Справа №:755/8929/17
Провадження №: 2/755/3982/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Бурячек О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про іпотечний борг № №К-49/2/20068 від 21.09.2006 року, на загальну суму 57163,10 дол. США, яка включає: заборгованість за кредитом - 49576,78 дол. США; заборгованість за відсотками - 7586,32 дол. США, а також судовий збір, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та її уповноважений представник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі на підставі наданих до суду запереченнях. (а.с. 84-91)

Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 21 вересня 2006 року між Акціонерним банком «ІКАР-Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний борг №К-49/2/2006, відповідно до якого Кредитор надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 56800,00 дол. США, зі сплатою 11,5 процентів річних, на строк 25 років, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості за кредитом до 21 вересня 2006 року. (а.с. 3-5)

23 січня 2007 року між Акціонерним банком «ІКАР-Банк» та ОСОБА_1 було укладеного Додаткову угоду №1 до Договору про іпотечний борг К-49/2/2006 від 21 вересня 2006 року, про наступне: Кредитор зобов'язується повернути Позичальнику грошові кошти в розмірі 360,00 доларів 00 центів США, які були раніше сплачені ним як часткове дострокове погашення кредиту. (а.с. 6)

21 вересня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк професійного фінансування» (який є правонаступником Акціонерним банком «ІКАР-Банк») та ОСОБА_1 було укладеного Договір №2 про внесення змін до кредитного договору №К-49/2/2006 від 21.09.2006 року, про наступне: сторони погодили викласти пункт 1.1 Договору про іпотечний борг №К-49/2/2006 від 21.09.2006 року в наступній редакції: «1.1. Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 56800,00 дол. США на умовах, визначених цим Договором, на загальний строк користування 25 років, з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом 21 вересня 2031 року зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 11,5 процентів річних за користування Кредитом; Виключити пункти 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3, 1.1.4, 1.2, 1.2.1, 1.3, 2.7, 2.9, 3.2, 3.2.1, 3.2.2, 3.3, 3.4 Договору про іпотечний борг № К-49/2/2006 від 21.09.2006 року (а.с. 7)

06.08.2012 року між ПАТ «Банк Професійного фінансування», який є правонаступником «ІКАР - БАНК», та ПАТ «Альфа - Банк» відповідно до чинного законодавства був укладений Договір купівлі-продажу кредитних портфелів

За умовами Договору відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором №К-49/2/2006 від 21.09.2006 року, що було укладено між ПАТ «Банк Професійного фінансування» та ОСОБА_1, на користь ПАТ «Альфа - Банк».

Як убачається з витягу до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 06 серпня 2012 року, продавець передав а покупець прийняв Право вимоги за кредитним договором №КА-92/2/08 від 09.10.2008 року укладеним між Акціонерним банком «ІКАР-Банк» та ОСОБА_5 (а.с. 27)

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із. суті кредитного договору.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника.

При вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов'язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту.

Виходячи з предмету позову, Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» пред'явило вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний борг № №К-49/2/20068 від 21.09.2006 року, на загальну суму 57163,10 дол. США, яка включає: заборгованість за кредитом - 49576,78 дол. США; заборгованість за відсотками - 7586,32 дол. США.

За змістом долученого до позову розрахунку заборгованості, долучений позивачем до позову, за період дії кредитного договору позивачем в період з 21.09.2006 року по 21.05.2017 року нараховано 7586,32 доларів США заборгованості по відсотках, та 49576,78 джоларів США заборгованості за кредитом. (а.с.26)

За положеннями статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. При цьому Конституцією України не встановлено обмежень щодо можливості використання грошових одиниць держави в Україні.

Відповідно до статті 192 ЦК України в Україні може використовуватися іноземна валюта у випадках і в порядку, встановлених законом.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Ст.47 та ст. 49 цього Закону визначають операції банків і розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до статті 5 цього Декрету за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій достатньою правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку, тобто отримання дозволу НБУ на операції, пов'язані з іноземною валютою. Надання кредитів у валюті за наявності в банку відповідної генеральної ліцензії (дозволу НБУ на здійснення кредитних операцій у валюті) не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Верховний Суд України 16.09.2015 року у справі № 6-190цс15 висловив правову позицію, відповідно якої: не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

В той же час, ПАТ «Альфа Банк» висуваючи вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору визначає суму боргу в іноземній валюті - доларах США, не долучив дозвільні документи на здійснення операцій в іноземній валюті.

Відповідно до частини 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Пунктом 2.1 Договору кредиту передбачено, що нарахування процентів за користування Кредитом нараховуються щоденно за ставкою, визначеною у цьому Договорі на залишок фактичної суми заборгованості за фактичну кількість днів користування кредитом. Початок нарахування процентів є дата дні надання кредиту. Проценти нараховуються згідно фактичної кількості днів у місяці та 365 днів у році (366 днів у високосному році).

Відповідно до умов п.п. 2.3 Договору кредиту, Проценти за користування простроченою сумою Кредиту нараховуються щоденно за ставкою, визначеною у цьому Договорі на не погашену прострочену частину Кредиту за Фактичну кількість днів користування простроченою сумою Кредиту включаючи день видачі та повернення, виходячи з тривалості днів

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань.

Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною.

Таким чином, в обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до Постанови КМУ від 29.06.1999 р. "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, за кредитнми договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як вбачається зі змісту виконавчого напису нотаріуса, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого за № 19421, запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за Договором про іпотечний борг №К-49/2/2006, укладеного між АТ «Ікар - Банк» та ОСОБА_1, за період з 01 листопада 2014 року по 01 вересня 2016 року в загальному розмірі 52621,77 доларів США.. (а.с.87)

21 лютого 2017 року, головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_7 на підставі виконавчого напису №19421, виданого 31.10.2016 року ПН КМНО, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53451557 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа - банк» суму боргу у розмірі 52621,77 доларів США. (а.с. 88-89)

В межах виконавчого провадження ВП№53451557 з примусового виконання виконавчого напису №19421, виданого 31.10.2016 року ПН КМНО, головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_7 винесено постанову від 21.02.2017 року про арешт майна (а. с. 90-91)

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. (ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Обгрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 (Позичальник), в порушення умов кредитного договору та положень ст. ст. 509, 526, 1054 Цивільного кодексу України, не здійснювала погашення заборгованості за кредитом в межах визначених договором строків, у зв'язку з чим станом на 29.05.2017 року має заборгованість, яка розрахована в період з 21.09.2006 року по 21.05.2017 року в загальному розмірі 57163,10 доларів США, яка складається: заборгованість за кредитом - 49576,78 дол. США; заборгованість за відсотками - 7586,32 дол. США.

Оскільки ПАТ «Альфа Банк» скористався своїм правом стягнення з ОСОБА_1, заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 52621,77 доларів США, яка складається зокрема з заборгованості за кредитом у розмірі 49576,78 доларів США, безспірність боргу визначений у виконавчу напису нотаріуса, крім того, в межах визначеної позивачем заборгованості відкрито виконавче провадження, та накладено арешт на майно боржника.

Виходячи з предмету позову, позивачем окремо пред'явлено вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками, що розраховані позивачем за період з 21.09.2006 року по 21.05.2017 року в сумі 7586,32 доларів США.

Пунктом 2.1 Договору кредиту передбачено, що нарахування процентів за користування Кредитом нараховуються щоденно за ставкою, визначеною у цьому Договорі на залишок фактичної суми заборгованості за фактичну кількість днів користування кредитом. Початок нарахування процентів є дата дні надання кредиту. Проценти нараховуються згідно фактичної кількості днів у місяці та 365 днів у році (366 днів у високосному році).

Відповідно до умов п.п. 2.3 Договору кредиту, Проценти за користування простроченою сумою Кредиту нараховуються щоденно за ставкою, визначеною у цьому Договорі на не погашену прострочену частину Кредиту за Фактичну кількість днів користування простроченою сумою Кредиту включаючи день видачі та повернення, виходячи з тривалості днів.

Надаючи розрахунок заборгованості, як доказ, яким позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків в сумі 7586,32 доларів США, розраховані за період з 21.09.2006 року по 21.05.2017 року в сумі 7586,32 доларів США.

Проте, з таким розрахунком заборгованості суд погодитись не може, оскільки на момент вчинення виконавчого напису зареєстрованого за № 19421, заборгованість за період з 01 листопада 2014 року по 01 вересня 2016 року, нараховані відсотки становили суму 3044,99 доларів США, та враховуючи те, що ПАТ «Альфа Банк» скористався своїм правом стягнення з ОСОБА_1, заборгованості по кредитному договору в загальному розмірі 52621,77 доларів США, яка складається, зокрема, з заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 3044,99 доларів США, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса, крім того, який пред'явлено до примусового виконання до відповідного відділу ДВС.

У разі неповернення позичальником суми позики своєчасно, його борг складатиме, зокрема, проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами. Таким чином, вищенаведеними правовими нормами передбачено стягнення на користь позикодавця проценти за договором позики за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (такої правової позиції дотримується Верховний Суд України (постанова від 02.09.2015 у справі № 6-369цс15).

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Надаючи оцінку вимогам позивача в частині визначення розміру заборгованості за відсотким за користування кредиту, суд враховує, що позивачем заявлено вимогу про стягнення нарахованих відсотків за період з 21.09.2006 року по 21.05.2017 року в загальному розмірі 7586,32 доларів США, з яких частина стягнута за виконавчим написом нотаріуса у розмірі 3044,99 доларів США (за період з 01 листопада 2014 року по 01 вересня 2016 року), та приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 нарахованих відсотків за період з 01 вересня 2016 року по 02 травня 2017 року у розмірі 4541,33 доларів США.

Відповідно до частини першої ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. (ст.1 Цивільного процесуального кодексу України)

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд, присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн., пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 15, 525, 526, 530, 599, 610, 631,1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст.1, 4, 10, 11, 56, 58, 60, 61, 88, 208, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа - банк» заборгованість за Договором про іпотечний борг № №К-49/2/20068 від 21 вересня 2006 року по сплаті відсотків за період з 01 вересня 2016 року по 02 травня 2017 року у розмірі 4541,33 доларів США, та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я