Справа №: 705/6563/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Кімстачова О.С.

з участю: секретаря судового засідання Власової Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Уманського району Черкаської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2016 (згідно з датою на штампі поштового відділення) позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 сільської ради, в якому просять надати їм додатковий строк терміном 1 місяць для прийняття спадщини та подачі відповідних документів до нотаріальних органів, у відповідності до заповіту та закону, щодо спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надіслала заяву від 12.01.2017, в якій просить суд розглядати справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, довірила представляти свої інтереси в суді представнику ОСОБА_5 (довіреність від 14.10.2014). Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, подала суду заяву від 27.01.2017, в якій вказала, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради підтримує повністю, просить їх задовольнити та справу розглядати у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Уманського району Черкаської області, повідомлений про місце, день і час судового розгляду, в судове засідання свого представника не направила, про причини неявки представника суду не повідомила, заяви про розгляд справи за відсутності представника сільради чи заперечень проти позову суду не подала.

У зв'язку з вказаними обставинами суд ухвалив вирішити справу на підставі наявних у ній доказів ухвалити заочне рішення у справі, відповідно до положень статей 224, 225 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

02.07.2012 помер ОСОБА_4 в с. Посухівка Уманського району Черкаської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (повторне) серії І-СР № 195794, виданим 08.11.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Уманському району Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входять: земельна ділянка площею 6,7019 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Уманського району Черкаської області, яка надана на підставі рішення ОСОБА_3 сільської ради Уманського району № 2-1 від 03.07.2002, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 121135, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 23-32.

За життя ОСОБА_4 14.05.2012 склав заповіт, посвідчений секретарем Посухівської сільської ради Уманського району Черкаської області, в реєстрі за № 1. Відповідно до змісту цього заповіту ОСОБА_4 заповів ОСОБА_1 належну йому на праві власності земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради Уманського району Черкаської області, площею 6,7019 га.

Отже, спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 за заповітом є позивач ОСОБА_1

У позовній заяв вказано, що ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом, однак належних і допустимих доказів того, що позивач ОСОБА_2 дійсно є особою, яка згідно зі статтею 1261 ЦК України належить до першої черги спадкоємців за законом дітей, другого з подружжя або батьків ОСОБА_4 суду надано не було.

Своєю Постановою від 19.11.2014 державний нотаріус Уманської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 відмовив позивачам ОСОБА_1 та представнику ОСОБА_2 ОСОБА_5 у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 02.07.2012, у звязку з пропуском ними шестимісячного строку для прийняття спадщини. У постанові нотаріуса зазначено, що на час відкриття спадщини ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не проживали разом зі спадкодавцем і не були зареєстровані та не вчинили дій, передбачених ст. 1269 ЦК України, для прийняття спадщини.

Як визначено у ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. І право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, протягом встановленого строку в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Однак частиною 3 вказаної статті передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначили у позовній заяві, що шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини пропустили через те, що помилково вважали, що заповіт та родинні відносини (спадкоємець 1 черги) дають право на належне спадкодавцеві майно. Тому просять суд визнати поважними причини пропуску строку прийняття спадщини і надати їм додатковий строк.

Суд, вирішуючи питання про поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини та про можливість визначення позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 додаткового строку, керується такими мотивами.

Те, що позивачі, як зазначено в позовній заяві, помилялися щодо порядку прийняття спадщини, на думку суду, не може бути визнано поважною причиною пропуску шестимісячного строку для подання нотаріусу заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, оскільки відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей; і незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Цивільний кодекс України від 16.01.2003 № 435-ІV, яким врегульовані питання прийняття спадщини, діє з 01.01.2004.

Відомостей та доказів того, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожен окремо або разом з якихось об'єктивних причин не могли подати нотаріусу відповідну заяву про прийняття спадщини за заповітом та за законом після ОСОБА_4 в продовж встановленого законом шестимісячного строку, суду надано не було.

Окрім того, з наданих позивачами письмових доказів вбачається, що вони ще 19.11.2014 звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та нотаріус їм відмовив через пропуск строку для прийняття спадщини. З позовом до суду позивачі звернулись лише 12.10.2016. У позовній заяві не наведеного жодної обставини, яка б перешкоджала позивачам звернутися до суду з позовом про визначення їм додаткового строку для прийняття спадщини після ОСОБА_4 впродовж майже двох років, що минули з дня, коли їм нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину через пропуск строку.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, на підставі встановлених судом обставин та наведених норм законів, суд дійшов висновку, що позивачі не довели ті обставини, на які вони послалися як на підставу своїх позовних вимог, та наведена ними обставина щодо причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не є поважною. За таких умов у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. 3, 4, 10 ,11, 15, 57-60, 208, 209, 212-215, 226-228 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Уманського району Черкаської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом і за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 02.07.2012 в с. Посухівка, Уманського району Черкаської області, відмовити повністю.

Копію заочного рішення надіслати сторонам у справі.

Позивачі можуть оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Відповідач може подати до Уманського міськрайонного суду Черкаської області відповідно до ст. 228, 229 ЦПК України письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України.

Головуючий: О.С. Кімстачов