Провадження № 4-с/234/2/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Фоміної Ю.В., при секретарі Муратовій Д.К., розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1», заінтересована особа ОСОБА_2, на бездіяльність державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2016 року заявник звернувся до суду із скаргою про визнання бездіяльності державного виконавця Краматорського міського відділу ДВС ОСОБА_3 при виконанні рішення Краматорського міського суду Донецької області по цивільній справі №2-14804/2010 від 30.11.2011 року про стягнення заборгованості за кредитним договором не правомірною, зобовязати державного виконавця скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та провести виконавчі дії неупереджено та в повному обсязі, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, 30.11.2010 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області ухвалено рішення по цивільній справі №2-14804/2010 за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 30.05.2011 року видано виконавчий лист, який із заявою надіслано до Краматорського міського відділу ДВС та відкрито виконавче провадження.

03.10.2016 року заявником отримано постанову про повернення виконавчого документа від 22.06.2016 року, яка на його думку є неправомірною, оскільки державним виконавцем не було описано і накладено арешт на все майно та кошти, що належать боржнику з оголошенням заборони відчуження такого майна, не винесена постанова про привід боржника через органи Національної поліції для надання пояснень щодо невиконання судового рішення, державний виконавець не звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, поданням про розшук боржника та тимчасове обмеження виїзду за кордон, тобто поверхово віднісся до своїх посадових обовязків, не вчинив в повному обсязі виконавчі дії передбачені ЗУ «Про виконавче провадження».

Представник заявника ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд скарги у його відсутності.

Державний виконавець Ванесян Р.С. надала суду заяву про розгляд скарги у її відсутності. У наданих суду запереченнях зазначила, що виконавчі дії проведено у повному обсязі. З метою виконання рішення суду державним виконавцем неодноразово скеровувались запити до обліково-реєстраційних установ, зокрема за даними Державної фіскальної служби та УПФУ боржник не перебуває у трудових відносинах, не отримує доходи та не має рахунків у банківських та фінансових установах, не перебуває на обліку в пенсійному фонді, за даними Сервісного центру 1443 за боржником автотранспортні засоби не значяться, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником відсутнє майно, у звязку з чим 22.06.2016 року відповідно п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, що не позбавляє заявника повторно його предявити до виконання.

Заінтересована особа ОСОБА_2, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали скарги судом встановлено, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30.11.2010 року по цивільній справі за позовом ВАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_2, з останнього стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 19342,57 грн., судовий збір в сумі 193,43 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн., на виконання якого 30.05.2011 року видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця ВДВС Краматорського МУЮ ОСОБА_5 від 23.10.2014 року відкрито провадження з виконання виконавчого листа №2-14804/2010 виданого 30.11.2010 року Краматорським міським судом Донецької області про стягнення боргу у розмірі 19656,00 грн. з ОСОБА_2

Постановою державного виконавця Ванесян Р.С. від 22.06.2016 року, виконавчий лист №2-14804/2010 повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку на час виникнення спірних правовідносин було визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-XIV із змінами та доповненнями (далі - Закон №606-XIV).

Відповідно до ст.1 Закону № 606-XIV виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами.

В силу положень ст.17 Закону №606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Для забезпечення здійснення необхідних заходів з метою своєчасного і повного виконання виконавчого документа при здійсненні виконавчого провадження державного виконавця наділено обсягом прав, перелічених в ч.3 ст.11 Закону №606-XIV.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Як встановлено із змісту постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.06.2016 року ВП №45198185 місце отримання доходів боржником не відомо, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Крім того, згідно відміток державного виконавця на виконавчому листі про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на користь «ВіЕйБі Банк», даний документ вже повертався стягувачеві на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» 08.11.2011 року та 24.07.2012 року.

На підтвердження здійснення державним виконавцем Ванесян Р.С. заходів щодо розшуку майна боржника ОСОБА_2 суду надано складений нею Акт від 22.06.2016 року, в якому зазначено, що згідно перевірки майнового стану та відповідей УПФУ, ДПІ, МРЕВ ДАІ у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення.

Але, згідно з п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень розшук боржника - юридичної особи та розшук майна боржника здійснюється безпосередньо державним виконавцем без звернення до суду шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Однак, згідно Акту від 22.06.2016 року, під час розшуку майна боржника, державний виконавець обмежився тільки запитами до УПФУ, ДПІ, МРЕВ ДАІ та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, з наданої державним виконавцем суду Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.02.2017 року, вбачається, що боржнику ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 23.02.2005 року належить ? частка житлового будинку №21 по вул. В. Матвійчука у с. Калініне Первомайського району АР Крим, однак суду не надано будь-яких доказів про проведення державним виконавцем виконавчих дій щодо цього майна передбачених Законом України «Про виконавче провадження» у 2011 та 2012 роках.

Тому на підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не забезпечено виконання судового рішення, не вчинено передбачених законодавством всіх заходів примусового виконання рішень передбачених законодавством, що є підставою для задоволення скарги в частині визнання бездіяльності державного виконавця щодо проведення виконавчих дій та повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» неправомірною.

Щодо вимог заявника зобовязати державного виконавця скасувати постанову про повернення виконавчого документа та провести виконавчі дії неупереджено та в повному обсязі, суд виходить з наступного.

Як розяснено у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушенні права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, були передбачені підстави для відновлення виконавчого провадження, згідно яких у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачеві визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Такі ж самі умови передбачені ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» 1404-VIII від 02.06.2016р., згідно яких у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Тому суд вважає вимоги заявника про зобовязання державного виконавця вчинити певні дії зайвими, а визнання постанови про повернення виконавчого документа від 22.06.2016 року неправомірною, за своєю правовою суттю є належним способом захисту права заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на бездіяльність державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати бездіяльність державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 з виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області по цивільній справі №2-14804/2010 про стягнення заборгованості за кредитним договором та постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві - неправомірною.

В інший частині скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_6