АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-471/12 Головуючий у 1-ій інстанції - Писанець В.А.
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/8759/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Желепи О.В., Рубан С.М.

при секретарі: Дука В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за поданням Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Думанської А.Л., заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», ОСОБА_3, про примусове проникнення до житлового приміщення

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Думанської А.Л., заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», ОСОБА_3, про примусове проникнення до житлового приміщення - задоволено.

Надано державному виконавцю відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Думанській А.Л. дозвіл на проникнення до житлового приміщення, що належить ОСОБА_3 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 02 червня 2017 року ОСОБА_3 направила апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року та залишити без задоволення подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Думанської А.Л без задоволення.

Вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та постановленою з порушенням норм процесуального права. Та зазначає, що ОСОБА_3 не була присутня у судовому засіданні при постановленні оскаржуваної ухвали та належним чином не повідомлено про розгляд подання. Крім того, зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів того, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду.

Сторониу судове засідання не з'явились про день час, та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Тому відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, що не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд виходив з того, що за час проведення виконавчих дій з приводу виконання рішення суду ОСОБА_3 змінила місце реєстрації, при цьому поштову кореспонденцію отримує за місцем знаходження майна на яке підлягає зверненню стягнення заборгованості, а також те, що у заявах до державних органів вона вказує саме адресу: АДРЕСА_1, проте доступу державному виконавцю до житла не надає, що сприймається судом, як доказ умисного ухилення останньої від виконання рішення суду.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 08 квітня 2014 рокувинесено постанову про відкриття виконавчого провадженняпо виконанню виконавчого листа №2-471/12 виданого 17 лютого 2014 року Печерським районним судом м. Києва на підставі рішення від 18 грудня 2012 року, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 95 від 29 травня 2007 року в сумі 13 412 856 грн 36 к.перед АБ «Укргазбанк» звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною продажу предмета іпотеки визначеною суб'єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження. Боржнику встановлено строк на самостійне виконання, копію постанови направлено боржнику для виконання, стягувачу до відома.

З метою проведення виконавчих дій, а саме опису майна боржника на яке необхідно звернути стягнення відповідно до виконавчого документа, державним виконавцем здійснювались виїзди 24 квітня 2014 року, 14 травня 2014 року, 17 липня 2014 року, за адресою: АДРЕСА_1. Проте, провести опис вказаного майна боржника не вдалось, так як боржник двері квартири не відчинив, про що складено відповідні акти.

17 липня 2014 рокудержавним виконавцем направлено до Печерського районного суду м. Києва подання про примусове проникнення до житла боржника.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2014року № 757/20265/14-ц подання державного виконавця задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва вказану ухвалу суду першої інстанції скасовано.

Постановою державного виконавця від 24 листопада 2014року № 42848918 до ОСОБА_3 застосовано примусовий привід через органи внутрішніх справ.

26 листопада 2014 рокудержавним виконавцем до Печерського районного суду м. Києва направлено подання про примусове проникнення до житла боржника.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2014року у справі № 757/35897/14-ц у задоволенні подання державного виконавця від 26листопада 2014року відмовлено.

Згідно рапорту дільничного інспектора міліції Печерського РУ ГУМУС України в м. Києві від 26грудня 2014року встановлено, що ОСОБА_3 знялась з реєстрації за вказаною адресою.

03 лютого 2015року державний виконавець звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 рокуу справі № 761/3470/15-ц задоволено подання державного виконавця від 03 лютого 2015 року.

Згідно інформації наданої відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві ОСОБА_3зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Постановою від 16червня 2015року № 42848918 державним виконавцем призначено проведення виконавчих дій, спрямованих на опис майна боржника, на яке згідно виконавчого документа необхідно звернути стягнення на 01 липня 2015 року об 11 год.00хв., які направлено за відомими адресами.

01 липня 2015 рокупровести опис майна боржника не вдалось у зв'язку з не допуском боржником державного виконавця до квартири, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, що щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що подання розглянуто за відсутності ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи подання державного виконавця про примусове проникнення до житла розглядалось судом досить тривалий час.

26 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням, в якому просила відкласти розгляд справи призначений на 01 березня 2016 року та не розглядати подання за її відсутності. Крім того зі змісту клопотання боржник зазначає, що нею не отримувались судові повістки про розгляд подання (а.с. 226, том 5).

При цьому матеріали справи не містять судових повідомлень та/або розписок, які свідчили б про те, що ОСОБА_3 була обізнана про розгляд справи.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи конверту, направленого на адресу: АДРЕСА_1, на якому міститься відмітка «за закінченням терміну зберігання» ОСОБА_3 не отримала судову повістку повідомлення про призначення судового засідання призначеного на 19 травня на 10 год. 30 хв. (а.с. 10, том 7).

Отже, зважаючи на предмет розгляду та зважаючи на те, що боржником направлялась заява з проханням не розглядати дане подання без її участі та те, що матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_3 повідомлення про розгляд подання, чим не надано можливості боржнику подати свої докази та заперечення, колегія суду вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року - скасувати, направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: