Справа № 346/3532/17
Провадження № 2/346/1730/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р. м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді: Бирич Н.В.

з участю: секретаря: Вербіщук О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Печеніжинської селищної ради Об'єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що 26 травня 2016 року помер її чоловік, ОСОБА_2. Вона, як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину після смерті чоловіка, яка складається з земельної ділянки та житлового будинку в с. Сопів, Коломийського району, про що їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, крім майна на яке їй видали свідоцтво про право на спадщину, у ОСОБА_2, був ще будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Зелена, 48 в с. Сопів, Коломийського району. З метою оформлення даної спадщини позивач звернулася до нотаріуса для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, але отримала відмову нотаріуса, оскільки відсутній правовстановлюючий документ та витяг з реєстру прав власності. Позивач, ОСОБА_1, просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер 29 травня 2016 року, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Зелена, 48 в с. Сопів, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Позивач в судове засідання не зявилася, однак через свого представника подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав в суд заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Зелена, 48, в с. Сопів Коломийського району належав ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Печеніжинської селищної ради від 07.06.2017 року №1249 (а.с.7) та копією договору дарування, посвідченого 19 листопада 1997 року державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори за реєстром №Д-1088 (а.с.8). Однак право власності на дане будинковолодіння не зареєстровано.

29 травня 2016 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 229940 від 02 червня 2016 року ( а.с.5).

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 Крім неї спадкоємцями є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які відмовились від своїх часток в спадковому майні на користь дружини померлого, ОСОБА_1, що підтверджується копіями заяв про відмову від спадщини.

Однак, постановою державного нотаріуса Першої Коломийської РДНК ОСОБА_5 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю правовстановлювального документу (а.с.14).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до абзацу другого п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з часу державної реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності даним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності державної реєстрації, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. Тому до набрання чинності Цивільного Кодексу України, 2003 року на Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, не залежало від державної реєстрації.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.ст. 328, 331, 392, 1216, 1218, 1241, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 197 ч.2, 174 ч.4, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою с. Сопів, вул. Зелена, 48-а, Коломийського району, Івано-Франківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на спадкове майно після смерті, ОСОБА_2, який помер 29 травня 2016 року, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Зелена, 48, в селі Сопів, Коломийського району, Івано-Франківської області.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановлених строків його оскарження.

Суддя Бирич Н. В.