АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів: Головачова Я.В., Поливач Л.Д.

при секретарі - Пащенко О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення невиплаченої заробітної плати та поновлення на роботі,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року ,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, який під час розгляду справи неодноразово уточнював та збільшував позовні вимоги в частині розміру виплат,які підлягають виплаті на його користь з відповідача. На забезпечення виконання в майбутньому рішення суду та його позовних вимог також неодноразово подав заяви про забезпечення позову.

В останній заяві про забезпечення позову від 15 вересня 2017 року, позивач просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ПАТ «СК «Євроінс Україна» в межах незабезпеченої суми позовних вимог у розмірі 909 283,72 грн.

Вказану заяву обґрунтовував тим, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту може унеможливити застосування правових наслідків задоволення позовних вимог, суперечитиме завданням цивільного судочинства щодо справедливого та неупередженого розгляду справи з метою захисту його порушених прав позивача, оскільки відповідач ПАТ «СК «Євроінс Україна» перебуває у нестабільному стані, а тому незабезпечення позову може призвести в подальшому до утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

18 вересня 2017 року ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, 21 вересня 2017 року позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року скасувати та постановити нову про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ПАТ «СК «Євроінс Україна» в межах незабезпеченої суми позовних вимог у розмірі 909 283,72 грн.

На обгрунтування своїх доводів, зокрема, зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги його доводи щодо нестабільності діяльності відповідача,в тому числі і фінансового стану, існування чисельних судових спорів, заявлених до відповідача та тієї обставини, що лише за 6 останніх місяців залишок коштів на балансі відповідача зменшився більш, як на 73 млн. грн.,а за результатами фінансового звіту за 1 півріччя 2017 року чистий фінансовий прибуток відповідача становить 0,а збитки - 83 506 00,90 грн. Суд, на думку позивача, безпідставно не врахував ці обставини та співмірність заявлених вимог виду забезпечення позову, з огляду на що прийняв незаконну ухвалу про відмову йому в забезпеченні позову.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі та перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно ч.2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК Українипередбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволені заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що останнім на підтвердження доводів про неоохідність забезпечення позову шляхом арешту грошових коштів відповідача, не надано відповідних доказів, а саме, що відповідач ПАТ СК "Євроінс Україна" перебуває у нестабільному стані і це в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такі висновки відповідають вимогам закону та ґрунтуються на встановлених обставинах та матеріалах справи,з огляду на що ухвала суду є законною і підстав для її скасування не вбачається.

Як встановлено, з часу звернення ОСОБА_2 з позовом питання забезпечення позову за його заявою судами розглядалось неодноразово і ухвалою суду від 8 листопада 2016 року його клопотання було задоволено та в межах 149 767,41 грн. накладено арешт на грошові кошти відповідача,а 29 листопада 2016 року судом задоволено його заяву та змінено спосіб забезпечення позову шляхом внесення відповідачем на депозитний рахунок суду вказаної суми коштів.

В подальшому 14 вересня 2017 року, позивач збільшив свої вимоги про стягнення на його користь 1 059 051,13 грн. і посилаючись на нестабільне становище відповідача повторно просив забезпечити його позов в межах не забезпеченої вимоги - 909283,72 грн.

Проте, як вірно встановив суд першої інстанції ці обставини належними доказами позивач не підтвердив.

Відповідач ПАТ СК "Євроінс Україна" на час постановления ухвали суду не оголошено банкрутом та не ліквідовано, тому посилання позивача на нестабільність становища відповідача за інформацією,яку містить баланс товариства та фінансові звіти є його суб'єктивною оцінкою та не можуть впливати на правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними з заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав та інтересів інших осіб.

З огляду на викладене та відповідно до ст.312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції відхиляє скаргу та залишає її без змін,оскільки судом постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 151-153, 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Ухвалу Голосіївськогорайонного суду м. Києва від 18 вересня 2017 рокузалишити без змін. Ухвала набирає чинності негайно та оскарженнюв касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: