Справа № 639/4912/17
Провадження № 2/639/2088/17
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ реєстрації місця проживання у Холодногірському районі міста Харкові Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради; Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, суд

ВСТАНОВИВ :

19 серпня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи: Відділ реєстрації місця проживання у Холодногірському районі міста Харкові Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради; Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про надання дозволу на зняття з реєстраційного обліку місця проживання та на реєстрацію нового місця проживання неповнолітньої дитини без згоди батька, яка в подальшому була уточнена. Відповідно до уточненої позовної заяви позивач просила суд: надати дозвіл на зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та на реєстрацію нового місця проживання за адресою: АДРЕСА_2, без згоди батька, ОСОБА_2, а також стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку, ОСОБА_3, батьком якої є відповідач, ОСОБА_2. Після народження дитини відповідач покинув сім'ю. Жодної допомоги в вихованні дитини відповідач ніколи не надавав, рідко цікавився життям дитини, матеріально не допомагає, аліменти не платить. З дня народження донька постійно проживала разом із позивачем та була зареєстрована за її адресою реєстрації в квартирі АДРЕСА_1.

В серпні 2014 року позивач разом із донькою виїхали до Росії на постійне місце проживання, проти чого відповідач не заперечував та надав свою нотаріальну згоду на виїзд дитини за кордон.

На сьогоднішній день позивач має намір повернутися назад та проживати разом з донькою в Харкові, в зв'язку з чим, хоче продати свою вищезазначену однокімнатну, квартиру та придбати іншу з більш ліпшими умовами для проживання. Однак, продати квартиру з зареєстрованими в ній особами виявилось неможливим, та виникла необхідність знятися разом з малолітньою донькою з реєстрації місця проживання з адреси: АДРЕСА_1.

Зняти з реєстрації малолітню дитину без згоди батька є неможливим, у зв'язку з чим позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати їй такий дозвіл, але він категорично відмовився, а без вказаного дозволу позивачу 16.08.2017 року було відмовлено Відділом реєстрації місця проживання у Холодногірському районі міста Харкова в знятті дитини з реєстрації.

Окрім того, позивач і сама особисто не може зареєструватися за новою адресою, поки її донька залишається за старою адресою реєстрації.

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, як власника майна, який позбавлений можливості таке майно відчужити, а також порушених прав її та її доньки на вільний вибір місця проживання

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, яка діє на підставі Довіреності від 18.07.2017 року, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили.

Представники третіх осіб в судове засідання також не з'явилися, про день та час слухання справи повідомленні належним чином, причина неявки суду невідома, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст. ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

В судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3, батьком якої є ОСОБА_2, а матір'ю - ОСОБА_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_1, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. (а.с. 6)

29 березня 2010 року позивачем ОСОБА_1, на підставі Договору купівлі - продажу між нею та ОСОБА_5, було придбано у власність квартиру АДРЕСА_1, та яка складається з однієї житлової кімнати. (а.с. 7)

Позивач разом із донькою зареєстрували своє місце проживання у вищезазначеній квартирі, в якій зареєстровані і на теперішній час.

В серпні 2014 року позивач разом із донькою виїхали до Росії на постійне місце проживання, проти чого відповідач не заперечував та надав свою нотаріальну згоду на виїзд дитини за кордон.

Судом встановлено, що з моменту народження ОСОБА_3 та до теперішнього часу малолітня дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, а батько, в свою чергу, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться життям дитини, аліменти не платить.

На сьогоднішній день позивач має намір повернутися назад та проживати разом з донькою в м. Харкові, в зв'язку з чим, має намір продати свою однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та купити іншу, яка буде більшою та матиме зручніше місце розташування.

10 квітня 2017 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «БІЗ КОНСАЛТ», в особі директора ОСОБА_6, Договір про надання посередницьких послуг.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору вона доручила виконавцю провести пошук об'єкта нерухомості, з метою придбання нею такого об'єкта, а саме двокімнатної квартири в районі метро Ботанічний сад або метро Наукова. (а.а. 41-42)

Свою однокімнатну квартиру позивач має намір продати, а враховуючи те, що продати квартиру з зареєстрованими в ній особами виявилося неможливим, та виникла необхідність знятися разом з малолітньою донькою з реєстрації місця проживання з адреси: АДРЕСА_1.

30.06.2017 року та 18.08.2017 року позивач зверталася до відповідача - ОСОБА_2 із Листами - проханнями, із вимогою надати письмову, нотаріально посвідчену згоду на зняття їх неповнолітньої малолітньої дитини з її місця реєстрації та перереєстрації її за новою адресою. (а.с. 8, 10)

Відповіді на вказані листи відповідачем надано не було.

16 серпня 2017 року позивач звернулася до Відділу реєстрації місця проживання у Холодногірському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою про зняття з реєстрації місця проживання її доньки ОСОБА_3 у зв'язку з вибуттям за адресою: АДРЕСА_2, на що їй було відмовлено у зв'язку з тим, що немає згоди батька на зняття з реєстрації. (а.с. 12)

Того ж дня позивач зверталась до Відділу реєстрації місця проживання у Холодногірському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради із аналогічною заявою щодо зняття її самої з реєстрації, на що їй також було відмовлено, у зв'язку з тим, що її неможливо зняти з реєстрації без зняття з такої реєстрації її малолітньої дитини. (а.с. 40)

Позивач зазначає, що на час продажу квартири АДРЕСА_1 та оформлення документів з купівлі-продажу нової квартири, вона з малолітньою донькою будуть зареєстровані в квартирі її брата ОСОБА_7, яка належить йому на праві власності підставі Договору купівлі-продажу квартири від 12.03.2010 року, в яку вона і просить надати дозвіл на реєстрацію. (а.с. 45-46)

Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до положень ч.2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення прав, які встановленні Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів), або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 160, ч.1 ст. 161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків.

Як встановлено статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно п. 2.3. розділу 2 Наказу МВС України від 22.11.2012 року № 1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки. До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім'я, по батькові, стать, дата і місце народження).

Суд вважає, що, ненадання відповідачем згоди на реєстрацію місця проживання дитини порушує передбачене законом право дитини та позивача на реєстрацію місця проживання.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Згідно ст. 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.

Суд вважає, що у зв'язку з неможливістю здійснити реєстрацію місця проживання малолітньої ОСОБА_3, відмовою у реєстрації його місця проживання, дитина фактично обмежена у користуванні правами і свободами, гарантованими Конституцією України та законами України, зокрема, правом на користування житловим приміщенням, та як наслідок обмеження права на отримання освіти, охорону здоров'я, соціальний захист за місцем проживання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що бездіяльність відповідача, який не оспорює місце проживання дитини з матір'ю, проте не надає письмової згоди на його реєстрацію за фактичним місцем проживання, вчинена ним всупереч інтересам дитини, оскільки порушує право дитини на визначення місця його реєстрації та, відповідно, правових підстав на користування житловим приміщенням.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи те, що справа доведена до суду з вини відповідача, суд на підставі ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640, 00 грн., що підтверджується квитанцією. (а.с. 2)

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 169, 209, 212, 214-218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 15, 29 ЦК України, ст. 33 Конституції України, ст. ст. 141, 154, 155, 160, 161 СК України, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст. 3, 6 Конвенції про права дитини, п. 2.3. розділу 2 Наказу МВС України від 22.11.2012 року № 1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів»,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ реєстрації місця проживання у Холодногірському районі міста Харкові Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради; Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - задовольнити.

Надати дозвіл на зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та на реєстрацію нового місця проживання за адресою: АДРЕСА_2, без згоди батька, ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович