Номер провадження: 22-ц/785/6812/17
Номер справи місцевого суду: 2-5919/08
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Гірняк Л.А., Заїкіна А.П.,

при секретарі судового засідання Бахірко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2008 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 до Садового Товариства «Шляховик» м. Одеси, державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» в особі Одеської регіональної філії, Одеської міської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

22 вересня 2008 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Садового Товариства «Шляховик» м. Одеси, державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» в особі Одеської регіональної філії, Одеської міської ради про визнання права власності (т. 1, а.с. 4-410).

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2008 року вимоги позивачів були задоволені (т. 1, а.с. 446-465).

12 серпня 2016 року прокурор Одеської області Жученко О. звернувся до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення (т. 2, а.с. 82-86).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2017 року заяву Прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2008 року у справі № 2-5919/08 було залишено без задоволення (т. 3, а.с. 174-176).

Не погоджуючись з заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2008 року заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради 17 липня 2017 року звернувся до суду з апеляційною скаргою. Так апелянт вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, та при неповному зясуванні обставин, що маються значення для справи. Зокрема, апелянт вказує, що питання щодо відчуження земель комунальної власності є виключно компетенцією відповідної міської ради та вирішуються виключно на пленарних засіданнях такої ради шляхом прийняття рішень. Окрім цього, посилаючись на норми земельного законодавства апелянт зазначає, що передбачено порядок звернення зацікавлених осіб щодо передачі земельної ділянки до відповідних органів із заявами про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду яких визначені в ст. 123 Земельного кодексу України органи приймають рішення. Так апелянт посилається на те, що суд першої інстанції виніс оскаржуване рішення з порушенням існуючого порядку передачі земель у власність громадян, передбаченого чинним законодавством та вказує, що з оскаржуваного рішення та матеріалів справи не вбачається жодного доказу, який би підтверджував порушення Одеською міською радою інтересів позивачів. Тому, апелянт просить скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2008 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні вимог позивачів відмовити в повному обсязі (т. 3, а.с. 180-188).

В судовому засіданні прокурор відділу Одеської обласної прокуратури апеляційну скаргу підтримав. Представник Одеської міської проти задоволення апеляційної скарги не заперечував. Представник Садового Товариства «Шляховик» м. Одеси проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Звернув увагу суду на обізнаність всіх державних установ про існування оскарженого рішення Київського районного суду м. Одеси.

Інші учасники в судові засідання не зявлявся, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників провадження, які зявились, колегія суддів дійшла висновку, що провадження за апеляційною скаргою підлягає закриттю виходячи з наступного.

Відкриваючи по справі по справі суддя Дрішлюк А.І. виходив з того, що відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Таким чином, апелянтом не пропущений встановлений законом строк апеляційного оскарження.

Разом з тим, під час прийняття рішення по апеляційній скарзі слід враховувати наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення (ч. 3 ст. 297 у редакції Закону України від 20 грудня 2011 року № 4176-УІ). Як убачається із пояснювальної записки до проекту Закону України № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства», метою вказаного закону було обмеження шляхів зловживання учасниками своїми процесуальними правами та забезпечення державою стабільності відносин, які виникають на підставі судових рішень. Стабільність судового рішення як його правова характеристика є гарантією його правової дії, його правової визначеності. Європейський суд з прав людини у низці своїх рішень, зокрема, у справі «Брумареску проти Румунії» від 28 жовтня 1999 року, у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 року, у справі «Праведна проти Росії» від листопада 2004 року, у справі «Радчіков проти Росії» від 24 травня 2007 року, у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, у справі «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, у справі «Волосюк проти України» від 29 червня 2006 року виводить такий принцип права як «принцип правової визначеності», який вимагає, щоб «остаточне рішення суду не ставилося під питання». Це означає, що суд та інші органи державної влади після ухвалення остаточного рішення не мають права на звернення про перегляд рішення суду, що стосується також посадових осіб органів державної влади, які участі у справі не брали. Тобто повторний розгляд справи по суті саме за зверненням органів влади чи місцевого самоврядування, а також їх посадових осіб є порушенням принципу правової визначеності. Апеляційне провадження - одна із стадій цивільного судочинства, яка перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень судів першої інстанції, що не набрали законної сили.

Рішення, яке оскаржується було прийняте 21 жовтня 2008 року. Оскільки на день подачі апеляційної скарги прокурором в інтересах Одеською міською радою апеляційної скарга - 17 липня 2017 року - була чинною редакція ч. 3 ст. 297 ЦПК України, відповідно до якої встановлено преклюзивний річний строк на апеляційне оскарження судових рішень органом місцевого самоврядування незалежно від причин поважності пропуску такого строку, апеляційну скаргу подано в інтересах Одеської міської ради після спливу 9 років, тому провадження за апеляційною скаргою було відкрито безпідставно.

Окремо колегія суддів вказує на правову позицію ВСУ висловлену в постанові від 22.02.2017 року у справі № 6-2054цс16, в якій вказано, що відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Зазначене положення закону поширюється на апеляційні скарги подані з 14 січня 2012 року, тобто з дати набрання чинності Законом України від 20 грудня 2011 року № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства», яким внесено відповідні зміни до статті 297 ЦПК України.

Аналізуючи відповідність обставин справи та дій державних органів відповідно до Конвенції, ЄСПЛ у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також ЄСПЛ зазначив, що повноваження державних органів з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, які не обмежено жодними часовими рамками, мають суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу «належного урядування» та вимозі «законності», закріпленим у статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Положення частини третьої статті 297 ЦПК України щодо обмеження органів державної влади та місцевого самоврядування в оскарженні судових рішень річним строком з моменту їх проголошення сприяють тому, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов'язків.

Окремо колегія суддів зауважує, заява про перегляд заочного рішення судом першої інстанції, яка була зареєстрована 12.08.2016 року за вх. № 29978/16 в Київському районному суді м. Одеси (т.2, а.с. 82-86), та розподілена в порядку ст. 11-1 ЦПК України 12.08.2016 року на суддю Прохорова П.А. (т.2, а.с. 88), ним у провадження не приймалась, дотримання вимог ст.ст. 228, 229 ЦПК України як в частині строку на звернення з заявою про перегляд, так і в частині субєкту звернення (чи має право на звернення з заявою про перегляд) не проводилось, та оцінка у встановленому законом порядку судом першої інстанції не надавалась. Відповідно лише після закінчення повноважень та визначенням нового судді - головуючого по справі 25.04.2017 року (т.2, а.с. 118), інший склад суду, прийняв до свого провадження заяву, за якою 10 місяців вчинялись такі процесуальні дії як виклик сторін. Оскільки до складу суду під головуванням судді Куриленко О.М. вчинялись дії попереднім складом суду, то суд першої інстанції правильно прийняв заяву до свого провадження, проте, відмовляючи в перегляді заочного рішення посилався на пропуск строку на звернення з заявою про перегляд заочного рішення (т.2, а.с. 176). Про наведене свідчить те, що суд надав оцінку обґрунтованості посиланням прокуратури Одеської області щодо існування заочного рішення, про яке заявник дізнався, за його твердженням лише 02.08.2016 року після ознайомлення з матеріалами справи. Суд першої інстанції правильно вказав, що вказана обставина не відповідає дійсності, так як в матеріалах справи міститься лист голови СТ «Шляхович» - ОСОБА_14 адресований заступнику прокурора м. Одеси ОСОБА_18, в якому повідомляється про вищевказане судове рішення, більш того було надано його копію. Вказаний лист було зареєстровано в прокуратурі області 09.04.2014 року, про що міститься відповідна відмітка (т. 3, а.с. 46). Також в матеріалах справи міститься розписка представника Одеської міської ради - ОСОБА_19 від 21.09.2015 року про ознайомлення з матеріалами справи та здійснення фотокопій (т. 2, а.с. 29). Разом з тим, якщо виходити з логіки суду першої інстанції, то слід було на підставі ч. 2 ст. 72 ЦПК України залишати заяву без розгляду. Оскільки вказана заява окремо не підлягає апеляційному оскарженню, то виявленні порушення норм процесуального права, не можуть бути усунені апеляційним судом, проте і не впливають на остаточне рішення щодо порядку обрахування строку на апеляційне оскарження, оскільки строк встановлений ст. 297 ЦПК України, має преклюзивний характер та поновленню не підлягає, так само як і процедура перегляду заочного рішення, проведена з порушенням норм процесуального права, не може слугувати підставою для його поновлення.

Оскільки апеляційне провадження було відкрито безпідставно, апеляційний суд закриває раніше відкрите апеляційне провадження виходячи з логіки та сенсу цивільного процесу та виходячи з аналогії п.1.ч.1 ст. 205 ЦПК України на підставі п.4 ч.1 ст. 307, 310 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись 303, 304, 8, 297, 307, 313, 314, 316, 317, 319, 205 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА:

Провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2008 року закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_20

ОСОБА_21

ОСОБА_22

19.09.2017 року м. Одеса