Провадження № 2/522/2941/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 09.09.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно якого просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №0 від 21.09.2006р. та додатковою угодою №1 від 30.01.2009р. до кредитного договору №0 від 21.09.2006р., укладеним строком до 21.09.2024 року, у розмірі 10 811 654, 87 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 6 184 533, 57 грн. та сума заборгованості за відсотками 4 627 121, 30 грн., а також стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Позов ґрунтується на тому, що 21 вересня 2006 року між АКІБ УкрСиббанк та відповідачем ОСОБА_1 був укладений та підписаний кредитний договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким банк надав, а ОСОБА_1 прийняла в кредит грошові кошти в сумі 600 000,00 доларів США, яка еквівалентна 3 030 000,00 грн., та сплатити проценти, комісії в порядку та на умовах договору ( п. 1.1. договору). Позичальник зобовязалась повернути банку кредит в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 21.09.2024 року, зі сплатою 10,30 % річних ( п.п. 1.2.2, 1.3.1). 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» (який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк») та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «УкрСиббанк» передало (відступило) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та зобов'язальними договорами. Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору. Наданий ОСОБА_1 кредит забезпечений порукою фізичної особи - ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, про що між Позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 43984 від 21.09.2006 року. Відповідач ОСОБА_1 отримавши гроші не виконує зобовязання по кредитному договору № 0 про надання споживчого кредиту від 21 вересня 2006 року, в звязку з чим позивач на підставі умов договору вимагає достроково повернути суму заборгованості, яка станом 16.07.2014 року складає суму 10 811 654, 87 грн..

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Заперечував проти застосування строків позовної давності, пояснив при цьому, що кредитний договір діє до 21.09.2024 року, його умови не виконуються належним чином та кредитна заборгованість не погашається відповідачами. Рішення суду від 16.12.2010 року до теперішнього часу не виконано. На даному етапі вони не мають можливості здійснити заміну стягувача у виконавчому провадження з виконання рішення суду від 16.12.2010 року, у задоволенні заяви ПАТ «Укрсиббанк» про заміну стягувача ухвалою суду від 01.10.2014 року було відмовлено. За рішенням суду було стягнуто заборгованість, розраховану станом на 19.04.2010 року, зокрема заборгованість за кредитом 527 777, 40 дол. США; заборгованість за відсотками про кредиту 75 332, 05 дол. США; а також заборгованість за пенею по несплаті основної заборгованості 15 666, 30 грн. та за пенею по несплаті заборгованості по процентам за користування кредитом 59 490, 46 грн.. Тобто, загальна сума заборгованості розрахована станом на 19.04.2010 року у сумі 4 739 417, 52 грн.. За даним позовом вони просять стягнути заборгованість, розраховану станом на 16.07.2014 року, за період з 19.12.2011 року по 16.07.2014 року, зокрема тіло кредиту 527 777, 40 дол. США (по курсу НБУ 6 814 533, 57 грн.) та по відсоткам (прострочена ставка яких 20, 6%) 394 870, 53 дол. США (по курсу НБУ 4 627 121, 30 грн.)..

Відповідач ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_1 (на підставі довіреності від 14.04.2016 року) до суду надав заяву, згідно якої справу просив розглянути за їх відсутності та заперечував проти задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк». У минулих судових засіданнях просив відмовити, застосувавши до спірних правовідносин строки позовної давності (пояснення від 26.08.2015 року (т.1, а.с.133). Додатково пояснив, що рішенням суду від 16.12.2010 року стягнуто заборгованість за даним кредитним договором. Пункт 4.3 договору купівлі-продажу Прав вимоги за кредитами, укладеного 08.12.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк», наголошує на процесуальні дії, які сторони Договору повинні виконати, а саме: «Стосовно Прав вимоги за кредитами, у відношенні яких існують судові провадження (далі «Права вимоги, стосовно яких існують судові провадження»), Продавець зобовязаний протягом 130 календарних днів з дати передачі Основних документів стосовно кредитів та інших документів стосовно кредитів щодо таких Прав вимоги, стосовно яких існують судові провадження, (і) подати до відповідного суду клопотання щодо заміни сторони у судовому процесі (тобто щодо заміни Продавця Покупцем у якості сторони відповідного судового процесу, та (і) надати копію відповідного клопотання Покупцю». Вказаний пункт 4.3 Договору від 08.12.2011 року Продавцем (ПАТ «УкрСиббанк») не був виконаний в обумовлений строк. Вони повинні були звернутись до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, про така заява була подана лише тільки у 2014 році. Вважає, що заявлена сума заборгованість є необґрунтованою та безпідставною. Також, у поданій заяві зазначив, що жодних листів щодо зміни відсоткової ставки за кредитним договором (про збільшення з 10,3% річних на 20,6 % річних) від банку не отримував, таке збільшення вважає неправомірним.

Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, з урахуванням наданих у минулих засіданнях пояснень та доводів осіб, які брали участь у справі, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку.

Судом встановлено, що 21 вересня 2006 року між АКІБ УкрСиббанк та відповідачем ОСОБА_1 був укладений та підписаний кредитний договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким банк зобовязується надати, а ОСОБА_1 прийняти в кредит грошові кошти в сумі 600 000,00 доларів США, яка еквівалентна 3 030 000,00 грн., та сплатити проценти, комісії в порядку та на умовах договору ( п. 1.1. договору).

Позичальник зобовязалась повернути банку кредит у терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 21.09.2024 року, зі сплатою 10,30 % річних ( п.п. 1.2.2, 1.3.1).

Згідно п.1 додаткової угоди №1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21.09.2007 року сторони домовились, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме № 0, так і реєстраційний номер кредитного договору в системі обліку банку, а саме № 1. При цьому при здійсненні погашення заборгованості за кредитом сторонами використовується реєстраційний номер договору.

Відповідно до пп. 3.1 кредитного договору банк повністю й в строки виконав зобов'язання та видав ОСОБА_1 через касу відділення банку готівку в сумі 600 000,00 дол. США.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 21.09.2006 року між АКІБ УкрСиббанк та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме:

- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка є власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до розділу 4 Іпотечного договору у разі невиконання будь-якого зобовязання за Кредитним договором Іпотекодержатель може звернути стягнення на предмет іпотеки.

Наданий ОСОБА_1 кредит забезпечений порукою фізичної особи - ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, про що між Позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 43984 від 21.09.2006 року.

Також судом встановлено, що 16 грудня 2010 року Приморський районний суд м. Одеси виніс рішення, відповідно до якого було постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.09.2006 р. та Додатковою угодою №1 від 30.01.2009 р. до договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.09.2006 р. (Договір про надання споживчого кредиту № 1) в розмірі 4 855 281 грн. 64 коп. (чотири мільйона вісімсот пятдесят пять тисяч двісті вісімдесят одна грн. 64 коп.).

У мотивувальні частині рішення суду наведено наступний розрахунок заборгованості:

- заборгованість за кредитом 527 777,40 дол. США;

- заборгованість за відсотками по кредиту 75 332,05 доларів США;

- заборгованість за пенею по несплаті основної заборгованості 15 666,30 грн.;

- заборгованість за пенею по несплаті заборгованості по процентам за користування кредитом 59 490,46 грн.

Загальна заборгованість по кредитному договору на час останнього розрахунку 19.04.2010 року по курсу НБУ склала 4 739 417,52 грн. (т.1, а.с.135-136).

19 квітня 2011 року Приморський районний суд м. Одеси видав виконавчий лист № 2-8841/10 Публічному акціонерному товариству УкрСиббанк про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в сумі 4855281,64 грн. (а.с.137).

За заявою представника ПАТ УкрСиббанк ОСОБА_4 від 04 листопада 2011 року, згідно виконавчого листа ПАТ УкрСиббанк № 2-8841/10 від 19 квітня 2011 року, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 07 листопада 2011 року була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження ( ВП № 29640911 ) про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за вищезазначеним договором про надання споживчого кредиту в сумі 4855281,64 грн. (а.с.138).

22 червня 2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 було завершено виконавче провадження на підставі п. 4 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження по виконавчому листу № 2-8841/10, який було повернуто Публічному акціонерному товариству УкрСиббанк з відміткою про завершення виконавчого провадження з підстав відсутності авансування ПАТ УкрСиббанк витрат на проведення виконавчих дій та розяснено строк спливу повторного предявлення цього виконавчого листа для виконання (а.с.139).

Також, з матеріалів справи встановлено, що 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу Прав вимоги за кредитами, у тому числі за кредитним договором №0 від 21.09.2006 року.

11.03.2013 року в управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-8841/10 від 19.04.2011 року звернувся представник Публічного акціонерного товариства Дельта Банк ОСОБА_7 з посиланням на вказаний договір купівлі-продажу від 08.12.2011 року прав вимоги за кредитами за зобовязанням, що виникло з Договору про надання ОСОБА_1 споживчого кредиту за № 1 від 30.01.2009р., тому до нового кредитора - ПАТ Дельта Банк перейшли права первісного кредитора ПАТ УкрСиббанк.

13 березня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за вищезазначеним договором про надання споживчого кредиту в сумі 4 855 281,64 грн., яку було затверджено начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_8

25.06.2013 року на підставі п.4 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження була винесена Постанова головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 про повернення виконавчого документу, виконавчого листа № 2-8841/10 ПАТ УкрСиббанк, затвердженої начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_8, що повністю аналогічна Постанові від 22.06.2012 року, винесеної ним же з тієї ж самої підстави - відсутності авансування ПАТ УкрСиббанк витрат на проведення виконавчих дій, а не у звязку з безпідставністю його подачі до примусового виконання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Донцов Д.Ю.) від 28 січня 2014 року по справі № 522/7932/13-ц за скаргою ОСОБА_1 скасована постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження від 13 березня 2013 року (а.с.145-147).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Чернявська Л.М.) від 20.02.2014 року по справі № 522/18492/13-ц за скаргою ОСОБА_1 скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 від 25 червня 2013 року, в порядку п.4 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження, про повернення виконавчого документу за виконавчим листом № 2-8841/10, виданого 19 квітня 2011 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в сумі 4 855 281,64 грн. (148-149).

Також, з матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2012 року та 21 січня 2013 року до Приморського районного суду м. Одеси надходили від ПАТ «Дельта Банк» заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача ПАТ «УкрСиббанк його правонаступником ПАТ «Дельта Банк».

16 квітня 2013 року та 21 травня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси були винесені ухвали по справі №1522/12464/12 та справі №1522/29883/12, за якими заяви представників ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільних справах за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишені без задоволення (а.с.143-144).

Лише 22 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося із заявою до Приморського районного суду м. Одеси про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі №2-8841/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

01 жовтня 2014 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено залишити без задоволення заяву представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.150).

Згідно ст.4 Договору від 08.12.2011 року, зобовязання сторін після передачі, а п.4.3 вказаного Договору наголошує на процесуальні дії, які сторони Договору повинні виконати, а саме: « Стосовно Прав вимоги за кредитами, у відношенні яких існують судові провадження (далі «Права вимоги, стосовно яких існують судові провадження»), Продавець зобовязаний протягом 130 календарних днів з дати передачі Основних документів стосовно кредитів та інших документів стосовно кредитів щодо таких Прав вимоги, стосовно яких існують судові провадження, (і) подати до відповідного суду клопотання щодо заміни сторони у судовому процесі (тобто щодо заміни Продавця Покупцем у якості сторони відповідного судового процесу, та (і) надати копію відповідного клопотання Покупцю».

Вказаний пункт 4.3 Договору від 08.12.2011 року Продавцем (ПАТ «УкрСиббанк») не був виконаний в обумовлений строк.

Дана обставина була встановлена судом за розглядом справи №522/910/15-ц за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, ПАТ «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління юстиції в Одеській області відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, по якій 15.06.2015 року судом прийнято рішення та позов ОСОБА_1 задоволено (а.с.152-153).

При цьому, суд вбачає, що до теперішнього часу рішення суду від 16.12.2010 року не виконано та стягнута за ним заборгованість не сплачена.

Частинами першою та другою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють правовідносини за договором позики, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 цього Кодексу і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (стаття 631 ЦК України).

Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобовязання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником.

Статтею 610 ЦК України передбачене, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобовязання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наслідком порушення відповідачем зобовязань по щомісячному поверненню кредиту та сплати відсотків є можливість застосування позивачем права на дострокову вимогу повернення всієї суми заборгованості по кредиту, що вбачається з положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, а також пунктів 4.6 та 5.4 вказаного кредитного договору.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, ПАТ «Дельта Банк» було надано наступний розрахунок заборгованості, здійснений станом на 16.07.2014 року (а.с.106), за яким позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 10 811 654, 87 грн., яка складається:

- з заборгованості по тілу кредиту 527 777, 40 дол. США, яка за курсом НБУ складає 6 184 553, 57 грн.;

- нарахованих відсотків у загальному розмірі 394 870, 53 дол. США, які по курсу НБУ становлять 4 627 121, 30 грн., та складаються: з відсотків на поточну суму заборгованості на 19.12.2011 року у розмірі 114 910, 96 дол. США та нарахованих відсотків на прострочену суму заборгованості за період з 19.12.2011 року по 16.07.2014 року 279 959, 57 дол. США. (за відсотковою ставкою 20,6% річних по 9060,18 дол. США щомісячно).

Проте, дослідивши позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк», суд враховує, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2010 року вже було стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за тілом кредиту за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.09.2006 р. та Додатковою угодою №1 від 30.01.2009 р. до договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.09.2006 р. (Договір про надання споживчого кредиту № 1) у розмірі 527 777, 40 дол. США, тому стягнення цієї ж суми боргу свідчило б про подвійне стягнення однієї і тієї ж суми, що не допускається діючим законодавством: відповідно до ч.2 ст.223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Тому, вимоги ПАТ «Дельта Банк» щодо солідарного стягнення з відповідачів за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.09.2006 р. суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 527 777, 40 дол. США суд вважає безпідставною та такими, що задоволенню не підлягають.

Крім того, як вбачається з Додатку №1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (перелік прав вимоги за кредитам) між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 08.12.2011 року (т.2, а.с.25), за кредитним договором №1 від 30.01.2009р. станом на 16.12.2011 року було передано загальний розмір заборгованості 600 000 долл. США та фактичний розмір невиконаного грошового зобовязання за кредитним договором у гривневому еквіваленті станом на 16.12.2011 року у розмірі 109 167, 36 грн.

Але як вбачається з довідки розрахунку позивача про заборгованість станом на 16.07.2014 року (т.1, а.с.41), банком було прийнято на баланс 19.12.2011 року заборгованість за процентами у розмірі 101 247, 79 дол. США, яка включена як нараховані відсотки на прострочену суму заборгованості;

А з розрахунку заборгованості (т.1, а.с.106) станом на 16.07.2014 року, вбачається про нарахування відсотків на поточну суму заборгованості станом на 19.12.2011 року у розмірі 114 910, 96 дол. США, та нарахування в подальшому відсотків на прострочену суму заборгованості за відсотковою ставкою 20,6 % річних по 9060,18 дол. США щомісячно.

Будь-яких належних та допустимих доказів щодо виникнення заборгованості за відсотками станом на 19.12.2011 року у розмірі 114 910, 96 дол. США представником позивача так і не було надано.

Суд з погоджується з правом банком на стягнення відсотків, нарахованих за кредитом після невиконання рішення суду, проте зазначена заборгованість має бути доведеною та обґрунтованою.

Також, з тексту рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2010 року, ухваленого по справі №2-8841/10 (т.1, а.с.135-136), суд вбачає, що розмір відсоткової ставки, за яким нараховувались відсотки за користування кредитними коштами та які були стягнуті судом, становив 10, 30 % річних.

З розрахунку заборгованості за договором кредиту станом на 16.07.2014 року, наданого ПАТ «Дельта Банк» в обґрунтування позовних вимог (т.1, а.с.106), судом встановлено, що відсоткова ставка, згідно якої банком були нараховані відсотки на прострочену суму заборгованості, складає 20,6% річних.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із частинами першою, другою статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

За змістом частини першої статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною третьою статті 653 ЦК України в разі зміни договору зобовязання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Отже, якщо сторони кредитного договору досягнули домовленості щодо всіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури.

У справі, яка переглядається, така процедура передбачена умовами пунктів 1.3.1, 1.6.1, 9.2 кредитного договору (т.1, а.с.5-11), згідно яких передбачено, що банк не пізніше 14 календарних днів до дня зміни розміру процентна ставка в сторону збільшення банк повинен повідомити позичальника про встановлення нової процентної ставки із зазначенням розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника.

З заяви відповідача вбачається, що ні позичальник, ні поручитель такого повідомлення не отримували та їм не було відомо про збільшення процентної ставки. Доказів в підтвердження протилежного суду не надано.

За правилами частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (чинної на час укладення кредитного договору від 21.09.2006 року) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

У разі підвищення банком процентної ставки зясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового звязку (далі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155, рекомендоване поштове відправлення це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності повнолітнім членам сімї за умови предявлення ними документа, що посвідчує особу.

З огляду на зазначене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. (правовий висновок ВСУ в рішенні від 14.12.2016 року у справі № 6-2315цс16).

Суд вбачає, що після винесення 16.12.2010 року рішення суду відсоткова ставка за користування кредитними коштами була збільшена банком в односторонньому порядку з 10,30% річних на 20,6% річних, проте з матеріалів справи судом не встановлено, а позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо відправлення банком на адресу позичальника та поручителя листів про зміну умов кредитного договору (а саме збільшення відсоткової ставки), не доведено факту вручення таких листів відповідачам під розписку.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що банком не було дотримано порядок збільшення розміру процентної ставки за кредитним договором, передбачений п.9.2 кредитного договору, отже збільшення розміру процентної ставки відбулося не у строк та спосіб, передбачені кредитним договором, а тому вимоги ПАТ «Дельта Банк» в частині стягнення вказаної в позові суми відсотків за користування кредитними коштами суд вважає необґрунтованими, тому також відмовляє у їх задоволенні.

З урахуванням вищевикладеного, суд не приймає до уваги клопотання відповідача про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності, оскільки позов ПАТ «Дельта Банк» не підлягає задоволенню саме з підстав його необґрунтованості.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 64, 88, ч.2 ст.169, 197, 208-209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 11, 16, 257, 267, 509, 524-526, 530, 536, 543, 553 -554, 612, 624-627, 629, 638, 639, 651, 653, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Домусчі Л.В.

09.03.2017