Справа № 367/5505/16-ц Головуючий у І інстанції Саранюк Л. П.
Провадження № 22-ц/780/1158/17 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 46 09.03.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

09 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 грудня 2016 року у справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерство екології та природних ресурсів України, Національний природний парк «Голосіївський», про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року Перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що Прокуратурою Київської області були встановлені порушення вимог законодавства при відведенні Коцюбинською селищною радою Київської області земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Зазначає, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року № 2035/25-5 було затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,15 га, що розташована по АДРЕСА_1, та у подальшому на підставі зазначеного рішення ОСОБА_3 було видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на цю земельну ділянку.

В подальшому, на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 09 жовтня 2009 року, вказану земельну ділянку придбав відповідач ОСОБА_2

Вказує, що дана земельна ділянка розташована на землях природно-заповідного фонду Національного природного парку «Голосіївський», а її передача у приватну власність фізичним особам відбулася з порушенням вимог закону, через що вважає необхідним звернутися до суду із вимогою про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави спірної земельної ділянки.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 грудня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, Перший заступник прокурора Київської області подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взяв до уваги того, що спірна земельна ділянка розташована на території природно-заповідного фонду, а її передача у власність фізичній особі порушує майнові права держави, крім того вказує, що місцевий суд при розгляді справи безпідставно не застосував вимоги ст. ст. 387, 388 ЦК України та дійшов помилкового висновку про відмову у позові.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Однак зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема не надано доказів того, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду, крім того передчасно звернувся до суду із віндикаційним позовом, оскільки правочин, на підставі якого ОСОБА_2 набув у власність спірну ділянку, скасований не був, через що підстави для задоволення позову відсутні.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Коцюбинської селищної ради № 2035/25-5 від 25 грудня 2008 року затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1500 га, що розташована по АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_3 видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на вказану земельну ділянку.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09 жовтня 2009 року, вказану земельну ділянку придбав ОСОБА_2 про що на державному акті серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку зроблено відмітку про перехід права власності до ОСОБА_2

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 липня 2014 року за позовом прокурора м. Ірпеня визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради №2035/25-5 від 25 грудня 2008 року.

Рішенням апеляційного суду від 11 вересня 2014 року визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданий ОСОБА_3, з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_2 та скасовано його державну реєстрацію.

Вказаними судовими рішеннями встановлено зокрема те, що Коцюбинська селищна рада перевищила передбачені ст. 122 ЗК України повноваження та розпорядилася землею лісового фонду, яка розташована за межами населеного пункту.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування ; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, встановлених ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Стаття 216 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст.ст. 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно в добросовісного набувача.

Такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України № 6-53цс12 від 31 жовтня 2012 року та є обов'язковим для усіх судів України.

Відповідно до ст. ст. 330, 346, 387, 658 ЦК України, право власності дійсного власника презюмується та не припиняється із втратою ним цього майна. Право відчуження майна належить лише його власникові. Якщо відчужувач майна не є таким власником, набувач набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

При цьому власник має право витребувати своє майно від особи, яка заволоділа ним незаконно, без відповідної правової підстави (ст. 387 ЦК України) та від особи, яка набула його за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати (ст. 388 ЦК України).

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що місцевим судом не враховано того, що спірна земельна ділянка вибула із володіння держави у незаконний спосіб, а правові підстави, за якими вказану земельну ділянку було передано фізичній особі, були визнані недійсними та скасовані судовими рішеннями, через що позовні вимоги про витребування цієї землі від ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_3 що розташована по АДРЕСА_1 а також стягнути з ОСОБА_2 на користь Прокуратури Київської області 1515, 80 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: