Справа номер 237/3196/17
Номер провадження 2/237/1737/17
РІШЕННЯ

Іменем України

20.09.17 року м. Курахове

Мар'їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кучко Я.Ю.

при секретарі: Мишко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

01.08.2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач) про розірвання шлюбу (а.с.2).

Позивач стверджує, що між сторонами припинені шлюбні стосунки, постійно виникають сварки. Подальше збереження шлюбу не можливе, оскільки сторони в процесі проживання сім'єю виявили несумісність характерів, різні погляди на життя.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, але подала до суду заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а.с.17).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, згідно якою з позовом ОСОБА_1 згоден та претензій не має, розгляд справи просить провести без його участі (а.с.18).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 07.09.2001 року між позивачем ОСОБА_2 (дівоче прізвище Денисенко) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та відповідачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Марїнського районного управління юстиції Донецької області, про що 07.09.2001 року зроблено відповідний актовий запис за № 29, що підтверджується виданим повторно 23.07.2010 року свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 212423 (а.с.6).

Від сумісного шлюбу у сторін 03.04.2002 року народилася донька ОСОБА_3, про що 10.04.2002 року зроблено відповідний актовий запис за № 26, що підтверджується виданим 10.04.2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марїнського районного управління юстиції Донецької області свідоцтвом про народження серії І-НО № 292046 (а.с.7).

Від сумісного шлюбу у сторін 19.07.2010 року народилася донька ОСОБА_4, про що 23.07.2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 51, що підтверджується виданим 23.07.20010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марїнського районного управління юстиції Донецької області свідоцтвом про народження серії 1-НО № 355969 (а.с.8).

Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За твердженням позивача, спільне життя у сторін не склалося. Після народження сина, у них стали зовсім протилежні погляди на сімейне життя. Сторони переконалися, що є зовсім різними людьми і тому в їх інтересах і в інтересах їх дитини вирішили розірвати шлюб.

Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (стаття 112 Сімейного кодексу України).

Згідно із частиною 2 статті 115 Сімейного кодексу України, документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 (із змінами та доповненнями), проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства та той факт, що сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін та їх дітей, а також з огляду на те, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.

Керуючись ст.ст. 21,24, ч.ч. 3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст. 112-113, 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 157, 169, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений 07.09.2001 року між ОСОБА_2 (дівоче прізвище Денисенко) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Марїнського районного управління юстиції Донецької області, про що 07.09.2001 року зроблено відповідний актовий запис за № 29.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище "Тимошенко".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Донецької області через Марїнський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Кучко Я.Ю.

Дата документу 20.09.2017 року