Справа № 627/714/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі :

головуючого судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря Пушкар І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Цукровик - Агро» про розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и в :

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП «Цукровик - Агро» про розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування позову вказав, що він є власником земельної ділянки площею 5,3314 га, що розташована на території Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області.

10 жовтня 2012 року позивач уклав договір оренди землі з відповідачем строком на десять років. На думку позивача, відповідач не в повному обсязі та не своєчасно сплачує орендну плату, не переглядає розмір орендної плати, не має проекту землеустрою, що забезпечує еколого економічне обгрунтування сівозмін, що є істотним порушенням договору, а тому прохав достроково розірвати вказаний договір оренди землі.

У судовому засіданні під час судового розгляду справи позивач спочатку відмовився від заявлених позовних вимог, вважаючи, що діями відповідача не порушуються умови договору та підтвердив факт щорічної виплати відповідачем орендної плати із щорічним її збільшенням. Також пояснив, що він має намір самостійно обробляти земельну ділянку, що й слугувало однією із підстав для звенення до суду з позовом. Однак в подальшому, підтримав позицію свого представника щодо підтримання заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 та прохав їх задовільнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та прохала відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в запереченні на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №330452 позивач ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 5,3314 га, яка розташована на території Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області та має цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

10 жовтня 2012 року ОСОБА_1 та приватне підприємство « Цукровик - Агро» уклали договір оренди землі на 10 років, згідно якого ОСОБА_1 передав в строкове платне користування вище вказану земельну ділянку ПП « Цукровик - Агро». Вказаний договір зареєстрований у Відділі Держкомзему в Краснокутському районі 30.10.2012 року за №01304.

02 листопада 2012 року актом прийому-передачі обєкта оренди за договором оренди від 10.10.2012 року, земельна ділянка передана відповідачу.

Відповідно до ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини з оренди земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі».

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 31 Закону України «Про оренду землі» регламентує загальний порядок розірвання договору оренди землі, зокрема: ч.3 та ч.4 статті встановлює, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. За вимогою однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішення суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Обов'язки орендаря визначені у ст. 25 Закону України «Про оренду землі», до яких належить: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо обєкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, реєстраційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Відповідно до ст.ст. 21,22 Закону України « Про оренду землі» (чинних на час виникнення правовідносин) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить

орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Як вбачається з п.п.4.1-4.3, п.п.4.5 п.4 спірного договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 4 000 грн. 00 коп. в рік, у тому числі: в грошовій, натуральній та відробітковій формі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата сплачується до 30 листопада поточного року. Розмір орендної плати переглядається один раз у 2 роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Як вбачається з пояснень представника відповідача ПП «Цукровик - Агро» виплачувало належним чином оренду плату ОСОБА_1, а саме своєчасно, в установленому порядку та з урахуванням нормативно грошової оцінки землі, про що свідчать відомості на виплату грошей та продукції за 2014 -2016 роки, з яких вбачається, що розмір орендної плати щорічно збільшувався. Також вказаний факт підтверджується поясненнями позивача, наданими в судовому засіданні. Окрім цього, як вбачається з вищевказаних відомостей орендна плата за 2014 рік отримана позивачем у вересні 2014 року; за 2015 рік у жовтні 2015 року; за 2016 рік у серпні, вересні, жовтні та грудні 2016 року. Однак як пояснила в судовому засіданні представник відповідача решта грошових коштів в рахунок виплати орендної плати була виплачена в грудні 2016 року не з вини відповідача, а в звязку з несвоєчасною явкою позивача для отримання орендної плати.

Згідно з п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Таким чином позивач не довів систематичний характер несплати орендної плати, що відповідно до ст. 141 Земельного Кодексу, є підставою для припинення права користування земельною ділянкою, про що свідчить правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі №146цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Відповідно до п.п.9.1.1 п.9.1 договору оренди, орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, а тому твердження позивача, що порушення відповідачем встановленого законом обовязку щодо розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель є істотним порушенням договору не відповідає дійсності, оскільки умови спірного договору оренди не містять обовязку орендаря щодо розробки проекту землеустрою та ст. 15 Закону України «Про оренду землі», яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, такої істотної умови як розробка проекту землеустрою не передбачає, що також підтверджується поясненнями навіть самого представника позивача, наданих в судовому засіданні.

Окрім цього, доводи позивача щодо невиконання орендарем вимог закону в частині не виготовлення та не розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки жодних доказів, які б свідчили про порушення прав позивача, у зв'язку із цим, суду не надано. Також позивачем не надано доказів про зниження та втрату родючості, погіршення корисних властивостей земельної ділянки, належної позивачу.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно п.п. 12.3 п.12 договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

З урахуванням ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України правом на зверненням до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд у таких справах повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У відповідності ст. 60 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а саме, що ПП «Цукровик - Агро» порушені умови ст.15 Закону України «Про оренду землі» стосовно орендної плати із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її невиплату. Орендна плата за договором сплачувалася орендарю повністю із цього приводу спору не виникало. Крім того, не надані докази того, що відповідачем порушені вимоги договору щодо раціонального та цільового використання земельної ділянки, не доведено наявність обмежень орендованої земельної ділянки чи порушення відповідачем порядку сівозмін, таких вимог з боку орендодавця стосовно недотримання вимог земельного законодавства не заявлялося, сторони узгодили, що земельна ділянка передається в оренду без розроблення проекту її відведення, а тому суд вважає, що відсутність у спірному договорі оренди умов про порядок сівозмін - не порушило прав орендодавця та не позбавило його того, на що він розраховував при укладенні договору, натомість бажання позивача на самостійний обробіток належної йому земельної ділянки не може слугувати підставою для розірвання спірного договору оренди землі.

За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 31, 32 Закону України « Про оренду землі», ст.ст.10, 11, 60, 209, 212,215 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного підприємства «Цукровик - Агро» про розірвання договору оренди землі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_2