Справа № 752/6496/15-ц
Провадження № 2/752/1693/17
У Х В А Л А

Іменем України

22.02.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про визнання недійсним договору, суд -

Встановив

В квітні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 20.07.2011 року укладений між відповідачами;

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» надати оригінали та копії всіх документів, які б підтверджували, що на момент підписання Договору купівлі продажу кредитного портфелю від 20.07.2011 року, особи ОСОБА_2 та ОСОБА_4, мали достатній обсяг цивільної дієздатності на підписання цього договору;

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство «ОТП Факторинг Україна» надати оригінали та копії всіх документів, які б підтверджували, що на момент підписання Договору купівлі продажу кредитного портфелю від 20.07.2011 року, особа ОСОБА_3, мала достатній обсяг цивільної дієздатності на підписання цього договору.

- стягнути з відповідачів судові витрати.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.11.2015 року вказаний позов залишено без розгляду з підстав визначених п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

26.12.2015 року позивачем подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року скасовано ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26.11.2015 року та справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У подальшому, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2016 року вказаний позов залишено без розгляду з підстав визначених п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

15.09.2016 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.10.2016 року скасовано ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2016 року та справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судом встановлено, що в судові засідання призначені на 08 грудня 2016 року та 22 лютого 2017 року позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Судові виклики позивача здійснювались за адресою вказаною ним в позовні заяві, а саме 03115, АДРЕСА_1.

Судові виклики, які надіслані позивачу на вказану ним адресу повернулись до суду із поміткою оператора зв'язку «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України повинні враховуватись у системному та логічному зв'язку із положенням ст. 169 цього Кодексу, згідно з якою суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин (п. 3 ч. 1 ст. 169 ЦПК України), при повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

Отже, законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. У зв'язку з наведеним, положення п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України якими передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму судам роз'яснено, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що вона не уявляє собою великої складності, оскільки є звичайним спором щодо оспорювання правочину.

Разом з тим, оцінюючи поведінку позивача, суд виходить з того, що останній недобросовісно користується своїми процесуальними правами на участь в судовому засідання, оскільки навмисно не отримує судові повістки та не з'являється в судове засідання. Така процесуальна поведінка позивача відбувалася як з часу подання позову, так і після задоволення його апеляційних скарг та повернення справи з апеляційного суду.

Також оцінюючи характер процесу та його значення для позивача, слід врахувати, що за весь час перебування справи у провадженні суду, позивач жодного разу не з'явився в судове засідання, що свідчить про байдужість до руху справи, при цьому, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи та знаючи про можливість розгляду справи без його участі, відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності не надає, чим умисно затягує розгляд справи та позбавляє суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог. Вказане також не підтверджує значимості цієї справи для позивача та свідчить про те, що він зацікавлений саме в тривалому розгляді справи в суді.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про залишення даної позовної заяви без розгляду та вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що ч. 2 ст. 207 ЦПК України визначено, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 169, 207-210 ЦПК України, суд,

Ухвалив

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про визнання недійсним договору - залишити без розгляду.

Особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя