Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 311/2536/16 Головуючий у 1 інстанції: Степаненко Ю.А.
Провадження № 22-ц/778/767/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 11 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У 2016 року ПАТ КБ ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеної 09.06.2008 року між позивачем та ОСОБА_4 угоди, останній отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає стоку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з: заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а ОСОБА_4 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував.

22.08.2011 року ОСОБА_4 помер.

Станом на 22.08.2011 року у ОСОБА_4 виникла заборгованість в сумі 13 554,94 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 6390,65 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 7164,29 грн.

08.05.2016 року позивачем була направлена претензія кредитора до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області.

28.06.2016 року позивачем отримано відповідь Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого ОСОБА_4 є ОСОБА_3

17.07.2016 року ОСОБА_3 позивачем було направлено лист претензію, яка виконана не була.

Посилаючись на зазначенні обставини просив суд стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості, а також судові витрати.

Заочним рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 11 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимого відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, та невідповідності висновків суду обставинам справи просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про час імісце розгляду справи у відповідності до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ( судової повістки) та розписками прол тримання судових повісток про виклик цу суд ( а.с.98-99).

Учасники апеляційного розгляду не зявилися до апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомили.

Згідно вимог частини 2 статті 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час імісце розгляду справи. не перешкоджає розглядові справи.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст. ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб. які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову послався на вимоги ст. 1281 ЦК України, та дійшов висновку про те, що кредитор ПАТ КБ « ПриватБанк» пред'явив вимоги до спадкоємців поза межами зазначених строків.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що 09.06.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого ПАТ КБ "ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено угоду, відповідно до умов якої останній отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає стоку дії картки.

22.08.2011 року ОСОБА_4 помер, борги за договором позики не повернув.

Станом на 22.08.2011 року у ОСОБА_4 виникла заборгованість в сумі 13 554,94 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 6390,65 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 7164,29 грн.

25 серпня 2011 року дружина спадкодавця - ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно зі ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців грошових коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов'язані із з'ясуванням вартості отриманого останніми майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред'явлення вимоги до спадкоємців боржника, оскільки не визначення вартості (суми) спадщини може буде підставою для нового спору.

Як вбачається з матеріалів справи на запит представника ПАТ КБ "ПриватБанк» ОСОБА_5 від 07.08.2014 року начальник відділу ДРАЦС РС Василівського РУЮ ОСОБА_6 від 08.08.2014 року повідомив про смерть ОСОБА_4, який помер 22.08.2011 року. На зазначеному листі стоїть печатка ПАТ КБ « ПрватБанк» та зазначено, що даний лист згідно з оригіналом ( а.с. 13).

Натомість, тільки 13.04.2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк» на адресу Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області було направлено претензію кредитора ( а.с. 14).

28.06.2016 року позивачем отримано відповідь Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області, копія якої є в справі, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого ОСОБА_4 є ОСОБА_3.

Докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 повідомляла ПАТ КБ "ПриватБанк» про відкриття спадщини, як і того, що вона була обізнана про наявність заборгованості за угодою, яка є предметом даного спору, суду надано не було.

Позивачем на адресу ОСОБА_3 було направлено лист претензію від 08.07.2016 року, яка виконана не була.

Таким чином, встановивши, що кредитору про смерть позичальника стало відомо у серпні 2014 року, а з претензією на адресу Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області ПАТ КБ « ПриватБанк» звернувся тільки 13.04.2016 року, а з позовом до спадкоємців банк звернувся у вересні 2016 року , суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову на підставі ч. ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року (справа № 6-31цс16).

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що в матеріалах справи відсутні докази отримання ПАТ КБ «ПриватБанк» листа відділу ДРАЦС РС Василівського РУЮ від 08.08.2014 року в якому зазначено про смерть ОСОБА_4 22.08.2011 року, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи міститься лист відділу ДРАЦС РС Василівського РУЮ від 08.08.2014 року, який адресований представнику ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 на якому стоїть печатка ПАТ КБ «Приавт Банк», та останнім зазначено, що цей лист згідно з оригіналом, що свідчить про отримання цього листа ПАТ КБ «ПриватБанк» та обізнанність Банку про смерть ОСОБА_4 саме в серпні 2014 року.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення Василівського районного суду Запорізької області від 11 листопада 2016 року, оскільки воно є законним та обґрунтованим, а доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 11 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Г.С. Подліянова

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_2