УХВАЛА

іменем україни

03 березня 2017 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши скаргу ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця, заінтересовані особи: Старший державний виконавець Солом?янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління у м. Києві Гуріна Євгенія Петрівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернулась до суду із вищезазначеною скаргою, в якій просить визнати протиправними дії державного виконавця Солом?янського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гуріної Є.П. щодо відкриття виконавчого провадження за №51933269; скасувати постанову державного виконавця Солом?янського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гуріної Є.П. про відкриття виконавчого провадження за №51933269, прийнятої 15.08.2016; зобов?язати державного виконавця Солом?янського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гуріну Є.П. винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Солом?янського районного суду м. Києва від 18.08.2015, виданого на виконання рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 08.06.2015 у справі №760/19670/14-ц (провадження №2/760/4462/15).

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, містити відомості, перелічені в п.п. 3-5 ч. 3 ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження» (на даний час - ч. 7 ст. 82 даного Закону).

В разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, ст. 26, ч. 4 ст. 57 Закону N 606-XIV, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами ст. 248-22 ЦПК. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено в порядку, передбаченому статтями 85, 89 ЦПК, залишається без розгляду.

Заявник стверджує, що постанова державного виконавця від 15.08.2016 нею взагалі не отримувалась, як і заочне рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 08.06.2015.

06.02.2017 заявник, з її слів, лише дізналась про існування такого рішення суду. Як вбачається зі штампу на поштовому конверті скарга заявником була направлена до суду 06.02.2017.

Проте, жодних доказів власних тверджень, щодо «дізнання» про наявність рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 08.06.2015, а також щодо отримання інформації та/або копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а також правового обґрунтування підстав відрахування строку на звернення до суду зі скаргою від 06.02.2017, не надано, що позбавляє суд можливості перевірити правильність обчислення строків звернення заявника до суду і вирішити питання, в разі необхідності, про їх поновлення чи відмову в їх поновленні.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Як вбачається з матеріалів скарги, 08.06.2015 Солом?янським районним судом м. Києва було ухвалено рішення по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», і стягнуто солідарно на його користь з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 заборгованість у розмірі 1 981 192,86 грн. за кредитним договором №2608/0308/71-017 від 19.03.2008, укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2

Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_5 також може бути заінтересованою особою у даній справі, враховуючи зазначені обставини, заявнику необхідно надати правове обґрунтування підстав незалучення в якості заінтересованої особи - ОСОБА_5 або уточнити склад учасників справи, шляхом внесення змін.

Однак, дана скарга не відповідає вказаним вимогам.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця, заінтересовані особи: Старший державний виконавець Солом?янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління у м. Києві Гуріна Євгенія Петрівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - залишити без руху.

Роз'яснити заявнику, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі скарги в новій редакції з урахуванням виправлення зазначеним судом недоліків.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.С. Кицюк