Справа № 471/781/16-ц
Провадження №2/471/123/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"16" березня 2017 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Скарницької І.Б.,

за участю секретаря - Данілової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

В своєму позові позивач зазначив, що починаючи з 2002 року проживає в домоволодінні № 30, по вулиці Лермонтова, в смт. Братське Братського району Миколаївської області, здійснює необхідний ремонт, сплачує комунальні платежі, користується земельною ділянкою біля будинку та всіма господарськими будівлями та спорудами, що є біля будинку, а отже добросовісно та безперервно володіє та відкрито користуєтьсь даним нерухомим майном. На даний час бажає належним чином оформити документи на будинок і на земельну ділянку біля нього, однак не має можливості це зробити так як не є власником даного нерухомого майна.

До початку судового засідання позивач надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності.

В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив.

ОСОБА_1 з 2002 року проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.с. 12).

Згідно довідки від 20.09.2016 року КП "Вознесенське МБТІ", житловий будинок № 30 по вул. Лермонтова в смт. Братське Братського району Миколаївської області зареєстрований ОСОБА_2 (а.с. 3), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 1226415 від 12.08.2003 року, свідоцтвом про право на спадщину від 16 липня 2003 року за реєстрованого в реєстрі за № 2237 (а.с. 4, 5).

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (ст. 344 ЦК України).

Пунктом 9 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач більше 10 років відкрито мешкає у житловому будинку (арк.с. 12), набула право користування житловим будинком на законних підставах, несе витрати на його утримання (арк. с. 9, 10, 11).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вказане, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 214, 215, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок з господарськими надвірними будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Лермонтова, 30, в смт. Братське Братського району Миколаївської області.

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуто Братським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_3