Справа № 752/100/17
Провадження № 2/752/2420/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

01.11.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Кравченко В.А.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та матеріального збитку, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд, -

Встановив

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення та збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на користь позивача, понесену останнім шкоду від матеріального збитку транспортного засобу заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 135 007, 27 грн., яка складається із залишкового розміру матеріального збитку - 123 007, 27 грн. та витрат послуг експерта - 12 000,00 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позову вказав, що 11.07.2013 року близько 12:00 год. на перехресті проспекту Червонозоряного та вул. Кіровоградської в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. НОМЕР_1, власником якого є позивач, та транспортного засобу «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_2, яким керував відповідач.

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2014 року у справі № 752/19412/13-к, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.10.2015 року, ОСОБА_1, який на момент ДТП перебував за кермом транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. НОМЕР_1, визнано невинуватим та виправдано за пред'явленим обвинуваченням за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ч. 6 ст. 284 КПК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.02.2014 року у справі № 752/19412/13-к ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП та звільнено останнього від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням з потерпілою.

Згідно Висновку № 3-15атз експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, від 03.06.2015 р., а також додаткового до нього Висновку № 3-15-1атз від 07.06.2017 року, вартість матеріального збитку транспортного засобу позивача від ДТП становить 154 873,27 грн.

Сума страхового відшкодування виплачена ТДВ «СК «Альфа-Гарант, згідно заяви позивача від 12.07.2013 року, становить 31 866,00 грн.

За таких обставин, сума невідшкодованого матеріального збитку складає 123 007, 27 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також просив стягнути з відповідача на його користь витрати експертно-оціночних послуг експерта у розмірі 12 000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 надали суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, зазначили, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом публікації оголошення про виклик до суду у загальнодержавній газеті «Урядовий кур'єр», клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надав, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. НОМЕР_1.

Також встановлено, що 11.07.2013 р. приблизно о 12:00 год. на перехресті проспекту Червонозоряного та вул. Кіровоградської в м. Києві з вини ОСОБА_2, який керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_2, сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, за кермом якого перебував ОСОБА_4.

Вказані обставини підтверджуються вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2014 року у справі № 752/19412/13-к, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.10.2015 року (а.с. 6-12), згідно якого ОСОБА_4 визнано невинуватим та виправдано за пред'явленим обвинуваченням за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ч. 6 ст. 284 КПК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, а також ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.02.2014 року у справі № 752/19412/13-к (а.с. 68), згідно якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та у відповідності до ст. 46 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження відносного нього за ч. 1 ст. 286 КК України закрито.

Згідно Висновку № 3-15атз експертного авто товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, від 03.06.2015 року, а також додаткового до нього Висновку № 3-15-1атз від 07.06.2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталася 11.07.2013 року, станом на момент проведення додаткового дослідження, становить 154 873,27 грн. (а.с. 13-26, 48-53)

Як вбачається зі змісту позовної заяви, 12.07.2013 року позивач повідомив страховика ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно розрахунку страхового відшкодування, затвердженого в.о. директора з врегулювання збитків ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», суму страхового відшкодування ОСОБА_1, як власнику автомобіля НОМЕР_1, визначено у розмірі 31 866,00 грн.

Згідно виписки по рахунку № 4ЕSK-S4ME-OU33-NKK0 від 10.08.2016 р., ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 31 866,00 грн. (а.с. 47)

За змістом статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як особи винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в ході якої автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2002475 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 50 000 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

04.07.2016 року ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 31 866,00 грн.

Доказів того, що сторонами по справі оспорювалася правильність розрахунку страхового відшкодування, суду не надано.

За змістом ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до Висновку № 3-15атз від 03.06.2015 року, а також додаткового до нього Висновку № 3-15-1атз від 07.06.2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталася 11.07.2013 року, станом на момент проведення додаткового дослідження, становить 154 873,27 грн.

За таких обставин, оскільки виплачена ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» сума страхового відшкодування у розмірі 31 866,00 грн. є недостатньою для відшкодування заподіяних власнику автомобіля НОМЕР_1, збитків, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 1194 ЦК України з особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між розміром заподіяної шкоди 154 873,27 грн. та виплаченою сумою страхового відшкодування - 31 866,00 грн., що становить 123 007,27 грн.

До складу збитків також відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, про що прямо зазначено в ст. 22 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що з метою визначення розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталася 11.07.2013 року, у зв'язку з необхідністю обґрунтування і доведення своїх позовних вимог щодо відшкодування цієї шкоди, позивач ОСОБА_5 був змушений звернутися до експертної організації для здійснення оцінки розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що замовлення і оплата позивачем послуг експертного автотоварознавчого дослідження відбулася у зв'язку необхідністю вчиняти дії, спрямовані на відновлення його порушеного права, а тому, з урахуванням ст. 22 ЦК України, позовні вимоги про відшкодування витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 12 000,00 грн., понесення яких підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 8/15 від 19.05.2015 року, є законними і обґрунтованими.

За таких обставин, враховуючи все вищевикладене в сукупності, оскільки обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, знайшли підтвердження в ході розгляду справи та не були спростовані стороною відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, відносяться витрати на правову допомогу.

Зважаючи на вказане, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 1 350,07 грн., які підтверджуються квитанцією про сплату № 11366 від 31.12.2016 року та квитанцією № 51/з4 від 19.06.2017 року, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, як сторони на користь якої ухвалено рішення суду.

Що стосуються відшкодування витрат на правову допомогу, суд має зазначити наступне.

Судом встановлено, що між адвокатом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги № АП-078 від 28.12.2016 року, відповідно до якого Адвокат зобов'язався надавати Клієнту правову допомогу по захисту його прав та інтересів, а саме по триманню відшкодування шкоди у повному обсязі з ОСОБА_2 за понесену шкоду в ДТП, яка сталася з його вини 11.07.2013 року на перехресті проспекту Червонозоряного та вул. Кіровоградськовї в м. Києві, між власним Клієнта транспортним засобом «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. НОМЕР_1, за кермом якого перебував ОСОБА_4, що виправданий згідно з вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2014 року та транспортним засобом «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_2, за кермом якого перебував ОСОБА_2 що повністю визнав себе винним у вищевказаному кримінальному провадженні та ДТП (а.с. 29)

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Виходячи з положень вказаної статті суд приходить до висновку, що компенсації підлягає винагорода за правову допомогу, надану за:

-участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні;

-участь особи, яка надавала правову допомогу, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням;

-ознайомлення особи, яка надавала правову допомогу, з матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача брав участь у судовому засіданні 19.06.2017 року тривалістю 11 хвилин, доказів вчинення інших процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи суду не надано.

За таких обставин, з урахуванням того, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2017 року становить 1600,00 грн., а 40% від нього становить 640,00 грн., з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу загальною тривалістю 11 хвилин у розмірі 117,33 грн.

Долучений стороною позивача акт № 1 приймання-передачі грошових коштів не може бути оцінений судом як допустимий доказ витрат понесених позивачем на правову допомогу, оскільки не відповідає вимогам до розрахункового документу, що встановлені Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління Національного Банку України №637 від 15.12.2004 року.

За огляду на викладене, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір судовий витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв'язку із задоволенням заявлених вимог становить 1 467, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та матеріального збитку, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Полтава, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, і.п.н. НОМЕР_4, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) суму шкоди від матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 123 007, 27 грн., витрати на проведення експертно-оціночних послуг у розмірі 12 000,00 грн., судові витрати у розмірі 1 467,40 грн., а всього - 136 474 (сто тридцять шість тисяч чотириста сімдесят чотири) гривні 67 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів, з дня отримання його копії до Голосіївського районного суду м. Києва.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя