Справа № 647/315/17
№ провадження 2/647/211/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Миргород В.С.

при секретарі Полозок Т.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області по визнання права власності в порядку спадкування, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Бериславського районного суду Херсонської області з позовом до Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області по визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, мати позивача ОСОБА_2 Після її смерті відкрилася спадщина на 0,0519 частку у праві спільної власності на земельну ділянку площею 38,20 га ( кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована на території Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області в контурі НОМЕР_2. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6, яка на випадок своєї смерті вчинила особисте розпорядження, яким заповіла позивачу ОСОБА_3, належну їй земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю), виділеної зі складу колективної власності ВАТ «Наддніпрянське», розташованої на території Новокаїрської сільської ради Бериславського району, Херсонської області. З метою оформлення спадкових прав на частки розміром 0,0519 від земельної ділянки площею 38,20 га ( кадастровий номер НОМЕР_1), позивачі звернулись до нотаріуса, з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у цьому їм було відмовлено, у зв'язку з тим, що спадкове майно складається з часток у спільній власності співвласників земельної ділянки, тобто земельна ділянка включає в собі декілька земельних ділянок, об'єднаних в один державний акт, та відсутністю індивідуально визначеної і сформованої земельної ділянки, як об'єкта нерухомого майна в Державному земельному кадастрі, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. У зв'язку з цим, позивачі просять суд, визнати за ОСОБА_2 право власності на 0,0519 частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 38,20 га ( кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована на території Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області в контурі НОМЕР_2, в порядку спадкування за законом та визнати за ОСОБА_3 право власності на 0,0519 частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 38,20 га ( кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована на території Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області в контурі НОМЕР_2, в порядку спадкування за заповітом.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Представник позивачів ОСОБА_1, в судовому засіданні просив задовольнити позов, з підстав зазначених у ньому.

Представник відповідача Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області, в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно з ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених учасників судового розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі.

При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до статей 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (ст. 1218 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Республіканець, Бериславського району Херсонської області, про що 22 січня 2016 року складено відповідний актовий запис №02 та виконавчим комітетом Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 від 22 січня 2016 року (а.с.17).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4, виданого Бериславською районною державною адміністрацією Херсонської області 28 травня 2005 року, на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 20.07.2005 року за №438, померла ОСОБА_5 є власником 0,0519 частки земельної ділянки площею 38,20 га, (кадастровий номер НОМЕР_1), контур НОМЕР_2, що розташована на території Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.20).

Після смерті ОСОБА_5, відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеної частки у спільній власності співвласників земельної ділянки загальною площею 38,20 га (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована на території Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є сини: позивач ОСОБА_2, ОСОБА_7 та її чоловік: ОСОБА_8.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. п. 1.2, 1.3, 1.5 ч. 2 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

ОСОБА_2, як син померлої та спадкоємець першої черги, своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері, ОСОБА_5 Інші спадкоємці першої черги за законом, а саме чоловік спадкодавця ОСОБА_8 та син ОСОБА_7, відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача. Заяв від інших спадкоємців не надходило. Але нотаріус у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину відмовив, у зв'язку з тим, що спадкове майно складається з частки у спільній власності співвласників земельної ділянки, тобто земельна ділянка включає в собі декілька земельних ділянок, об'єднаних в один державний акт, та відсутністю індивідуально визначеної і сформованої земельної ділянки, як об'єкта нерухомого майна в Державному земельному кадастрі, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину та запропонував звернутись до суду (а.с. 15).

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування підлягають задоволенню за ст.ст.1216, 1217, 1261, ч.1ст.1225 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Степанівка Суворовського району Херсонської області, померла ОСОБА_6, про що 17.10.2013 року зроблено відповідний актовий запис №17 та видано виконавчим комітетом Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_5 (а.с.13).

На випадок своєї смерті ОСОБА_6, вчинила особисте розпорядження, заповівши ОСОБА_3, належну їй земельну ділянку площею 2,28 га, розташовану на території Новокаїрської сільської ради, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Наддніпрянський» (а.с. 14).

Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4, виданого Бериславською районною державною адміністрацією Херсонської області 28 травня 2005 року, на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 20.07.2005 року за №438, померла ОСОБА_6 є власником 0,0519 частки земельної ділянки площею 38,20 га, (кадастровий номер НОМЕР_1), контур НОМЕР_2, що розташована на території Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.20).

Відповідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та однією з загальних засад цивільного законодавства, передбаченою ч.5 ст.3 ЦК України є судовий захист цивільного права та інтересу.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З відповіді нотаріуса вбачається, що 11 квітня 2014 року заведена спадкова справа №18/2014, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6. Спадкоємцем майна якої за заповітом є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка прийняла спадщину в установлений законодавством строк. Інші заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, не надходили. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 відмовлено та запропоновано звернутись до суду для визнання права власності, тому що наданий позивачем державний акт серії НОМЕР_4 на право власності на земельну ділянку належить на праві спільної власності 19 співвласникам з визначенням частки кожного, ці земельні ділянки включають в собі декілька земельних ділянок, об'єднаних в один державний акт, яким не визначено майно на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину, тобто відсутній правовстановлюючий документ на відповідну частку земельної ділянки (а.с.11).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У зв'язку з тим, що Державний акт належить померлій на праві спільної власності 19 співвласникам з визначенням часток кожного, тобто ця земельна ділянка включає в себе декілька земельних ділянок, об'єднаних в один державний акт. Цим державним актом не визначено майно, на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину. У зв'язку з цим позивач позбавлена можливості позасудовим порядком оформити своє спадкове право, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрала спосіб захисту порушеного права.

Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, в межах заявлених позивачами вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, керуючись ст.. ст. 15, 328, 392, 1216-1218, 1223, 1225, ст. ст. 10, 11, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 0,0519 частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 38,20 га ( кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована на території Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області в контурі НОМЕР_2, в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 0,0519 частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 38,20 га ( кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована на території Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області в контурі НОМЕР_2, в порядку спадкування за заповітом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з часу проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, встановлених ст..294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала не знайде підстав для поновлення строку про що постановляється ухвала.

Суддя В. С. Миргород