Справа № 206/4874/17
Провадження № 2-о/206/1221/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря Мороза К.Т.

представників заявників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, заінтересована особа: Відділ у м. Дніпрі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2017 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з даною заявою (а.с.1-4).

В обґрунтування заяви заявниками було зазначено наступне. Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 22.01.98 за № 144 "Про передачу у приватну власність та надання у користування земельних ділянок громадянам у Самарському районі м. Дніпропетровська" ОСОБА_6 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0646 га за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Немировського, 116. Відповідно до п. 2, 2.1 зазначеного рішення, був підготовлений Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП Д*№2016 від 25.02.98 та виданий ОСОБА_6 Після смерті ОСОБА_7, який помер 22.07.2006, заявники звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. На підставі чого державним нотаріусом були видані 28.01.2008 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, а саме на земельну ділянку площею 646 кв. м., за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Немировського, 116. У процесі реєстрації права власності по вказаним документам, було встановлено, що в рішенні виконкому та в Державному акті на землю було помилково зазначено прізвище померлого як "Гомилко" замість вірного "Гомілко", що перешкоджає заявникам розпоряджатись належною їм власністю. У зв'язку із викладеним заявники просили встановити факт належності ОСОБА_7 Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів, на земельну ділянку площею 0,0646 га розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Немировського, 116.

Представники заявників під час судового розгляду заяву підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, надав до суду письмові пояснення, просив здійснювати розгляд справи у його відсутність (а.с.25-26).

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у судовому засідання пояснили, що ОСОБА_7, який помер, приходився батьком ОСОБА_3, ОСОБА_5 та чоловікомОСОБА_5 П.Ф. Раніше вул. Немировська мала іншу назву "Набережна".

Вислухавши доводи та пояснення представників заявників, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що заява ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до виписки із рішення № 144 від 08.04.59 "Про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки", ОСОБА_7 надано право індивідуального будівництва на земельній дільниці під № 98 "а" по вул. Набережній (а.с.121).

Відповідно до домової книги для прописки громадян проживаючих у буд. 98 "а" по вул. Набережній, яка в подальшому була перейменована на "Немирівська", ОСОБА_7 значиться як власник будинку, також, зазначена інформація про проживання ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.73-83).

Згідно свідоцтв про народження, та про шлюб, наявних у матеріалах справи, ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_3, ОСОБА_5 та відповідно чоловіком ОСОБА_4 (а.с.49-50, 133).

Згідно із змістом рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 144 від 22.01.98 "Про передачу у приватну власність та надання у користування земельних ділянок громадянам у Самарському районі м. Дніпропетровська" вирішено передати безоплатно у приватну власність та надати у користування громадянам земельні ділянки у Самарському районі, згідно з додатком (а.с.16-17).

Додатком до зазначеного вище рішення визначено список громадян, яким передаються у приватну власність та надаються у користування земельні ділянки у Самарському районі м. Дніпропетровська, серед яких, зокрема наявне прізвище ОСОБА_6, земельна ділянка - площею 0,0646 га., по вул. Немировського, 116 (а.с.18-19).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Д*N2016, даний акт видано ОСОБА_6, на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів № 144 від 22.01.98 про передачу у приватну власність земельну ділянку площею 0,0646 га в межах, згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Самарського району, м. Дніпропетровськ, вул. Немировського, 116 (а.с.12).

Отже, судом було встановлено, що в рішенні Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 144 від 22.01.98, та у Державному акті на право приватної власності на землю серія ДП Д*N2016, органами, що видавали відповідні документи була допущена помилка у прізвищі особи, якій було надано право на отримання земельної ділянки у власність, а саме: замість "Гомілко" зазначено "Гомилко".

22.07.2006 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 05.09.2006 Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, серія 1-КИ № 105263 (а.с.11).

16.01.2007 ОСОБА_3 звернувся до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті батька - ОСОБА_7 (а.с.35).

28.11.2008 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 звернулись до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, а саме: житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями та земельної ділянки, розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Немировського, 116, яке залишилось після смерті 22.07.2006 ОСОБА_7 У даній заяві наявна відмітка про перевірку по домовій книзі та паспортам, де є відмітки про реєстрацію спадкоємців за однією адресою зі спадкодавцем на день останнього, факт прийняття спадщини ОСОБА_3 - заява про прийняття спадщини, подана ним до нотаріальної контори в обумовлений законом строк (а.с.36).

28.11.2008 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно по 1/3 на кожного, після смерті ОСОБА_7, яке складається із земельної ділянки площею 646 кв. м., розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Немировського, 116. Дана земельна ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Д*N2016, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів № 144 від 22.01.98 (а.с.55-57).

В той же час, листом відділу у м. Дніпрі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № Г-175/0-0.38-166/137-17 від 18.08.2017 на запит ОСОБА_3 щодо виправлення описки в державному акті, було повідомлено, що видача державних актів на право власності на землю не здійснюється, право власності на земельні ділянки реєструється у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідним суб'єктом державної реєстрації прав, і як наслідок не здійснюється внесення змін до державних актів, які видавалися раніше. 04.08.2008 в приміщенні будівлі "Дніпроцивільпроект" сталась пожежа, фонд документації із землеустрою було частково знищено, в тому числі, примірник документації із землеустрою, на підставі якої видавався державний акт на право приватної власності на землю від 25.02.98 номер державної реєстрації 008726. Тому з метою виправлення помилки, допущеної в Державному акті на право приватної власності на землю, запропоновано звернутись до суду (а.с.5).

Дані правовідносини регулюються ЦК України та ЦПК України, ЗК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, у судовому засіданні було встановлено, що заявники прийняли спадщину після померлого ОСОБА_7 та отримали відповідні свідоцтва на 1/3 земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Немировського, 116.

В той же час, відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування.

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Як було встановлено у судовому засіданні у Державному акті на право приватної власності на землю серія ДП Д*N2016, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів № 144 від 22.01.98 про передачу у приватну власність земельну ділянку площею 0,0646 га було допущено помилку, а саме у прізвищі спадкодавця ОСОБА_7, де помилково прізвище останнього було зазначено як "Гомилко".

Як вбачається із наданих заявниками документів останні позбавлені права зареєструвати право власності на земельну ділянку у відповідних частинах, оскільки у Державному акті були допущені помилки в частині зазначення прізвища володільця, тобто спадкодавця, в той час як виправлення допущеної помилки, також, не має місце, з огляду на надані заявнику відповіді заінтересованої особи.

Згідно п. 6 ст. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши та зясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суд вважає, що наявні всі підстави для задоволення вимог заявників. Факт належності правовстановлюючого документу повністю підтверджується наданими заявниками документами, які містяться в матеріалах справи в їх сукупності.

Встановлення даного факту не суперечить діючому законодавству і тягне для заявників юридичні наслідки, які мають для них значення. Аналізуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити вказану заяву.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 1216-1218, 1225 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-64, 209, 214, 215, 256, 259 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, заінтересована особа: Відділ у м. Дніпрі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_7, який помер 22.07.2006, Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Д* №008726 84262016, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 22.01.98 за № 144 "Про передачу у приватну власність та надання у користування земельних ділянок громадянам у Самарському районі м. Дніпропетровська", на земельну ділянку площею 0,0646 га розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Немировського, б. 116.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя К.С. Маштак