КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/1739/17
Провадження № 2/488/1263/17 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

23.10.2017 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі судового засідання - Бучневій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що 10.10.2012 року між ним та відповідачем - ОСОБА_3 був укладений договір позики, згідно якого він надав відповідачу в борг грошові кошти у сумі 12 000 доларів США, що на час отримання боргу складало 95 880,00 грн. Строк повернення боргу сторони визначили 10.10.2014 року. Укладенння договору позики було оформлено власноручно написаною відповідачем розпискою.

Однак, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконала, грошові кошти у встановлений строк добровільно не повернула.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача 95 880,00 грн. - заборгованості за договором позики, а також 958,80 грн. - витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 не з'явилися, представник позивача надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити, також просив розглядати справу без участі позивача та без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 надала суду мирову угоду, укладену та підписану сторонами, просила її визнати та закрити провадження в справі.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.10.2017 року у визнанні визнанні мирової угоди було відмовлено.

Суд, дослідивши зібрані по справі письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.10.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачці в борг грошові кошти у сумі 12 000 доларів США, що на час отримання боргу складало 95 880,00 грн. В свою чергу відповідачка зобов"язалася повернути грошові кошти у строк до 10.10.2014 року. Під час отримання позики відповідач надала позивачу власноручно написану нею розписку, якою засвідчила факт отримання нею позики.

За ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 526 ЦУ України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, ОСОБА_3 у строк, передбачений умовами договору, суму позики не повернула.

На підставі наведеного, та враховуючи, що наданою суду мировою угодою від 14.07.2017 року відповідач ОСОБА_3 фактично підтвердила наявність такого боргу за розпискою, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 958,80 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 7, 10, 11, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 10.10.2012 року у розмірі 95880,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 958,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги

Суддя Л.І. Селіщева