Яготинський районний суд Київської області
Справа 382/469/17
Провадження №2/382/451/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 вересня 2017 року Яготинський районний суд Київської області в складі:

Головуючого-судді Карпович В. Д.

при секретарі Шипота Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготині Київської області справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приват Банк" до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості.

Встановив:

В позові до суду позивач вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 24.09.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач погодився, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і надав право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. А також відповідач погодився на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг," "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір.

У зв'язку з порушенням зобов'язань взятих на себе боржницею у неї утворилась заборгованість в розмірі 36645,85 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 2802,78 грн., заборгованості за процентами в розмірі 28271,84 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3350 грн. а також 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 1721,23 грн., штрафу (процентної частини), яку позивач просив стягнути із відповідача, а також судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в заяві до суду просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з підстав наведених у запереченні та пояснила, що 24.09.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, а саме було надано кредитний ліміт в розмірі 300 грн. на платіжну картку зі сплатою 30,00 % на рік з кінцевим строком погашення, що відповідає строку дії картки. Розрахунок заборгованості зроблений за період з 24.09.2013 по 31.01.2017 року. Вказує, що своєю заявою на отримання кредиту в розмірі 2000 гривень ОСОБА_3 підтвердила свою згоду про те, що підписана ним заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає договір між ним та банком. До матеріалів справи позивачем надані Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, які фактично містять умови та порядок надання кредиту, права та обовязки сторін, порядок розрахунків, відповідальність сторін, тощо. Зазначені умови та правила підписані головою правління Банку, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня і дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невідємності від заяви позивача на отримання кредиту. Вважають, що позивачем не була отримана згода відповідача на укладення договору з позивачем саме за Умовами надання банківських послуг, тому правовідносини, що виникли між сторонами з приводу кредитування регулюються тільки заявою позичальника.

Згідно п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг Банк має право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта.

Вказують, що відсотки за користування кредитними коштами були встановлені з 24 вересня 2013 року були встановлені 30 % річних, з 1 вересня 2014 року без її відома збільшені до 34,8 %, а з 1 квітня 2015 року 43,20%. Жодних повідомлень від позивача про зміну Тарифів відповідачка не отримувала, а згідно ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, банк не має право в односторонньому порядку змінювати розмір фіксованої процентної ставки. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Крім того, у відповідності до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежу з будь-якого грошового зобовязання, передбачених даним Договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. Зазначають, що всупереч умовам кредитного договору Банк нараховував щомісячно штрафи в розмірі 100 грн. за прострочку платежів за кредитним договором. Просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 24.09.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

За змістом ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства...., у строк, встановлений у зобовязанні.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

З копії анкети-заяви (а.с.5) вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з метою отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, 24.09.2013 року підписала заяву відповідного зразка.

Підписавши заяву, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.7-30), Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, відповідач підтвердив свою згоду на укладення між ним та позивачем кредитного договору.

Умовами передбачено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, та передбачено, що у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

Згідно розрахунку заборгованості (а.с.4) станом на 31.01.2017 року рахується заборгованість в сумі 36645,85 грн., в тому числі заборгованість по кредиту 2802,78 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 28271,84 грн., 3350,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1721,23 грн. - штраф (процентна складова).

Як встановлено в судовому засіданні, відсотки за користування кредитними коштами були встановлені з 24 вересня 2013 року були встановлені 30 % річних, з 1 вересня 2014 року без її відома збільшені до 34,8 %, а з 1 квітня 2015 року 43,20%. Жодних повідомлень від позивача про зміну Тарифів, зокрема збільшення відсоткової ставки, відповідач не отримувала.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач був ознайомлений з поданими позивачем до позовної заяви у якості доказу Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, у тому числі в редакції, яка міститься у додатках до позовної заяви від 06.03.2010 року. Тобто представником банку не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення процентної ставки, можуть змінюватись. Адже, Умови не містять даних про дату їх затвердження, зміни, не містять особистого підпису відповідача.

Оскільки позичальником не підписані Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, то вказані Умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору. У зв'язку із цим такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами.

Як зазначено у ч.3 ст.1056-1 ЦК України, банк не має права в односторонньому порядку змінювати розмір фіксованої процентної ставки. А тому, кредитний договір в частині зміни розміру процентної ставки з 01.09.2014 року та з 01.04.2015 року, в односторонньому порядку, на думку суду є нікчемним.

Враховуючи, що позивач не надав на вимогу суду уточнений розрахунок заборгованості, внаслідок чого неможливо визначити заборгованість відповідачки на час збільшення відсоткової ставки за кредитом станом на 01.09.2014 року та на 01.04.2015 року.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Беручи до уваги вищевикладене, суд стягує з відповідача в користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2082.78 грн.

Також до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору 1600 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

В інших вимогах позивачеві необхідно відмовити в звязку із їх недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 218, 212, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 526, 536, 549, 550, 625, 1048, 1050, 1054, ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приват Банк" до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідн. номер НОМЕР_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приват Банк" м.Дніпро вул.Набережна Перемоги,50 ( р/р 3111, МФО 305299, ), 2802,78 (дві тисячі вісімсот дві) грн. 78 коп., заборгованості за кредитним договором б/н від 24.09.2013 року, а також 1600,00 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок судових витрат.

В інших вимогах відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Яготинський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення

Суддя Карпович В. Д.