Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, Малохатська сільська рада Старобільського району Луганської області, Старобільська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення суми витрачених коштів на ремонт і утримання будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Луганської області від 24 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вони є спадкоємцями за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті їхньої матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач ОСОБА_7 є вдовою їхнього померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 брата ОСОБА_11, а ОСОБА_8 - є його сином від попереднього шлюбу.

Після смерті їхньої матері ОСОБА_10 вони у шестимісячний строк подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за законом як спадкоємці першої черги та отримали свідоцтва про право на спадщину кожен по 1/3 частині майна матері з урахуванням частки ОСОБА_11, оскільки він нотаріально відмовився від своєї частки у спадщині на їхню користь.

Позивачі зазначали, що у них з ОСОБА_7 виник спір стосовно права власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Зазначений будинок був зведений їхніми батьками у шлюбі, тобто був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_10, та був введений в експлуатацію у 1963 році і зареєстрований на їхнього батька ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідно батьку належала та підлягала поділу між спадкоємцями лише 1/2 частина будинку, а інші 1/2 частина належала їхній матері ОСОБА_10

Позивачі відмовилися від прийняття спадщини за батьком. Спадщину прийняла мати ОСОБА_10, яка була зареєстрована та проживала разом із батьком на момент його смерті та ОСОБА_11 До складу спадщини входила земельна частка (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1, який був виданий за життя ОСОБА_1219 листопада 1996 року, та відповідно 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1. Спадщину батька вони розділили в рівних частках, відповідно, по 1/2 частці земельного паю та по 1/2 частці будинку матері та брату. Тобто частка матері у будинку складала 3/4.

Старобільською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 342/2000 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12та видано свідоцтво про право на спадщину від 7 червня 2000 року за НОМЕР_2.

Факт заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину вказується у постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій ОСОБА_6 від 29 вересня 2015 року, а також в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1, який був виданий ОСОБА_12та до якого були внесені зміни у зв'язку з передачею права на пай, а саме на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 7 червня 2000 року за НОМЕР_2, право на земельну частку (пай) було передано в рівних частинах ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Позивачі вважали, що кожен із них має право на спадкування після смерті матері за законом на 1/4 частини спірного житлового будинку, а тому просили визнати за ними це право у судовому порядку.

ОСОБА_7 звернулася до суду із зустрічним позовом про стягнення суми витрачених коштів на ремонт і утримання будинку.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 21 жовтня 2016 року первісний позов та зустрічний позов задоволено частково.

Визнано за кожним із позивачів за первісним позовом - ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1. Вирішено питання про судові витрати. В частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 витрат за проведення експертної оцінки у розмірі 600 грн відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суму витрачених коштів на ремонт та утримання будинку АДРЕСА_1 по 6 187 грн 50 коп. з кожного. В іншій частині зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено за необґрунтованістю.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 24 січня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено. Скасовано рішення в частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_7 та ухвалено у цій частині нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_7 у задоволенні позову до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення суми витрачених коштів на ремонт і утримання будинку. Змінено рішення суду в частині стягнутого судового збору. В іншій оскаржуваній частині рішення Старобільського районного суду Луганської області від 21 жовтня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 про стягнення суми витрачених коштів на ремонт і утримання будинку з підстав недоведеності цих вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити, рішення апеляційного суду Луганської області від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко

Колегія суддів: