АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1589/16-ц Номер провадження 22-ц/786/886/17Головуючий у 1-й інстанції Кравець С. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.,

Суддів: Одринської Т.В., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання батька,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що йому 65 років, він не працює, пенсію за віком отримує у розмірі 2 355 грн. інших доходів не має, його діти, матеріальної допомоги не надають та ніяк його не підтримують. Пенсія, яку він отримує, не забезпечує йому необхідного мінімуму проживання, діти не дають йому змоги проживати у будинку, вчиняють перешкоди, через що він змушений влаштуватися до Вишняківського будинку інтернату загального типу для громадян похилого віку. Відповідачі працюють і мають змогу надавати йому матеріальну допомогу. У зв'язку з викладеним, позивач просив стягнути з його дітей працездатного віку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходу з кожного на утримання у державному стаціонарному закладі щомісячно на користь Вишняківського будинку інтернату загального типу з дня його розміщення.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання батька - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на його утримання, в розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, довічно.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 3,70 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, який, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом та не заперечується сторонами, що позивач є батьком ОСОБА_4, 1975 р.н. та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3

17.11.1978 року шлюб між позивачем ОСОБА_2 та матір'ю відповідачів - ОСОБА_6, розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 30).

За повідомленням Департаменту соціального захисту населення Полтавської ОДА № 08 -18/7688від 16.12.2016 року ОСОБА_2 може бути влаштований до Вишняківського будинку інтернату загального типу для громадян похилого віку за умови надання судового рішення про стягнення аліментів з дітей працездатного віку на утримання в інтернатній установі їхнього батька (а.с. 71).

З довідки Карлівського ОУ ПФУ Полтавської області № 658 від 20.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Машівському районному управлінні Пенсійного фонду України, як пенсіонер по віку та одержує пенсію в розмірі 2 355грн. (а.с. 4).

Позивач має вклади у банках, які розміщав терміном на 1 місяць у травні 2016 р. (а.с. 87-92).

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2017 р. складає 1544 грн., з 1 травня - 1624 грн., з 1 грудня -1700 грн.

Відповідач ОСОБА_5 згідно довідки про заробітну плату від 28.12.20016 р. працює сторожем в Карлівській ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, його заробітна плата за червень-листопад 2016 р., тобто за 6 місяців, після відрахування податків склала 5 811,52 грн., а з 31.01.2017 р. він звільнений з роботи на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 93). Згідно повідомлення про надання субсидії № 971520, ОСОБА_5 надано субсидію на оплату комунальних послуг (а.с. 38). Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 02.11.2009 р. з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_8, 2009 р.н., у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 36).

Відповідач ОСОБА_4 з 30.07.2000 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі, має сина ОСОБА_9 (а.с. 48), який згідно довідки №379 від 20.12.2016 р. Полтавського політехнічного коледжу НТУ «Харківський політехнічний інститут» навчається на 1-у курсі денного відділення, термін навчання з 01.09.2016 р. по 30.06.2020 р. (а.с. 52). На її утриманні перебуває непрацездатна мати ОСОБА_6, яка, як пенсіонер за віком отримує пенсію у розмірі 1 751,66 грн. (а.с. 63). ОСОБА_4 постійно працює в Головному управлінні ДФС у Полтавській області, отримує стабільний дохід, який за січень 2017 р. після відрахувань склав 3 893, 41 грн. (а.с. 94). Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 21.11.2016 р. ОСОБА_9 встановлено діагноз: ВСД по змішаному типу та він потребує лікування (а.с.54). Згідно довідки з жіночої консультації Полтавського міського клінічного пологового будинку, ОСОБА_4, 1975 р.н., знаходиться на «Д» обліку з 2011 року (а.с. 53).

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що пенсія позивача майже 1,5 рази перевищує встановлений законом прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць. Доходи позивача значно перевищують доходи відповідача ОСОБА_5, який в даний час не працює, є платником аліментів на утримання неповнолітнього сина, а тому не має змоги надавати матеріальну допомогу батькові, тому прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову до нього. Відповідач ОСОБА_4 хоча і працює, але має невеликий дохід, утримує неповнолітню дитину, яка навчається у коледжі, хворіє, відповідач сама хвора та потребує коштів на лікування, має матір пенсіонерку, але з урахуванням того, що відповідач ОСОБА_4 не заперечує проти сплати аліментів на утримання батька у зв»язку з поміщенням його до будинку інтернату, тому місцевий суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_4 аліментів на утримання батька в твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн. щомісячно.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ч.1. ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов»язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою місцевого суду від 20.01.2017 р. задоволено клопотання відповідача ОСОБА_4 про витребування доказів, витребувана від АТ «Банк «Фінанси та кредит» та ПАТ КБ «ПриватБанк» інформація про наявні вклади ОСОБА_2 та видані йому банками вклади протягом 2016 р. (а.с. 66).

До ухвалення судового рішення інформація про вклади від банків не надійшла, проте, місцевий суд послався, на те що позивач має вклади у банках, які розміщав терміном на 1 місяць у травні 2016 р. (а.с. 87-92).

21.02.2017 р. від ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла довідка про депозити ОСОБА_2 станом на 31.01.2017 р., а саме рахунок від 03.02.2014 р., сума депозиту - 0.00 грн., залишок - 130,76 грн.; вклад від 01.02.2014 р. на суму 42 000 грн., залишок - 0.00 грн.; вклад від 29.05.2014 р. - 20 000 грн., залишок - 0.00 грн.; вклад від 29.05.2014 р. - 10 000 грн., залишок - 0.00 грн.; вклад від 30.05.2016 р. - 6 650 грн., залишок 0,00 грн. (а.с. 107-111). З виписок за період з 03.02.2014 р. по 30.01.2017 р. вбачається нарахування та виплата ОСОБА_2 процентів за вказаними депозитними договорами у різних розмірах.

Як пояснив позивач ОСОБА_2 колегії суддів, він дійсно мав вказані депозитні рахунки у банку, але у 2016 році їх закрив, грошові кошти отримав, частково гроші у розмірі близько 7 тис. грн. витратив на проведення електромережі у незавершене будівництво в с. Сухоносівка Машівського району, де він має на праві користування земельну ділянку розміром 25 соток для будівництва будинку та його обслуговування, будівництво будинку ним зупинено у 2015 р. із-за відсутності коштів. При встановленні особи позивача, він вказав місце своєї роботи на даний час у м. Києві.

Колегія суддів звертає увагу на те, що як на підставу даного позову, позивач вказує, що від стягнення аліментів з дітей на його утримання залежить влаштування його до будинку інтернату.

Проте, відповідно до п.3.8. наказу Міністерства праці та соціальної політики № 549 від 29.12.2001 р. «Про затвердження типових положень про будинки-інтернати (пансіонати) для громадян похилого віку, інвалідів та дітей», приймання до будинку-інтернату здійснюється за путівкою відповідно Міністерства праці та соціального захисту Автономної Республіки Крим, головних управлінь праці та соціального захисту населення обласних держадміністрацій Головного управління соціального захисту населення Київської міської держадміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської держадміністрації, виданою на підставі: особистої заяви громадянина похилого віку чи інваліда про його прийняття до будинку-інтернату; паспорта (або іншого документа, що засвідчує особу); медичної картки про стан здоров'я з висновком про необхідність стороннього догляду; довідки про розмір призначеної пенсії; довідки про склад сім'ї за встановленою формою» довідки медико-соціальної експертної комісії про групу інвалідності особи, що приймається до будинку-інтернату ( за наявності групи інвалідності).

Таким чином, посилання позивача на необхідність надання рішення суду про стягнення аліментів на його утримання не відповідає дійсності, бо такий документ відсутній в переліку документів, зазначених у вищевказаному наказі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач за віком є пенсіонером, отримує пенсію, розмір, якої значно перевищує розмір прожиткового мінімуму на одну особу, встановлений на 2017 р., позивач вказав, що має місце роботи у м. Києві, до 2015 р. здійснював будівництво будинку, мав грошові кошти, які ним були розміщені на депозитних рахунках у банку, які у 2014-2016 роках він закрив, отже, встановлене вказує на те, що позивач є матеріально забезпеченою особою та не потребує матеріальної допомоги від дітей.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено на повно з'ясованих обставинах з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2017 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: