АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5054/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності та визнання добросовісним набувачем майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до Московського районного суду м. Харкова з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 5 грудня 2015 року на підставі довіреності від 28.11.2015 року № 4191, виданої в порядку передоручення від 30.11.2015 р., ОСОБА_6 від імені ОСОБА_5 уклав з нею договір купівлі-продажу транспортного засобу №ТСЦ6341/1/28 від 05.12.2015 року.

За цим договором відбувся перехід права власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі СС, випуску 2012 року, шасі (кузов, рама) WVWZZZ3CZDE527344, тип ТЗ - легковий седан-В.

Однак, пізніше їй стало відомо, що на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 12.02.2016 року був накладений арешт на вказаний автомобіль.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 просила визнати за нею право власності на автомобіль «VOLKSWAGEN» моделі СС, випуску 2012 року, шасі (кузов, рама) WVWZZZ3CZDE527344, тип ТЗ - легковий седан-В; визнати її - ОСОБА_4 добросовісним набувачем права власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі СС, випуску 2012 року, шасі (кузов, рама) WVWZZZ3CZDE527344, тип ТЗ - легковий седан-В.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Суд вирішив: визнано ОСОБА_4 добросовісним набувачем власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі СС, випуску 2012 року, шасі (кузов, рама) WVWZZZ3CZDE527344, тип ТЗ - легковий седан-В; визнано право власності ОСОБА_4 на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі СС, випуску 2012 року, шасі (кузов, рама) WVWZZZ3CZDE527344, тип ТЗ - легковий седан-В.

З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_3, подавши на нього апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 посилався на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказував на те, що позов предявлено до неналежних відповідачів.

Представник позивача подав до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість та безпідставність вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. ст. 391, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судовим розглядом встановлено, що 05 грудня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № ТСЦ6341/1/28, предметом якого був автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі СС, випуску 2012 року, шасі (кузов, рама) WVWZZZ3CZDE527344, тип ТЗ - легковий седан-В.

Згідно вказаного договору ОСОБА_6 діяв на підставі доручення НАР970494 від 30.11.2015 року.

На підставі договору купівлі-продажу №ТСЦ6341/1/28 05 грудня 2015 року була проведена державна реєстрація автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі СС, випуску 2012 року, шасі (кузов, рама) WVWZZZ3CZDE527344, тип ТЗ - легковий седан-В., про що ОСОБА_4 видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХТ 658048 від 05.12.2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було повністю дотримано юридичний механізм набуття права власності на спірний автомобіль, а тому його право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на цей автомобіль на підставі ст. 392 ЦК України.

Проте, погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів не може з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року (справа №6-78цс14).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалась на те, що після укладення договору купівлі-продажу №ТСЦ6341/1/28 та реєстрації спірного автомобіля на її імя їй стало відомо, що на нього накладено арешт на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2016 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, не виконав вимоги ст. 214 ЦПК України - не встановив особу, яка була ініціатором накладення арешту на спірний автомобіль та його підстави, та відповідно не встановив ким оспорюється, не визнається та/або заперечується право позивача на спірний автомобіль.

При цьому, апеляційним розглядом встановлено, що СВ Бабушкінського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0002860 за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 357 КК України за фактами незаконного заволодіння: паспорта ОСОБА_7 , картки його ідентифікаційного номера, газового пістолета з дозволом на носіння та зберігання, ключів від спірного автомобіля та самого автомобіля, а також посвідченням водія та технічного паспортом на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі СС, випуску 2012 року, шасі (кузов, рама) WVWZZZ3CZDE527344.

Відповідні відомості до ЄРДР внесені на підставі заяв ОСОБА_7 від 23.05.2017 року (щодо незаконного заволодіння документами) та від 11.07.2015 року (щодо незаконного заволодіння відповідним транспортним засобом).

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2016 року клопотання старшого слідчого СВ Бабушкінського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області задоволено; накладено арешт на спірний автомобіль.

В свою чергу ОСОБА_6 подав до суду заяву, згідно якої визнає права позивача на спірний автомобіль. ОСОБА_5 також відповідних прав позивача не оспорював.

Отже, відповідачі по справі не буди ініціаторами накладення арешту на автомобіль «VOLKSWAGEN» моделі СС, випуску 2012 року, шасі (кузов, рама) WVWZZZ3CZDE527344, та позивачем не доведено, що ними будь-яким іншим чином заперечується, не визнається чи оспорюється право позивача на спірний автомобіль.

З огляду на викладене, апеляційним розглядом не встановлено спору між сторонами по справі, який би свідчив про наявність фактичних та правових підстав захисту прав позивача.

Суд же апеляційної інстанції позбавлений процесуальних можливостей залучення до участі у справі належного відповідача, яким за встановлених обставин справи є апелянт ОСОБА_3, який посилається на те, що він є законним власником спірного автомобіля, та за ініціативою якого було розпочато кримінальне провадження №0002860, в рамках якого накладено арешт на спірний автомобіль.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про необхідність захисту прав позивача від порушень з боку відповідачів є помилковими, такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, нормах матеріального та процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. (ст.88 ЦПК України)

Згідно матеріалів справи ОСОБА_3 поніс судові витрати у сумі 704 грн., які складаються з витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Отже, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути понесені останнім витрат по оплаті судового збору у вказаному розмірі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2016 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності та визнання добросовісним набувачем майна.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_2) 704 грн. у якості відшкодування судових витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_2