Справа № 146/1019/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"16" листопада 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томашпіль справу за позовом ОСОБА_1 до Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, ОСОБА_2, Чистяк (дошлюбне Мазур) ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_4, який помер 24 вересня 2016 року в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, що складається із житлового будинку з господарчими будівлями, який знаходиться в смт. Вапнярка вул. Ярослава Мудрого (колишня Димитрова), 120 Томашпільського району Вінницької області; ? частини квартири № 11, яка знаходиться по вул. Кузовкова, 2 м. Подільськ (колишній Котовськ) Одеської області та 7/100 частини домоволодіння з відповідною частиною господарчих будівель, яке знаходиться по вул. Дружби (колишня ОСОБА_5), 23 м. Подільськ (колишній Котовськ) Одеської області.

Даний позов обґрунтований наступним.

24 вересня 2016 року в смт. Вапнярка Томашпільського району помер ОСОБА_4, який доводився позивачу батьком.

Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається із житлового будинку з господарчими будівлями, який знаходиться в смт. Вапнярка вул. Ярослава Мудрого (колишня Димитрова), 120 Томашпільського району Вінницької області, належний ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право наспадщину за законом, виданого 14 жовтня 2011 року державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори; ? частини квартири № 11, яка знаходиться по вул. Кузовкова, 2 м. Подільськ (колишній Котовськ) Одеської області належної ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 18 січня 2005 року виконавчим комітетом Котовської міської ради Одеської області та 7/100 частини домоволодіння з відповідною частиною господарчих будівель, яке знаходиться по вул. Дружби (колишня ОСОБА_5), 23 м. Подільськ (колишній Котовськ) Одеської області належної ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 19 жовтня 1989 року, завіреного державним нотаріусом Котовської державної нотаріальної контори.

Позивач зазначає, що вона є спадкоємцем батька за законом.

По питанню оформлення спадщини позивач звернулася до Томашпільської державної нотаріальної контори щодо вирішення питання про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено в звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих докуменів на спадкове майно.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2017 року до участі у даній цивільній справі у якості співвідповідачів залучено ОСОБА_2 та Чистяк (дошлюбне Мазур) В.М.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, голова селищної ради надіслав до суду клопотання, в якому позовні вимоги визнають та просять розглянути справу за відсутності їхнього представника.

Відповідачі ОСОБА_2 та Чистяк (дошлюбне Мазур) В.М. в судове засідання не зявилися, однак подали до суду заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяви сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини.

Спадщина відкрилась 24 вересня 2016 року в день смерті спадкодавця ОСОБА_4

В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що 24 вересня 2016 року в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_4 (а.с.8).

Згідно довідки виконавчого комітету Вапнярської селищної ради № 790 від 09 серпня 2017 року, після смерті ОСОБА_4, померлого 24 вересня 2016 року, залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарчими будівлями, який знаходиться в смт. Вапнярка вул. Ярослава Мудрого, 120 Томашпільського району Вінницької області; ? частини квартири № 11, яка знаходиться по вул. Кузовкова, 2 м. Подільськ Одеської області та 7/100 частини домоволодіння з відповідною частиною господарчих будівель, яке знаходиться по вул. Дружби, 23 м. Подільськ Одеської області, спадкоємцем зазначеного майна за законом залишилася ОСОБА_1, яка фактично спадщину прийняла (а.с. 41).

Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки (а.с.9).

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 30 вересня 2000 року позивач вийшла заміж та змінила дівоче прізвище Мазур на прізвище чоловіка Урсул (а.с. 10).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину, виданого 14 жовтня 2011 року державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, ОСОБА_4 належить житловий будинок з господарчими будівлями, який знаходиться в смт. Вапнярка по вул. Димитрова, 120 Томашпільського району Вінницької області (а.с. 11).

Згідно довідки про показники обєкта нерухомого майна КП Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації № 123 від 14 серпня 2017 року, відповідно до проведеної інвентаризації від 09 серпня 2017 року, житловий будинок з погосподарчими спорудами за адресою смт. Вапнярка по вул. Я.Мудрого (колишня Димитрова), 120 має такі показники: загальна площа 59,10 кв.м., житлова площа 29,80 кв.м.; до складу спадкового майна входить житловий будинок «А», веранда «а», сарай-кухня «Б», добудова сарай «б», підвал «б1», бвиральня «Г», огорожа 1-2. Згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с.12).

Відповідно до рішення 14 сесії 7 скликання Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницькї області від 25 липня 2016 року вулицю Димитрова в смт. Вапнярка Томашпільского району перейменовано в вулицю ОСОБА_7 (а.с.42).

Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданного 18 січня 2005 року виконавчим комітетом Котовської міської ради ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить ? частина двокімнатної квартири № 11 в м. Котовськ по вул. Кузовкова буд. № 2 Одеської області (а.с.13).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 19 жовтня 1989 року ОСОБА_4 належить 7/100 частини домоволодіння з відповідною частиною господарчих будівель, яке знаходиться по вул. К.Маркса, 23 м. Котовськ Одеської області (а.с.27).

Як вбачається з довідки № 1695/1831, виданої 10 серпня 2017 року виконавчим комітетом Подільської міської ради вул. К.Маркса перейменовано в вул. Дружби на підставі рішення Котовської міської ради від 27 січня 2016 року, а Постановою Верховної ради України від 12 травня 2016 року м. Котовськ перейменовано у м. Подільськ (а.с.44)

Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса від 20 липня 2017 року на заяву позивача, останньому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа (а.с. 45).

Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Так, відповідно норм пунктів 5.1 та 5.2 Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 4 травня 1999 року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», при втраті (псуванні) державного акта на землю відповідний дублікат міг видатися лише власнику або землекористувачу. Тобто, видача дубліката державного акту спадкоємцеві не передбачена. Спадкоємці не можуть отримати дубліката державного акта на померлого власника. В такому разі потрібно звертатися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст.. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК (435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. г ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса від 08 вересня 2017 року на запит суду від 31 серпня 2017 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_4, померлого 24 вересня 2016 року, заведена за № 414/2016 за заявою ОСОБА_1, однак свідоцтво про право на спадщину не видавалося. (а.с. 50-52).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 396 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд серед інших вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин,яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, відповідачами визнано дані позовні вимоги, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду повинно бути вирішено питання про розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що позивач в позовній заяві не просить стягнути судові витрати з відповідача по справі, суд, за таких обставин, вважає за можливе не стягувати понесені позивачем судові витрати з відповідачів, залишивши судові витрати за нею же.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 328, 396, 640, 657, 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст. 1225, ч. 1, 2 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, статтями 15, 57-62, 64, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, ОСОБА_2, Чистяк (дошлюбне Мазур) ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_4, який помер 24 вересня 2016 року в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, що складається із житлового будинку з господарчими будівлями, який знаходиться в смт. Вапнярка по вул. Ярослава Мудрого (колишня Димитрова), 120 Томашпільського району Вінницької області (житловий будинок «А», веранда «а», сарай-кухня «Б», добудова сарай «б», підвал «б1», вбиральня «Г» огорожа 1-2).

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_4, який помер 24 вересня 2016 року в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, що складається із ? частини квартири № 11, яка знаходиться по вул. Кузовкова, 2 в м. Подільськ (колишній Котовськ) Одеської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_4, який помер 24 вересня 2016 року в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, що складається із 7/100 частини домоволодіння з відповідною частиною господарчих будівель, яке знаходиться по вул. Дружби (колишня ОСОБА_5), 23 в м. Подільськ (колишній Котовськ) Одеської області.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8