АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/3569/16-ц 22-ц/774/493/К/17
Справа № 211/3569/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/493/К/17 суддя Папарига В.А.
Категорія № 27 (4) Доповідач Барильська А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.,

секретар: Чубіна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ч. 2 ст.197 ЦПК України за наявними у справі матеріалами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі осіб, які приймають участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ «КБ «ПриватБанк»)про зобовязання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначив, що скористався послугами ПАТ «КБ «ПриватБанк», відкрив банківський рахунок та виготовив банківську платіжну картку за номером 639899, на яку щомісячно надходила його заробітна плата.

З вересня 2015 року він вирішив зняти із вказаної картки свою заробітну плату, однак виявилося, що його рахунок заблокований. 05.10.2015 року він надіслав письмове звернення на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» у якому просив розблокувати картку, на яку продовжували надходити гроші та вказав, що ніяких протизаконних дій він не вчиняв. 23.10.2015 року на його звернення ПАТ КБ «Приватбанк» направив йому інформаційний лист, в якому банківська установа не зазначила, які конкретно порушення були допущені ним та що стали передумовою до блокування його карткового рахунку.

Просив зобовязати ПАТ «КБ «ПриватБанк» припинити блокування відкритого на його імя банківського рахунку, операції за яким здійснюються за допомогою банківської платіжної картки № 639899 та зобовязати відповідача по справі видати на його першу вимогу грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку відкритому на його імя.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про зобовязання вчинити певні дії задоволено.

Зобовязано Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» припинити дії щодо блокування відкритого на імя ОСОБА_2 банківського рахунку, операції, за яким здійснюються за допомогою банківської платіжної картки № 639899.

Зобовязано Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» видати ОСОБА_2 грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку, операції за яким здійснюються за допомогою банківської платіжної картки № 639899, відкритому на імя ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин по справі, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

Зокрема, представник відповідача посилається на недоведеність позовних вимог ОСОБА_2, оскільки останнім не надано доказів щодо блокування коштів на рахунку, існування обмежень користування рахунком та невиконання Банком взятих на себе зобовязань.

Також, на думку представника Банку, судом не враховано, що, відповідно до наданої інформації про стан картки позивача, вона є відкритою, тобто, не заблокованою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам Закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 має відкритий картковий рахунок «Карта для виплат» у ПАТ «КБ «ПриватБанк» № 639899. Строк дії картки до 10/18 (а.с. 6).

05.10.2015 року позивач звернувся до ПАТ «КБ «ПриватБанк» з проханням розблокувати зарплатну картку з якої він вже більше двох місяців не може зняти свої гроші (а.с 7).

Листом від 23.10.2015 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» позивачу були розяснені Умови та Правила надання банківських послуг «Приватбанк» (а.с. 5).

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що між ним та Банком було укладено договір банківського рахунку, на який нараховується заробітна плата. Картковий рахунок заблокований службою безпеки Банку по невідомим для позивача причинам, він звернувся до Банку зі скаргою, але отримав загальну відповідь про блокування картки, без зазначення конкретних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем вчинені неправомірні дії, які полягають у вчиненні перешкод ОСОБА_2 в праві користування своїм майном та в отриманні належних останньому грошових коштів.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна особа повинна надати суду докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ч. 1 ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування і сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України).

В силу положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 не надав суду жодного належного і допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог, а саме існування обмежень користування рахунком та доказів блокування картки на момент розгляду справи в суді.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обовязковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 10 ЦПК України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Положення ст. 11 ЦК України визначають, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Нормами ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст. 27,46 ЦПК України).

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Предметом доказування у даному спорі є факт незаконності блокування карткового рахунку № 639899, який належить ОСОБА_2

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

За способом утворення докази поділяються на первинні (відомості про факти одержують із першоджерела - з оригіналу документа, від свідка-очевидця і т.п.) і похідні (відомості про факти одержують із джерела, що відтворює інший доказ, - з копії документа).

За відношенням до шуканого факту докази поділяються на прямі (прямо вказують на наявність або відсутність шуканого факту) і непрямі (дозволяють зробити припускаємий висновок про шуканий факт).

Позивачем не було надано суду жодних доказів стосовно незаконності блокування його карткового рахунку № 639899.

В матеріалах справи містяться лише копія картки ПАТ «КБ «ПриватБанк» VISA № 639899 (а.с. 6), роздруківки фото банкомату щодо встановлення обмеження на карту (а.с. 25, 26) та скарга позивача (а.с. 7), які не можуть свідчити про незаконність блокування, або взагалі блокування карткового рахунку саме позивача ОСОБА_2

В той час, як відповідачем суду першої інстанції надано роздруківку з інформацією про стан картки № 639899 (NORM) OPEN CFRD, тобто зазначена картка є відкритою та не заблокованою (а.с. 22).

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріального закону, з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_2на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого подачу апеляційної скарги в розмірі 606,32 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 606 грн. 32 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Я.М. Бондар

ОСОБА_3