Справа № 362/1777/16-ц
Провадження № 2/362/535/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

при секретарі - Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малосалтанівської сільської ради Васильківського району Київської області, голови сільської ради ОСОБА_2, землевпорядника ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дії та відмінити рішення сесії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив зобов'язати здійснити заміри ділянки ОСОБА_4 і встановити межу; повернути відібрану ділянку ОСОБА_1, а саме 0,2 від ОСОБА_4 згідно протоколу виконавчого комітету сільської ради, дати приватизацію земельної ділянки, на яку видано акт встановлення межі в натурі від 21.10.1999 р. ОСОБА_1; зобов'язати виконати протест прокурора, відмінити підроблений документ ст. 3 Кримінального Кодексу про перенесення ділянки з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 та віддання її ОСОБА_5 (рішеня сесії від 27.09.2001 р.); відмінити рішення сесії від 26.11.2001 р.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що в 1999 р. його сусідка - ОСОБА_4 зламала огорожу ОСОБА_1 (позивача) і порізала дерева та перенесла межу і відібрала у ОСОБА_1 дві сотки землі, розташовані по АДРЕСА_1 Комісією з райради було встановлено нову межу, проте ОСОБА_4 дві сотки не повернула. Натомість голова сільської ради ОСОБА_2 та землевпорядник ОСОБА_3 дали ОСОБА_4 приватизаційний акт ОСОБА_1 на дві сотки землі, зробили для ОСОБА_4 три акта приватизації на 0,38 сотих і пай на 5 гектарів землі, тому сільська рада відмовляє ОСОБА_1 встановити огорожу і не може встанови межу приватизованої ділянки.Позивач неодноразово звертався із заявами про захист порушених прав та інтересів як законного користувача ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 до сільської ради із заявами від 15.10.2013 р., 12.05.2014 р., 07.05.2015 р. та актом районної ради від 14.05.2014 р., за яким ОСОБА_4 повинна прибрати старий шифер з місця, де була раніше стара межа, проте цього не було виконано. Також не було виконано протест прокурора відмінити підроблений документ ст. 3 Кримінального кодексу про перенесення ділянки з АДРЕСА_1 па АДРЕСА_2 та віддання її ОСОБА_5 (рішення сесії від 27.09.2001 р.) та відмінити рішення сесії від 26.11.2001 р. проте, в натурі ділянка АДРЕСА_2 відсутня.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача та відповідач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_4 не має відношення до справи, оскільки свої земельні ділянки по АДРЕСА_3 вона подарувала своїй дочці ОСОБА_6 Також будинок, в якому мешкає позивач, знаходиться у спільній сумісній власності позивача та його дочки, земля біля їх будинку не приватизована, з заявою про приватизацію земельної ділянки повинні звернутись обидва співвласники будинку, проте дочка позивача з такою заявою не зверталась. Позивач вважає, що вся земельна ділянка біля будинку та земельна ділянка, якою він раніше користувався, що перебуває у власності ОСОБА_5, повинна належати йому.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи судом повідомлена належно.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступне.

Як вбачається з рішення Васильківського районного суду Київської області від 11.05.1999 р., ОСОБА_7, дружині позивача, була надана земельна ділянка розміром 0,15 по АДРЕСА_1 у зв'язку з купівлею жилого будинку: 0,08 га біля будинку і 0,07 га через город сусідів ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_7 померла і позивач згідно свідоцтва про право власності від 26.03.1999 р. є власником ? частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та до нього перейшла в користування земельна ділянка відповідно до частки власності. В 1995 р. рішенням 5 сесії М.Солтанівської сільської Ради ОСОБА_7 була позбавлена права користуватись земельною ділянкою площею 0,07 га, що розташована окремо від житлового будинку, яке вказаним рішенням суду було скасовано.

Згідно довідки від 22.05.2000 р., виданою Малосолтанівською сільською радою, за позивачем згідно запису в погосподарській книзі числиться 0,20 га землі по АДРЕСА_1

Згідно акту обміру земельної присадибної ділянки позивача від 21.10.1992 р. площа присадибної ділянки по АДРЕСА_1 складає 0,08 га, а також обмір земельної ділянки, якою користується позивач з 1988 р. складає 0,07 га.

Згідно акту встановлення меж земельної ділянки в натурі по АДРЕСА_1, як доділ до присадибної ділянки ОСОБА_1 від 21.10.1999 р., встановлено в натурі межі земельної ділянки, яка належить до землекористування ОСОБА_9 як доділ до присадибної земельної ділянки на площі 0,06 га.

Рішенням ІІ сесії Малосолтанівської сільської ради від 09.07.02 дозволено ОСОБА_10 розробку проекту приватизації присадибної ділянки площею 0.051 га. Також рішенням ІІ сесії ХХІУ скликання Малосолтанівської сільської ради від 05.09.02 затверджено технічну документацію та 23.03.2004 р. ОСОБА_10 видано державний акт на право приватної власності на землю.

Згідно витягу з рішення ХУІІ сесії Малосолтанівської сільської ради ХХШ скликання від 26.11.2001 р. позивачу надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,14 га по АДРЕСА_1 та надано дозвіл ОСОБА_10 на приватизацію земельної ділянки площею 0,13 га по АДРЕСА_2 біля будинку та 0,55 га по АДРЕСА_2, всього площею 0,185 га. Дане рішення позивач просить відмінити.

Згідно ст. 22 ЗК УРСР 1990 р. (що дів на час виникнення спірни правовідносин) право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право. Таким документом згідно чинного законодавства є державний акт про право власності (користування) на землю.

Суду такий документ позивачем надано не було, оскільки позивач не звертався з заявою до сільської ради про видачу державного акту на землю, тому суд позбавлений можливості вирішувати питання про усунення перешкод в користуванні спірною земельною ділянкою.

Як вбачається з договорів дарування земельних ділянок та житлового будинку від 17.08.2012 р., ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_6 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, 0.067 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території АДРЕСА_3

У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Частиною першою статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом роз`яснено сторонам в судовому засіданні положення ст. 10, ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України. В той же час, позивачем в судовому засіданні не заявлялось клопотання про заміну неналежного відповідача, а саме - ОСОБА_4 на ОСОБА_6

На підставі вимог ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України, суд, за відсутності умов, передбачених вказаною нормою, не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного.

Згідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Аналізуючи вищевикладене, враховуючи те, що позовні вимоги: здійснити заміри ділянки ОСОБА_4 і встановити межу; повернути відібрану земельну ділянку ОСОБА_1, надати дозвіл на приватизацію земельної ділянки, зобов'язати виконати протест прокурора відмінити підроблений документ, - не є компетенцією суду, а вимога про відміну рішення сесії від 26.11.2001 р. - не є способом захисту прав, передбаченим ст. 16 ЦК України, при цьому позивачем пред'явлено позов до неналежного відповідача - ОСОБА_4, проведення заміни якого клопотань не заявлялося, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Водночас, відмова в позові у заявлених правовідносинах не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом до належного відповідача.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.М.Кравченко