Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спадкове майно, суд -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, в ході судового розгляду справи подала до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги позивача вважає обґрунтованими та визнає їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4, в судовому засіданні, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 визнала повністю, не заперечє проти задоволення позову.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, до його початку подав суду заяву в якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі, просить суд справу розглянути без його особистої участі.

Представник позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2, в судовому засіданні, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просить суд позов задоволити та визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкову квартиру АДРЕСА_1, як на спадкове майно після смерті його батька ОСОБА_6, що помер 30 серпня 2011 року та його матері ОСОБА_7, що померла 12 серпня 2013 року.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як було встановлено в судовому засіданні, 30 серпня 2011 року помер батько позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії 1-ГЮ № 114603 від 01.09.2011 р.

12 серпня 2013 року померла мати позивача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-ГЮ № 142251 від 12.08.2013 р.

За життя, батькам позивача ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 25.06.1997 р., довідкою КП «ОСОБА_3 міське бюро технічної інвентаризації» № 301 від 15.04.2014 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 80037002 від 10.02.2017 р.

На час своєї смерті, позивачу як єдиному сину та спадкоємцю першої черги, батьки залишили заповіти, згідно яких батько заповів позивачу належну йому частку вище вказаної квартири, а мати заповіла усе належне їй майно на день смерті.

По причині правової необізнаності з порядком прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно, позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька у встановлений законом шестимісячний строк, а тому на той час не оформив свої спадкові права стосовно належної його батьку частини квартири АДРЕСА_2.

Лише після смерті матері позивач звернувся до нотаріальної контори за належним оформленням спадщини після смерті обох батьків. Однак, отримав лише свідоцтво про право на спадщину за заповітом на домоволодіння, розташоване в с. Рогачів Рівненського району по вул. Залізнична, 4.

За рекомендацією нотаріуса позивач звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6

Рішенням Рівненського міського суду від 12.06.2014 року позов позивача було повністю задоволено та визначено йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Як стало пізніше відомо позивачу, таке звернення до суду з вище вказаним позовом не було необхідністю, оскільки в силу ч. 3 статті 1268 ЦК України позивач вважається таким спадкоємцем, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із батьком, а також з матірю на час відкриття спадщини і не заявляв про відмову від неї.

Той факт, що позивач постійно проживав з батьками на час їх смерті в с. Рогачів Рівненського району по вул. Залізнична, 4, підтверджується довідками Бронниківської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 554 та № 555 від 20.07.2016 року, а також свідоцтвами про смерть батьків, в яких зазначене місце реєстрації Бронниківська сільська рада та місце смерті смт. Клевань Рівненського району Рівненської області.

Проте, в передбачений судовим рішенням строк, позивач не подав заяву про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_6, оскільки нотаріус в усному порядку знову відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відносно належної батькові позивача частини спадкової квартири з тих підстав, що в позивача не було оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 25.06.1997 р., для підтвердження належності на праві приватної спільної сумісної власності спадкової квартири померлим батькам позивача.

Вище викладена обставина є причиною неможливості отримання позивачем документа, що посвідчує його право власності на вище вказане спадкове майно. Тому, позивач вимушений був звернутися до суду з позовом для можливості встановити своє право власності на спадкову квартиру, яка до смерті належала його батькам ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Судом також встановлено, що в ході розгляду даної справи у суді, а саме 10 лютого 2017 року, позивач знову звернувся до ОСОБА_3 районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на спадкову квартиру після смерті батьків.

На свою заяву позивач отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.02.2017 року, в якій зазначається, що ОСОБА_3 районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 707/3013 після смерті ОСОБА_7, яка померла 12 серпня 2013 року, яка на день смерті проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Від імені ОСОБА_7 посвідчено заповіт Бронниківською сільською радою Рівненського району від 23.05.2003 р. за реєстровим № 3, на все належне майно на користь позивача ОСОБА_1 Спадкоємцем за заповітом є позивач по справі ОСОБА_1, який прийняв спадщину.

При цьому, з посиланням на ст. 67 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 п. 4 глави 10 розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії мотивована тим, що спадкоємцем ОСОБА_1 не подано ОСОБА_3 державній нотаріальній конторі правовстановлюючого документа на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії якщо не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частина 5 вище вказаної статті передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 як єдиний спадкоємець першої черги та спадкоємець за заповітами після смерті його батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, має право на спадкування майна належного його померлим батькам, а тому слід визнати за ним право власності на спадкову квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_3.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спадкове майно, задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкову квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, як на спадкове майно після смерті його батька ОСОБА_6, який помер 30 серпня 2011 року, та після смерті його матері ОСОБА_7, яка померла 12 серпня 2013 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_8