Справа № 755/4942/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач в особі представника адвоката ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом у якому просить визнати страховим випадком дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 27.11.2015 року за участі двох легкових автомобілів марки «Volkswagen», модель Caddy. реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, та автомобіля марки «ГАЗ», модель 31105, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, та стягнути з відповідача МТСБУ на користь позивача 28086,63 грн., з яких: 25929,76 грн. - сума страхового відшкодування; 1000,00 грн. - вартість послуг за здійснення автотоварознавчого дослідження; 1 156,87 грн. - пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. (а.с. 1-4).

Позовні вимоги мотивує тим, що 27.11.2015р. сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль позивача марки «Volkswagen», модель Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2

01.12.2015 р. до відповідача було подано повідомлення про настання страхового випадку.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 15.03.2016 року в справі №760/412/16 про притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_2 провадження в справі було закрито на підставі ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

25.10.2016 р. позивач подав до відповідача заяву про здійснення страхового відшкодування.

19.01.2017 р. відповідач направив лист про відмову у здійсненні страхового відшкодування ОСОБА_2, який отримав його 23.01.2017 р.

Відповідно до листа, що адресований ОСОБА_2 відповідач відмовляє у здійсненні виплати страхового відшкодування посилаючись на ст. 32 Закону №1961 страховик або МТСБУ не відшкодовує: 32.1. шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

В листі №3.1-05/1358 від 19.01.2017 року відповідач зазначає, що оскільки постановою Апеляційного суду Київської області від 26.12.2016 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, то згідно п.32.1 ст. 32 Закону №1961 відсутні підстави для виплати.

Такі твердження відповідача позивач вважає помилковими, посилаючись на те, що транспортний засіб - це джерело підвищеної небезпеки, тобто шкода завдана його власником відшкодовується незалежно від наявності вини в останнього. Оскільки відповідальність ОСОБА_3 не була належним чином застрахована, то в силу ст. 41 Закону №1961 шкоду, завдану ним має відшкодовувати відповідач.

МТСБУ після отримання повідомлення про ДТП не направив свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, тому позивачем було замовлено здійснення автотоварознавчого дослідження, за наслідками якого було складено звіт № 4369 про визначення вартості матеріального збитку. Відповідно до рахунку-фактури №4369 від 04.12.2015 року вартість послуг за здійснення автотоварознавчого дослідження становить 1000,00 грн.

Згідно зі звітом №4369 від 13.12.2015 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Volkswagen Caddy, держ. НОМЕР_6, станом на 13.12.2015 року склала 25 929,76 грн.

Позивач звернувся до відповідача про здійснення виплати страхового відшкодування 25.10.2016 року, тобто кінцевою датою в силу Закону № 1961 для здійснення виплати є 26.01.2016 року.

За несвоєчасну виплату страхового відшкодування відповідач повинен сплатити позивачу пеню у розмірі 1156,87 грн. за 56 днів прострочення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити, надавши письмові заперечення на позовну заяву (а.с.44), в яких зазначила, що оскільки судами не встановлено з чиєї вини сталася дорожня-транспортна пригода, тому ДТП не є страховим випадком, у зв'язку з чим право позивача на отримання відшкодування у порядку, встановленому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відсутнє та не передбачено відповідальності МТСБУ за власника транспортного засобу, який не несе відповідальності перед третіми особами без вини.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні при вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, суду подав заяву з проханням провести розгляд справи без його участі, в заяві зазначив, що позов підтримує (а.с. 39).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін та пояснення третьої особи ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_7, зареєстрований за ОСОБА_1.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 15.03.2016р. закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 5, 6).

Цією постановою встановлено, що водій ОСОБА_2 27.11.2015 року, керуючи автомобілем НОМЕР_3, по вул. Брюллова, 12 у м. Києві рухався прямо, при цьому водій автомобіля «ГАЗ 31105», .н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_3 здійснив маневр перестроювання з правої смуги в ліву, таким чином створивши небезпеку для руху водія ОСОБА_2

За таких обставин Солом'янський районний суду м. Києва прийшов до висновку, що справа щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.10.2016р. ОСОБА_3, визнано винуватим за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 301764 від 20.09.2016 року) та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 Кодексом України про адміністративне правопорушення закрите у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 Кодексом України про адміністративне правопорушення (а.с. 45зв., 46).

Цією постановою встановлено, що ОСОБА_3 27.11.2015 р. об 11 год. 05 хв. в м. Києві по вул. Брюлова, 2, керуючи автомобілем НОМЕР_4, перед зміною напрямку руху не переконався в тому, що це буде безпечним, під час перестроювання не надав дорогу автомобілю НОМЕР_5, який рухався в попутному напрямку ліворуч по тій смузі, на яку він перестроювався, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних автомобілів.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 26.12.2016р. постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.10.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_3 скасовано, провадження по справі щодо нього закрите за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 47-48 зв.).

За полісом №АІ/7787947 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, забезпечений транспортний засіб «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1, в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», з терміном дії полісу з 18.09.2015 по 17.09.2016 включно.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди 27.11.2015 року застрахована не була.

01.12.2015р. ОСОБА_2 до МТСБУ було подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.49).

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №4369 від 13.12.2015р., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 13.12.2015р. складає 25929,76грн. (а.с. 9-18). Вартість проведення автотоварознавчого дослідження становить 1000,00 грн. (а.с.19).

25.10.2016 р. позивачем до МТСБУ було подано заяву про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 7).

Листом від 19.01.2017р. №3.1-05/1358 МТСБУ повідомило ОСОБА_2 про відсутність правових підстав для виплати відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки вина іншого учасника ДТП не підтверджується (а.с. 8).

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

За нормою п 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Як зазначено вище, судами не встановлено з чиєї вини сталася дорожньо-транспортна пригода 27.11.2015 року, в результаті якої було пошкоджено автомобіль позивача.

Отже, виходячи з положень закону, дана ДТП не є страховим випадком, оскільки за подією дорожньо-транспортної пригоди не настала цивільно-правова відповідальність третіх осіб у справі, як учасників пригоди.

Посилання представника позивача на ст. 1187 ЦК України, як на підставу для задоволення позову з обґрунтуванням відповідальності за спричинення шкоди джерелом підвищеної небезпеки, а саме транспортним засобом, що належить ОСОБА_3, суд прийняти до уваги не може, так як дана норма закону на спірні правовідносини не поширюється, оскільки підлягає застосуванню спеціальний закон, яким є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно ст. 2 зазначеного Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

З урахуванням викладеного вимога ОСОБА_1 щодо визнання страховим випадком дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 27.11.2015 року за участі двох транспортних засобів: легкового автомобіля марки «Volkswagen», модель Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, та автомобіля марки «ГАЗ», модель 31105, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, не підлягає задоволенню.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 212, 213 ЦПК України, рішення ґрунтується на досліджених наявних в справі доказах.

Будь якого доказу в розумінні ст. ст. 57-59 ЦПК України на підтвердження наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та того, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 27.11.2015р. сталася з вини саме ОСОБА_3, стороною позивача суду не надано.

Виходячи з наведеного, позивачем не доведено настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3, що відповідно свідчить про відсутність підстав для виплати МТСБУ потерпілій особі шкоди, за відсутності застрахованої відповідальності ОСОБА_3, згідно вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На підставі зазначеного позов задоволенню не підлягає в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача в сплаченому розмірі.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 10, 11, 60, 84, 88, 169, 208, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя