АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5551/17 Справа № 174/731/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Борцова А. А. Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т АН О В И Л А:

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, третя особа - Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - задоволено частково. Змінено розмір аліментів, що стягуєтся з ОСОБА_5 за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 березня 2014 року на користь відповідачки ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, зменшивши його з 1/2 частини до 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача ОСОБА_5, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми віку повноліття. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 640 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. В решті заявлених вимог - відмовлено (а.с.88-92).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову повністю, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права (а.с.96-97).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі з 30.10.1999 року, факт розірвання шлюбу 09.12.2014 року та наявності у сторін двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується паспортами позивача та відповідачки (а.с. 5-8, 35).

Згідно рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03.03.2014 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів щомісячного доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно з 04.02.2014 (а.с.4).

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_5 15.11.2016, він звільнений з роботи по ст.38 КЗпПУ з філії «Вільногірський ГМК» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (а.с. 75)

Відповідно до довідки №01-34/6373 від 05.12.2016 виданої філією «Вільногірський ГМК» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», припинено стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 Утримання аліментів виконано по 31.10.2016 (а.с.76).

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 25.12.2015 у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа виконком Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про зменшення розміру аліментів відмовлено у повному обсязі, рішення набрало законної сили 05.01.2016 (а.с.77-78).

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідача змінився матеріальний стан, оскільки він звільнився із роботи та дійшов висновку про зменшення розміру аліментів.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним погіршенням матеріального стану платника аліментів він може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів.

Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять доказів, що у позивача є труднощі з влаштуванням на роботу.

Відсутність постійного місця роботи не свідчить, що його матеріальний стан після звільнення погіршився. Крім того, колегія суддів розцінює звільнення позивача за власним бажанням, як навмисні дії, здійсненні з метою ухилення від виконання обов'язку зі сплати аліментів, визначеного рішенням суду. Інших доказів того, що після присудження аліментів на утримання дітей матеріальний стан платника погіршився, матеріали справи не містять.

Також не може бути причиною для задоволення позовних вимог доводи позивача щодо покращення матеріального становища ОСОБА_4, оскільки зазначене жодними доказами не підтверджено.

Відповідно до вимог ч.1, 4 ст.60 ЦПК України законодавцем покладено обов'язок довести обставини, на які сторона посилається на підтвердження своїх вимог, саме на неї, при цьому доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи встановлені обставини та зазначені вимоги закону, підстав для зменшення розміру присуджених аліментів не вбачається, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. При ухваленні рішення колегія виходить з інтересів та прав неповнолітніх дітей сторін щодо їх достатнього утримання, які жодним чином не мають бути обмеженими.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та вимогам закону, його рішення на підставі п.3, 4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

В частині відмови в стягненні витрат на правову допомогу, рішення не оскаржується, тому судом не ревізується.

В зв'язку із відсутністю підстав для задоволення позовних вимог, судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року в частині, що оскаржується скасувати та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 640 грн. 00 коп. сплаченого судового збору відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді :