провадження № 2/243/775/2017
справа № 243/563/17-ц
10 березня 2017 року
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Ільяшевич О.В.,
при секретареві Гуменному М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов'янськ, Донецької області) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватне акціонерне товариство «Бетонмаш», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
27 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 23 липня 2007 року її чоловіку ОСОБА_2, як робітнику підприємства було видано ордер НОМЕР_2 ЗАТ ( на теперішній час ПАТ) «Бетонмаш м. Слов'янська Донецької області на право заняття житлової площі у квартирі АДРЕСА_1. Відповідно до наказу № 307 від 01 вересня 2011 року, ОСОБА_2 на підставі ст. 38 КЗпП України звільнився з підприємства, та фактично втратив право користування (проживання) в цьому гуртожитку. Зазначає, що подальше сімейне життя в них не склалося, внаслідок чого їхній шлюб був розірваний у 2016 році. На теперішній час, за вказаною адресою окрім позивачки та відповідача значаться зареєстрованими також їх малолітня дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації з травня 2014 року і добровільно зніматися з реєстрації у вказаному житловому приміщенні не бажає. В квартирі його особистих речей не має. Будь-яких перепон в користуванні житлом позивачка йому не чинить. Відповідач вибув з місця проживання за власним бажанням. Зазначає, що з часу вибуття відповідача з квартири, вона змушена нести додаткові витрати за комунальні послуги які нараховуються на трьох осіб. 17 листопада 2016 року, балансоутримувач гуртожитку уклав із нею договір, як з наймачем житла ( споживачем житлово - комунальних послуг), про надання вказаних послуг, тим самим переоформив на неї особовий рахунок. Реєстрація відповідача у вказаному житловому приміщенні створює перешкоди позивачці в реалізації її права на оформлення субсидії. Вважає, що оскільки відповідач вибув на постійне місце проживання в інше місце проживання та фактично не проживає за місцем своєї реєстрації вже практично три роки, то він втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням. У зв'язку із наведеним, просила суд, ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1
Позивачка ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити за її відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Представник третьої особи ПАТ «Бетонмаш» належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явися, надав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника третьої особи.
Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, відомостей про причини неявки суду не повідомив.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним норми чинного законодавства.
У судовому засіданні достовірно встановлено, що приватне акціонерне товариство «Бетонмаш» є власником та балансоутримувачем гуртожитку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка № 07-01/43 від 11 січня 2017 року (а.с. 16).
Згідно із ордером № 144 виданим Закритим акціонерним товариством «Бетонмаш» 23 липня 2007 року, він був виданий ОСОБА_2 на право поселення та проживання в гуртожитку який належить ЗАТ «Бетонмаш», ордер виданий на право заняття квартири АДРЕСА_1Малосімейний гуртожиток», житлова площа якої становить 28,0 кв. м. Вказаний ордер виданий на підставі рішення житлово - побутової комісії ЗАТ «Бетонмаш» № 07 від 22 липня 2007 року. У вказаному ордері ОСОБА_2 значиться як наймач, а ОСОБА_1 - як його дружина. (а. с 5).
Відповідно до копії наказу про припинення трудового договору № 307 від 01 вересня 2011 року, ОСОБА_2 згідно із ст. 38 КЗпП України 01 вересня 2011 року був звільнених з посади оператора станків ПУ ПАТ «Бетонмаш» , на підставі заяви ОСОБА_2 наданої 26 серпня 2011 року. Аналогічні відомості зазначені наведені в трудовій книжці ОСОБА_2 (а.с. 6,7-8).
Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2016 року, шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був розірваний (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3, у подружжя ОСОБА_2 є малолітня дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Згідно із довідкою № 1 наданою ПАТ «Бетонмаш» 12 січня 2017 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно зареєстрований з 28 серпня 2007 року та по теперішній час за адресою : АДРЕСА_2 «Малосімейний гуртожиток», також у довідці зазначено, що за адресою також зареєстровані його дружина : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 9/ вказане також підтверджується записами у паспортах сторін (а.с.19,22).

Відповідно до довідки КП «БТІ» 495-2/0.83/01 від 22 лютого 2017 року, власником приміщення за адресою: Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Новий побут, буд. 18 (гуртожиток), є ЗАТ Бетонмаш».

Згідно із довідкою наданою виконавчим комітетом Різниківської сільської ради Бахмутського району Донецької області № 221 від 14 грудня 2016 року, ОСОБА_2 проживає однією сімє'ю із своїми батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за адресою : АДРЕСА_3. Про що свідчать сусіди : ОСОБА_6, яка приживає за адресою : АДРЕСА_4 , а також ОСОБА_7 яка приживає за адресою : АДРЕСА_5. Вказана довідка підписана сусідами а також затверджена особистим підписом керівника мікрорайону (а.с. 17).

Згідно із актом складеним 15 січня 2017 року керівником комітету мікрорайону «Словважмаж» ОСОБА_8, видно що сусіди ОСОБА_9, яка проживає за адресою: АДРЕСА_6, та ОСОБА_10, який мешкає за адресою АДРЕСА_7, ствердили, що в квартирі АДРЕСА_1 з 2007 року та по теперішній час мешкає ОСОБА_1 зі своєю донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, колишній чоловік ОСОБА_2 з травня 2014 року та по теперішній час за вказаною адресою не мешкає. Його особистих речей за вказаною адресою немає (а.с. 10).

Згідно із договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та водовідведення, вбачається, що 17 листопада 2016 року уклало договір з ПАТ «Бетонмаш» ОСОБА_1 як з споживач житлово - комунальних послуг квартири АДРЕСА_1 (а.с. 13-15).

Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач до судового засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.

При вирішені даного спору суд керується положеннями глави 2 ЖК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно вимог ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до положення ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселились в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно із ст. 72 ЖК, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, його відсутність не пов'язана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Аналізуючи встановлені обставини по справі і надані докази, судом достовірно встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 як робітнику ЗАТ «Бетонмаш» було видано ордер на вселення до квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі він проживав зі своєю дружиною - позивачкою по справі ОСОБА_1 а також дочкою, в 2011 році він звільнився з ЗАТ «Бетонмаш», відповідно до акту керівника мікрорайону «Славважмаш» ОСОБА_2 за вищевказаною адресою не проживає з травня 2014 року, в 2016 році шлюб між ним та позивачкою був розірваний, внаслідок чого він поїхав проживати до своїх батьків у с. Різниківку Бахмутського району Донецької області. Внаслідок чого, позивачка залишилася проживати у спірній квартирі, уклала договір з ПАТ «Бетонмаш» як користувач житлово - комунальних послуг, оплачує комунальні послуги.

Реєстрація ОСОБА_2 у вказаному житловому приміщенні створює перешкоди позивачці в реалізації її права на оформлення субсидії

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позов судом задоволений, судовий збір сплачений позивачкою при зверненні до суду із даним позовом у розмірі 640 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

На підставі наведеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3, 15, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, 61,64,71,72 ЖК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Резніковка Бахмутського району Донецької області, ІПН: НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, на користь позивачки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

До суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 14 березня 2017 року.

Головуючий - суддя: О.В. Ільяшевич