Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк» визначено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів погашення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

Згідно розрахунку станом на 22.05.2015 року заборгованість по пеніза несвоєчасне погашення заборгованості становить 29 087,49 грн. (а.с. 127-129)

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

У п. 27 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.

З матеріалів справи вбачається, що розмір стягнутої пені є значно меншим від розміру завданих збитків, а інші обставини, які мають істотне значення, відсутні.

Вказане вище свідчить про відсутність підстав для зменшення пені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також посилається на ст. 256, 258 ЦК України щодо застосування позовної давності до вимог про стягнення неустойки.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 30.09.2015 року в справі №6-780цс15, за змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Так як у суді першої інстанції ОСОБА_2 та його представником не подалася заява про застосування позовної давності до вимоги про стягнення пені, тому в колегії суддів відсутні підстави для перевірки оскаржуваного рішення суду щодо посилань апелянта на ст. 256, 258 ЦК України.

Також колегія суддів звертає увагу й на те, що у суді першої інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 визнав позов ПАТ «УкрСиббанк».

Разом з тим, за правилами ч. 3 ст. 303 ЦПК апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Отже, рішення суду в частині вирішення питання судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням цієї частини у новій редакції, де з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» підлягає стягненню судовий збір по 1827 грн з кожного.

В іншій частині рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам і підстав для його скасування з наведених у апеляційній скарзі доводів немає.

Керуючись статтями 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року в частині стягнення судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 1827 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 1827 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва