РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Столярчук Т.О.,

позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів визначених за рішенням суду на неповнолітню дитину, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі , який 11.01.2011 року було розірвано.

Від шлюбу у них 17.09.2003 року народився син ОСОБА_5. Після розірвання шлюбу син проживає з нею і перебуває на її утриманні.

15.10.2015 року рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області було стягнуто з відповідача ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісяця, починаючи з 15.09.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання сина , оскільки зросли ціна на продукти харчування, одяг, підручники і інші необхідні товари та предмети, які необхідно купувати для потреб дитини. ЇЇ матеріальне становище змінилося, оскільки вона народила другу дитину від іншого шлюбу. На даний час її молодшій дитині виповнилось чотири роки,через його хворобливість вона змушена здійснювати догляд за ним в домашніх умовах, а тому не має змоги працевлаштуватись . Самостійно забезпечити належний рівень їхньому з відповідачем спільному сину вона не може, оскільки ніде не працює. Син ОСОБА_6 виріс, є учнем восьмого класу , що потребує додаткових витрат. Також вона постійно несе витрати на його оздоровлення, спортивні заняття, лікування. Матеріальний стан відповідача з травня 2017 року змінився. Він працює керівником у підприємстві теплових мереж « Володимир - Волинськтеплокомуненерго », має постійні високі доходи, а тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали пославшись на обставини зазначені в позовній заяві, просять їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, просила суд врахувати, що на його утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина, витрати на яку він несе з того ж заробітку, оскільки іншого доходу немає. Крім того, відповідач приймає участь у вихованні сина ОСОБА_6, забезпечує його всім необхідним, оздоровлює.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі ,дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України, особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 121 СК України, права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідач являється батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕГ №122853 .

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.10.2015 року було стягнуто з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісяця, починаючи з 15.09.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Підставою звернення з позовом про зміну розміру аліментів став той факт, що аліменти у вищевказаному розмірі є недостатніми для належного утримання дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Позивач просить суд змінити спосіб стягуваних із відповідача аліментів із твердої грошової суми на 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до повноліття дитини.

З даного приводу Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13 висловив правову позицію, згідно якої право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів, з яким звернулась позивач до суду є виправданим.

При вирішенні справи суд враховує, що після ухвалення вищезгаданого рішення суду від 15.10.2015 року про стягнення аліментів з відповідача, відбулись зміни у житті позивачки, як одержувача аліментів та житті їхнього сина ОСОБА_6 на користь якого стягнуто аліменти.

Так, з дня стягнення аліментів - 15.10.2015 року, пройшло більше двох років. За цей час син ОСОБА_6 підріс, в звязку з чим закономірно, збільшилися витрати на його утримання (одяг, харчування - продуктовий кошик, кишенькові витрати, лікування, додаткові заняття), що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії (дітей віком від 6 до 18 років), що на даний момент значно збільшився та становить - 1777, 00 грн. і який декілька разів на рік збільшується, оскільки держава розуміє потреби дітей. А розмір аліментів залишився таким же - 1000 грн. Також за період в два роки пройшли зміни і в житті відповідача, зараз він керівник підприємства теплових мереж « Володимир - Волинськтеплокомуненерго, та як наслідок має регулярний, постійний дохід - сталу заробітну плату.

Крім того, судом враховується, що матеріальне становище позивача також змінилося, оскільки вона народила другу дитину від іншого шлюбу. Через хворобливість молодшої дитини вона змушена здійснювати догляд за ним в домашніх умовах, а тому не має змоги працевлаштуватись .

Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.4 статті 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Враховуючи вищевикладене суд, керуючись принципом розумності та справедливості, приходить до висновку, що оскільки відповідач має на даний час регулярний, постійний дохід - стале грошове забезпечення, так як є працює , та враховуючи, що на його утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина, витрати на яку він несе з того ж заробітку, оскільки іншого доходу немає, необхідно змінити розмір аліментів стягнутих на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з твердої грошової суми в розмірі 1000, 00 грн. на 1/5 частину всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, на користь позивачки ОСОБА_1

При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд враховує і зміни внесені до Сімейного кодексу України, які відбулися протягом розгляду даної справи по суті у звязку із прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", № 2037-VIII від 17 травня 2017 року.

Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача стягнути в дохід держави судовий збір.

Враховуючи наведене, ст.ст. 180, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимогиОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів стягуваних відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.10.2015 року із ОСОБА_4 , та стягувати із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий /--/ підпис

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер