Справа № 308/6697/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря _ ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3С

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третьої особи без самостійних вимог Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно та стягнення шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_4, третьої особи без самостійних вимог Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно та стягнення шкоди.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що у відповідності до договорів купівлі-продажу від 17.02.2006 року та від 22.12.2006 року вона є власником житлових квартир №3 та №5 у житловому будинку по вул. Волошина, 40 у м. Ужгороді. Вказані квартири розташовані у багатоквартирному будинковолодінні, є окремо стоячими та мають самостійні входи зі спільного двору. Власником квартири №4 у будинковолодінні за вищевказаною адресою є відповідач ОСОБА_4, який придбав її за договором купівлі-продажу від 25.10.2011 року. Належна йому квартира на дату придбання складалася з однієї житлової кімнати площею 18,2м.кв. та мала загальну площу 25,7м.кв. та розташовувалася між належними їй квартирами №3 та №5 і так само мала самостійний вхід з двору. У 2014 році ОСОБА_4 розпочав за вказаною адресою будівельні роботи. В супереч анонсованій попередньо реконструкції існуючої квартири з незначним розширенням на власній земельній ділянці, фактично ведеться повномасштабне будівництво. На клаптику землі, який займала належна ОСОБА_4 квартира та частково на прилеглій території, знісши попередньо стару одноповерхову будівлю, останній зводить триповерхову новобудову, вимурувавши два поверхи та заклавши основу під третій. Крім того зазначає, що від початку ведення будівельних робіт на вказаному обєкті їй та членам її родини, які проживають разом зі нею створюються перешкоди у здійсненні права власності на належне майно, у належному користуванні ним та збитки. Так, у всіх приміщеннях (житлових та нежитлових), які зовні стикуються із новобудовою відповідача, зявилася значна волога. Стіни та стеля кімнат вкрилися пліснявою та грибком. Штукатурка здувається та відлущується. Як наслідок діти та дорослі часто хворіють, і хвороби мають затяжний характер. При зведенні стін на обєкті відповідача найнятими ним робітниками було пошкоджено частково перекриття (дах) у квартирі №3 оскільки висота новобудови вища за існуючу, стіни запланованого третього поверху повністю перекриють сонячне світло у кімнатах мансардного поверху квартири №3 оскільки перекриватимуть мансардне вікно. За попередніми висновками спеціалістів, таке сталося по причині того, що забудовником ОСОБА_4 при зведенні зовнішніх стін будинку не були виконані обовязкові у такому випадку гідроізоляційні роботи між зовнішньою стіною квартири №3 та зовнішньою стіною новобудови та аналогічно з боку квартири №5. Крім того, при проектуванні вказаного обєкту відповідачем перевищено допустиму поверховість проектованої будови з урахуванням існуючої. За таких обставин, на думку позивача, у наявності порушення відповідачем містобудівних вимог. А відтак, вказаними діями відповідача завдаються їй збитки.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили суд позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечили з тих підстав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтвержували незаконність дій відповідача по здійсненню ним будівництва та заподіяння позивачці матеріальної шкоди.

Представник третьої особи без самостійних вимог - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його представників, пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При цьому використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Так, у статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобовязує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться й у статті 319 ЦК України.

Власність не тільки надає переваги тим, хто її має, а й покладає на них певні обовязки. Це конституційне положення повязане з принципом поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів обєктами власності. Власність зобовязує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення і не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобовязаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших обєктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обовязків власник зобовязаний додержуватись моральних засад суспільства.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосування наслідків, в тому числі і усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення.

Як встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_6 є власницею квартир №3 та №5 у житловому будинку по вул. Волошина, 40 у м. Ужгороді у відповідності до Договору купівлі-продажу від 17.02.2006 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.03.2006 року № 10185557 та Договору купівлі-продажу від 22.12.2006 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.02.2007 року № 13496906.

ОСОБА_4 є власникомАДРЕСА_1 в будинку № 40 і земельної ділянки загальною площею 0,0072 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по вул. Волошина в м. Ужгороді. Право власності на вказане майно набуте ним у законний спосіб у ОСОБА_7 на підставі нотаріально посвідчених Договорів купівлі продажу від 25.10.2011 року та 08.12.2011 року.

30.01.2015 року Управлінням архітектури та містобудування ОСОБА_4 були видані містобудівні умови та обмеження на забудову власної земельної ділянки по вул. Волошина, 40/4 в м.Ужгороді. Згідно з містобудівними умовами та обмеженнями забудови земельної ділянки, досліджуваний обєкт відноситься до ІІ категорії складності. В свою чергу у відповідності з п.4.6.1 ДБН А.2.2-3-2014 для обєктів І та ІІ категорії складності здійснюється:

1) в одну стадію робочий проект (РП);

2) у дві стадії для обєктів невиробничого призначення ескізний проект (ЕП), а для обєктів виробничого призначення та лінійних обєктів інженерно-транспортної інфраструктури техніко-економічний розрахунок (ТЕР) та для обох робочий проект.

ТОВ ПБК «Закарпатреконструкція» було розроблено робочий проект «Будівництво індивідуального житлового будинку на власній земельній ділянці по вул.Волошина, 40/4 в м.Ужгороді» та «Паспорт погодження фасадів індивідуального житлового будинку на власній земельній ділянці по вул..Волошина, 40/4 в м.Ужгороді » , які погоджено Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради та Управлінням культури Закарпатської ОДА.

Досліджуваний проект розроблено в одну стадію робочий проект (РП). Як вище зазначалося така стадійність відповідає нормативним вимогам.

В результаті проведення експертизи щодо розгляду проектної документації в частині міцності, надійності та довгоговічності обєкту будівництва, 08.05.2015 року ОСОБА_4 отримав експертний звіт, зі змісту якого вбачається, що проектна документація розроблена у відповідності з вимогами нормативних документів на проектування в частині міцності, надійності та довговічності обєкту.

У травні 2015 року ОСОБА_4 було подано до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області декларацію про початок виконання будівельних робіт, яка зареєстрована в інспекції 22.05.15 року за № ЗК 79.

Порядок будівництва нерухомого майна врегульовано відповідними нормативними актами, а саме: Земельним кодексом України; ЦК України; законами України: від 16 листопада 1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування», від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності», від 20 травня 1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність», від 24 лютого 1994 року № 4004-XII «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», від 25 червня 1991 року № 1264-XII «Про охорону навколишнього природного середовища», від 9 лютого 1995 року № 45/95-ВР «Про екологічну експертизу», від 8 червня 2000 року № 1805-III «Про охорону культурної спадщини»; Порядком видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 5 липня 2011 року № 103 та інш.

Відповідно до статті 16 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування» будівельні норми, державні стандарти, норми і правила щодо планування, забудови та іншого використання територій, проектування і будівництва обєктів містобудування розробляються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, іншими центральними органами виконавчої влади в порядку, визначеному законом.

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» установлено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Ухвалою суду від 22 вересня 2015 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту ОСОБА_8.

Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя визначає Закон України «Про судову експертизу».

Згідно ст.3 вищевказаного закону судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об'єктивності і повноти дослідження. Висновок експертизи повинен бути обґрунтованим і містити відповіді на поставлені перед ним питання у межах його компетенції, мати конкретний характер. У разі виявлення експертом важливих фактів, з приводу яких йому не були поставлені запитання, він дає відповідь з власної ініціативи. Відповіді не можуть мати форму рекомендацій або вказівок слідству чи суду.

Згідно висновку судової будівельнотехнічної експертизи 192/04-16 від 02.06. 2016 року у квартирах, які належить позивачці виявлено недоліки і сліди ураження вологістю. Стосовно пошкоджень конструктивних елементів будівлі та їх фізичного зносу, то такі не спостерігаються, всі виявлені недоліки повязані тільки з наявністю ураження вологістю. Щодо причин виникнення цих недоліків, то такі повязуються з будівництвом між даними квартирами нової квартири №4. Зокрема таке слідує з того, що всі виявлені недоліки на стінах мають місце тільки в місцях примикання до квартири №4. Основною причиною замокання стін в квартирі №5 та №3 і ураження їх вологістю, на думку судового експерта, є те, що квартира №4 є незавершена будівництвом. Зокрема, не улаштованим є і дах над квартирою №4 із водостічною системою, яка б відводила опадові води за межі будівлі у відповідну каналізаційну мережу. Станом на час проведення огляду улаштовано імпровізований відвід опадових вод з поверхів квартири №4. Однак, при сильних опадах він є недостатнім і надмірна кількість води розтікається по перекриттю і просочується скрізь стіни в приміщення квартир №3 та №5. Окрім цього, в звязку з незавершеністю будівництва квартири №4 є невиконані роботи з належного примикання стін нової квартири №4 до дахової конструкції квартири №3. Так, в проекті є вузол, в якому зображено детальний план заходів, які необхідно виконати в місці примикання нової квартири №4 з дахом квартири №3. Зокрема, тут передбачено улаштувати по стіні квартири №4 пінополістирольні плити товщиною 100мм, із закріпленням поверх них оцинкованої сталі, яка заходитиме на конструкцію даху квартири №5 щонайменше на 40-50см (див. а. с. 189 Тому-1). Однак, станом на час проведення огляду такі заходи виконані не були. Тобто, фактично причиною надмірного зволоження конструкцій стін квартир №3 та №5 є те, що квартира №4 є незавершеною будівництвом.

Внаслідок цього, власниці квартир було завдано шкоду, яка становитиме вартість ремонтних робіт по відновленню квартир в належний стан. Зокрема, для цього необхідним є повністю відбити штукатурний шар зі стін, які примикають до обєкта будівництва квартири №4, ретельно осушити конструкцію стін, після чого провести оздоблювальні роботи, які фактично мають місце для приведення стін в належний стан. При цьому слід зазначити, що відновлювальні роботи можливим є провести без знесення незавершеної будівництвом новобудови по вулиці Волошина, 40/4 у місті Ужгороді. Навіть навпаки, проводити такі роботи необхідно після завершення будівництва квартири №4. В протилежному випадку виконання робіт з ремонту квартир №3 та №5 є нерентабельним, так як у разі не завершення будівництва квартири №4, конструкція стін квартир №3 та №5 буде повторно замокати. Таким чином, для проведення ремонтних робіт в квартирах №3 та №5, першочерговим є завершення будівництва квартири №4. Проведеним розрахунком було встановлено, що вартість ремонтних робіт, які необхідно виконати для відновлення квартири №3, становить 5 541,60 (пять тисяч пятсот сорок одна гривня 60 копійок) (. Розрахунок в Додатку 5 до Висновку).Вартість ремонтних робіт, які необхідно виконати для відновлення квартири №5, становить 4 076,40 грн. (чотири тисячі сімдесят шість гривень 40 копійок).

Як убачається з матеріалів судової експертизи та проектної документації на місці де зараз відбуваються роботи по зведенню квартири №4, раніше була інша квартира, менша за своїми параметрами, а ніж та, яка будується зараз. Враховуючи те, що фактично відбувається зміна корисної площі житлової квартири, досліджуваний обєкт може відноситися або ж до реконструкції, або ж до нового будівництва, так як такі роботи як капітальний чи поточний ремонти не передбачають зміну площі будівлі.

Згідно з визначеннями поданими в розділі 3 «Терміни та визначення понять» Державних будівельних норм України «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт. ДБН В.3.2-2-2009», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22.07.2009 № 295 (далі ДБН В.3.2-2-2009), реконструкція житлового будинку це перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв'язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників. Ще одне визначення терміну «реконструкція» подано в п.3.21 Державних будівельних норм України «Склад та зміст проектної документації на будівництво. ДБН А.2.2-3-2014», затверджених наказом Мінрегіону України від 04.06.2014 № 163 (далі ДБН А.2.2-3-2014). Згідно з визначенням в цьому пункті реконструкція це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку обєкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників, забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації обєкта в цілому або його частин.

Щодо нового будівництва, то у відповідності з визначенням поданим в п.3.11 ДБН А.2.2-3-2014, нове будівництво це будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення обєктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних обєктів інженерно-транспортної інфраструктури, в тому числі добудова зупинених обєктів незавершеного будівництва.

Отже, як слідує з вищенаведеного реконструкція це такий вид будівництва, що передбачає використання старих конструкцій будівлі і тільки часткову їх заміну або ж зведення нових, однак основою для проведення робіт залишається стара будівля. Нове ж будівництво передбачає створення нового об'єкту з самого початку, виключенням є тільки добудова незавершеного будівництвом об'єкту, в цьому випадку використовуються конструкції, які були незавершені будівництвом.

При дослідженні представленого робочого проекту встановлено, що в ньому передбачено улаштувати всі несучі конструктивні елементи новими, в тому числі і фундаменти, стіни, перекриття, дах тощо. Зокрема така інформація наведена в загальних даних робочого проекту (див. а. с. 181 Тому-1). Станом на час проведення огляду було встановлено, що при проведенні робіт по улаштуванні нової квартири №4, фактично було улаштовано будівлю з новою конструктивною схемою каркасною. Каркас було улаштовано на нові фундаменти. При будівництві частково було використано задню стіну старої будівлі (Фото №15 Фототаблиці №4 в Додатку 10 до даного Висновку). Про те, що ця стіна є старою, свідчать залишки штукатурки зовні, а також матеріал з якого вона улаштована. Однак, дана стіна носить виключно огороджувальний характер, вона не сприймає жодного навантаження від нової будівлі. Тобто вона за конструктивною схемою є самонесучою. Решта стін є новими. Зазначене свідчить про те, що фактично на досліджуваному обєкті ведеться нове будівництво, як це і було передбачено проектною документацією.

Експертизою також встановлено, що будівництво квартири №4 відбувається впритул до існуючих квартир №3 та №5. Аналогічне було також передбачено і робочим проектом. Аналогічно розташовувалося і старе помешкання квартири №4. В звязку з такими умовами будівництва, в містобудівних умовах та обмеженнях забудови земельної ділянки, які були видані на будівництво квартири №4 в м. Ужгороді по вул. Волошина, 40, від 30.01.2015 року, однією з умов, а саме п.4 містобудівних умов та обмежень, значиться, що необхідним є погодити умови блокування з власниками суміжних будівель. Окрім цього, слід зазначити, що в матеріалах справи є наявним Договір купівлі-продажу квартири від 25.10.2011 року, згідно яким ОСОБА_4 придбав від ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_2 (див. а. с. 74). До цього договору додається також письмова заява ОСОБА_9 (ОСОБА_6М.) від 25.10.2011 року, згідно з якою вона, як власниця квартир 1, 2, 3, 5 будинку №40 по вул. Волошина в м. Ужгороді, не заперечує проти розширення квартири №4, власником якої є ОСОБА_4 (див. а. с. 82). Тобто, фактично дозвіл на зміну конфігурації квартири №4 вже був наданий раніше. Таким чином, в даному випадку погодження обраного відповідачем виду будівництва об'єкту по вул. Волошина, 40/4 у місті Ужгороді (блокування впритул до стін суміжних будівель) з власником суміжних будівель є не обовязковим, а включення такої вимоги в містобудівні умови та обмеження є зайвим. Крім того, в матеріалах справи наявний технічний паспорт на квартиру № 4, згідно якого вбачається, що стара квартира №4, яка мала місце до початку будівництва нової квартири також була зблокована з квартирами №3 та №5.

Згідно з Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 08 грудня 2011 року, ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_4 прийняв у власність земельну ділянку загальною площею 0,0072 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Волошина, 40, Закарпатської області. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_10 (а. с. 77-78 Тому-1). До даного договору також входять ОСОБА_1 з Державного реєстру правочинів від 08.12.2011 року № 10765498 (. а. с. 79 Тому-1), а також Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 792038 від 07 грудня 2011 року (. а. с. 80 Тому-1).

Зокрема, суд звертає увагу, що як вбачається із матеріалів даної цивільної справи, а також судової експертизи, квартира №4 будується у межах контуру земельної ділянки, що належить гр. ОСОБА_4, тоді як конструктивні елементи квартир №3 та №5, які належать позивачці ОСОБА_6, фактично виходять за межі своїх земельних ділянок на земельну ділянку гр. ОСОБА_4

Також судом встановлено, що не ґрунтуються на наявних у справі доказах і доводи позивача про те , що при проектуванні вказаного обєкту відповідачем перевищено допустиму поверховість проектованої будови з урахуванням існуючої, її. Так, листом за № С-30/2015 від 2-.03.2015 року Управління містобудування та архітектури зазначено, що згідно поданої замовником візуалізації, одна із суміжних будівель триповерхова, тому це дає можливість ОСОБА_4 будувати 3 поверхи. (арк..спр.14 , том І). Зазначені обставини також спростовуються і висновком експертизи. Так, квартира під №5 складається з одного поверху, квартира №3 складається з трьох поверхів до яких відносяться цокольний, перший та мансардний поверхи, квартира №4 фактично є улаштованою в два поверхи та недобудованим є третій (мансардний) поверх. Згідно з представленим проектом квартира №4 передбачається триповерховою, у тому числі мансардний поверх.

Щодо висотності будівель, то в звязку з тим, що ділянка на якій розташовуються досліджувані квартири, фактично має ухил по всій довжині, тому, така висотність визначалася від умовної позначки нуля, за яку прийнято рівень земельної ділянки, що прилягає до квартири №4. Щодо висотності квартири №4 по представленому проекту, то згідно з даними наведеними на кресленнях висотність будівлі, яка передбачена проектом становить 10,15м, тоді як проектом передбачено 10,35м.

Згідно висновку експертизи розроблена проектно-кошторисна документація на будівництво обєкту по вул.Волошина, 40/4 у м.Ужгороді відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, зокрема вимогам ДБН А.2.2.-3-2014 , а виконані будівельні роботи на обєкті відповідають як проектній документації так і вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, будівництво ведеться без істотних порушень (наявні порушення є незначними, не призводять до зниження міцніцних характеристик конструкції квартири, не порушують санітарних та протипожежних норм, не створюють реальну загрозу безпеці, життю та здоровю людей).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Визначаючись з правовідносинами, які виникли між сторонами та їх змістом на підставі наданих сторонами доказів, суд має відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд, при прийнятті рішення у справі, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності

Тобто надаючи оцінку поданим сторонами доказам, суд має оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів і їх співвідношенню. При цьому суд має з'ясовувати як належність та допустимість доказів за формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за їх змістом. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на зазначене позивач зобов'язаний надати суду докази у підтвердження завданої йому шкоди.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», визначено, що застосовуючи положеннястатті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Така позиція відображена у Постанові Верховного суду України від 08.06.16 року у справі № 6-530цс16.

Отже, на підставі наведеного, суд приходить до переконання , що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 13, 15, 41, 391, 1166 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третьої особи без самостійних вимог Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно та стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Вжиті Ухвалою суду від 09.07.2015 року заходи забезпечення позову скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Придачук