Справа № 438/1171/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/3863/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Ніткевича А.В.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гнатишака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 24 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.09.2008 р. у розмірі 74848,84 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.09.2008 р. ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, зокрема, про договір приєднання. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідач своїх зобов'язань за договором не виконала та станом на 31.10.2016 р. має заборгованість на загальну суму 74848,84 грн.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 24 січня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.09.2008 р. у розмірі 74848 грн. 84 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 07 квітня 2017 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Бориславського міського суду Львівської області - залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що достовірність та обґрунтованість розрахунку заборгованості, наданого позивачем та взятого в основу рішення суду першої інстанції, викликає сумнів, оскільки розрахунок нарахованої заборгованості процентів по кредиту не відповідає написаним ставкам процентів. Вказує, що неправомірна оцінка збитків в частині нарахованих процентів за невиконання кредитних зобов'язань) призвела до істотного дисбалансу договірних прав на шкоду відповідачу, що суттєво порушує її права як споживача. Крім цього вважає неправомірним вилучення банком коштів державної соціальної допомоги одинокій матері в рахунок погашення заборгованості по відсотках за кредитом та пенею. Просить рішення суду скасувати.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання апеляційної інстації не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що 22.09.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір б/н, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що стверджується копією заяви ОСОБА_3 від 22.09.2008 року. Згідно умов договору клієнт (ОСОБА_3.) надала свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком (п.3.2, п.3.3 Умов і правил надання банківських послуг).

Відповідно до умов договору відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором (п.6.5 Умов і правил надання банківських послуг). Згідно з умовами договору при порушенні позичальником термінів платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Задовольняючи позов, міський суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 порушила умови договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків і станом на 31.10.2016 р. сума її заборгованості перед позивачем становить 74848 грн. 84 коп., яка складається з: 7988,49 грн. - заборгованість за кредитом, 59941,12 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3116,90 грн. заборгованість за комісією, крім цього, до суми боргу входять штрафи: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 3552,33 грн. - штраф (процентна складова), що стверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 22.09.2008 р. станом на 31.10.2016 р., наданим позивачем і така підлягає стягненню на користь позивача.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду погодитися не можна.

Встановлено, що відповідачу надано кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості.

Пунктом п. 5.3 Умов і правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід»ємних частин договору. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру кредиту, що надається (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з п. 4.9 цього договору.

Як убачається з наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості з 01.04.2015 року банк збільшив проценти за використання кредитного ліміту до 3,6 % в місяць (43,20 % в рік), про що повідомив відповідачку 30.04.2015 року, що стверджується випискою по картрахунку (а.с. 126). Таким чином, позивачем не дотримано порядок зміни тарифів, який передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг. Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність нарахування заборгованості за процентами за період з 01.04.2015 року за ставкою 43,20 %. Тому розмір заборгованості за процентами, який підлягає стягненню, слід зменшити до 55 738,52 грн., виходячи із ставки 34,80 %, що діяла до 01.04.2015 року (59941,12 грн. - 4 202,60 грн).

Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього тощо).

Задовольняючи позов в частині стягнення з ОСОБА_3 3116,90 грн. заборгованості за комісією, міський суд не взяв до уваги, що комісія нарахована за обслуговування кредиту, що визнав представник позивача у судовому засіданні. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь позивача 3116,90 грн. комісії.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача 7988,49 грн. заборгованості за кредитом, 250 грн. штрафу (фіксована частина), 3552,33 грн. -штраф (процентна складова) відповідає матеріалам справи, доказам, нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в цій частині.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції слід змінити, стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 67 529,34 грн., з яких 7 988,49 грн. - заборгованість за кредитом, 55 738,52 грн. - заборгованість за відсотками, 250 грн. - штраф, 3552,33 штраф.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у банка права на договірне списання коштів з рахунку відповідача на погашення заборгованості по кредитних зобов'язаннях за договором від 22.09.2008 року після 20.08.2013 року необґрунтовані, оскільки відповідно до п.4.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум, які підлягають сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Отже, з 13.09.2013 року по 18.04.2014 року здійснювалось погашення заборгованості в результаті договірного списання коштів.

Апелянтом помилково визначено правову природу процентів за користування кредитними коштами як збитки. Проценти за користування кредитними коштами є складовими одержаного кредиту, з нарахуваннями яких відповідач погодилася, засвідчивши це власним підписом.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 24 січня 2017 року змінити в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 74 848 грн. 84 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.09.2008 р. у розмірі: 55 738 грн. 52 коп. заборгованості за відсотками, 7988 грн. 49 коп. - заборгованості за кредитом, 250 грн. - штрафу, 3552 грн. 33 коп. - штрафу, а всього - 67 529 грн. 34 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді: