Справа № 359/4430/16-ц Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/3578/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 18.09.2017
УХВАЛА

Іменем України

18 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Олійника В.І.,

суддів Коцюрби О.П., Лівінського С.В.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, який доповнила в ході розгляду справи та просила визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, який належав відповідачу ОСОБА_2 марка Skoda (модель Superb, 2004 року випуску, номер кузову ТМBDL23U15B044491, чорного кольору) і право на який набуто від 17.10.2015 року ОСОБА_4; визнати за нею право власності на ? частки транспортного засобу марки Skoda (модель Superb, 2004 року випуску, номер кузову ТМBDL23U15B044491, чорного кольору); визнати за нею право власності на ? частину гаражного боксу №136 у гаражному кооперативі «Прогрес» (вул.С.Камінського, 136, м.Бориспіль); стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь понесені судові витрати в розмірі 2 226 грн.80 коп.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що від 05.02.2000 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 20.07.2016 року було розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Від шлюбу у них є син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час шлюбу вони за спільні кошти в сумі 200000 грн. придбали автомобіль марки Skoda (модель Superb, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1), а також придбали у гаражному кооперативі «Прогрес» м. Бориспіль гаражний бокс №136 вартістю 80000 грн.

Стверджувала, що після залишення сімї відповідач забрав ключі від гаражного боксу та автомобіля, одноосібно користується спільно придбаним майном та заперечує її право власності на частку у спільному майні.

Також зазначала, що відповідач здійснив незаконне відчуження спірного автомобіля, а саме, 08.08.2015 року зняв автомобіль з обліку для подальшої реалізації 3-тім особам без її письмової згоди на реалізацію.

17 жовтня 2015 року автомобіль було зареєстровано на нового власника ОСОБА_4

Вважала, що відповідач ОСОБА_2 умисно використав обставину, що шлюб юридично не розірвано і розпорядився спільним автомобілем на власний розсуд з метою особистої наживи, з метою позбавити її права на частку у спільному майні, а тому є підстави для визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним.

Також вважала, що оскільки автомобіль та гаражний бокс придбано під час шлюбу та за спільні кошти, то відповідно до ст.ст.60, 70 СК України їй на праві власності повинна належати ? частина гаражного боксу та ? частина автомобіля.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частки гаражного боксу №136 у Бориспільському гаражному кооперативі «Прогрес», вулиця Сергія Камінського, 83 в м.Борисполі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 800 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_3 1/2 частки гаражного боксу №136 у Бориспільському гаражному кооперативі «Прогрес по вулиці Сергія Камінського, 83в м.Борисполі і в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про зміну рішення суду першої інстанції та задоволення її позовних вимог, а саме: визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, який належав відповідачу ОСОБА_2 марки Skoda (модель Superb, 2004 року випуску, номер кузову ТМBDL23U15B044491, чорного кольору) і право на який набуто від 17.10.2015 року ОСОБА_4; визнати за нею право власності на ? частку транспортного засобу марки Skoda (модель Superb, 2004 року випуску, номер кузову ТМBDL23U15B044491, чорного кольору); стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь понесені судові витрати в розмірі 2 226 грн. 80 коп. В іншій частині рішення залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких доказів, на підтвердження того, що позивач відкликала свою згоду на відчуження автомобіля, та що відповідач ОСОБА_2 був обізнаний щодо зміни намірів позивача, суду надано не було.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі від 05 лютого 2000 року.

На момент звернення ОСОБА_3 з даним позовом до суду шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 розірваним не був і та обставина, що шлюб між вказаними сторонами був розірваний рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 20 липня 2016 року, яке набрало законної сили, визнано сторонами та ніким не оспорюється.

Судом першої інстанції встановлено, що за час перебування у шлюбі за спільні кошти сторонами було придбано:

- автомобіль марки Skoda, модель Superb, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, вартість якого на даний час складає 200 000 грн., який 12.02.2011 року було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2В;

- гаражний бокс №136 у гаражному кооперативі «Прогрес» в м.Борисполі, вартістю 80 000 грн., право власності якого зареєстровано за ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже, як вірно вважав суд першої інстанції, придбаний автомобіль марки Skoda, модель Superb, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, та гаражний бокс №136 у гаражному кооперативі «Прогрес» м. Бориспіль є спільним майном подружжя.

Як встановлено, сторони між собою не досягли домовленості щодо поділу спірного майна.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Так як спірний гаражний бокс №136 у гаражному кооперативі «Прогрес» в м.Борисполі придбано сторонами під час шлюбу за спільні кошти, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що він є спільною сумісною власністю подружжя, а тому частка позивачки у ній складає ? частину.

Судом встановлено, що 08.08.2015 року спірний автомобіль було знято з обліку для реалізації за заявою власника ОСОБА_2 (а.с.70), а також 08.08.2015 року відповідачем була видана та нотаріально посвідчена за реєстровим №1120 довіреність на імя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо користування та розпорядження з правом продажу (обміну) за ціною та на умовах за власним розсудом, належним ОСОБА_2 на підставі дублікату Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ №286379, виданого 12.02.2011 року Бориспільським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області, автомобілем марки SKODA, модель SUPERB CLASSIC, 2004 року випуску, колір - чорний, тип ТЗ - легковий седан, шасі (кузов, рама) VIN TMBDL23U15B044491 TMBDL23U15B044491 (а.с.45).

Як визнано відповідачем ОСОБА_2, фактично ним було отримано за передачу права розпорядження належним їм з позивачкою автомобілем від ОСОБА_6 кошти в сумі 8000 доларів США.

Згідно з довідкою-рахунком №935568 від 03.10.2015 року автомобіль було продано за 50000 грн. ОСОБА_4, а 17.10.2015 року вказаний автомобіль було зареєстровано за новим власником та видані номерні знаки АА 9873 КІ (а.с.79-85).

Відповідно до ст.63 та ч.1 ст.65 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до положень ч.2 ст.369 ЦК України та ч.2 ст.65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

За статтею 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Письмова нотаріально завірена згода іншого з подружжя при відчуженні рухомого майна, зокрема такого, як спірний автомобіль марки Skoda, модель Superb, 2004 року випуску автомобіль марки Hyundai Sonata, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 законодавством України, зокрема Цивільним Кодексом України та Сімейним кодексом України не передбачена.

Викладені в позовній заяві доводи позивачки ОСОБА_3 про те, що вона не надавала своєї згоди на відчуження автомобіля не підтверджуються матеріалами справи та, зокрема, спростовуються дослідженими в судовому засідання показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Як вірно вважав суд, та обставина, що допитаним в судовому засіданні свідкам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не було відомо про наміри колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відчужити належний їм спірний автомобіль, не спростовує вищенаведені висновки суду.

Будь-яких доказів, на підтвердження того, що позивачка відкликала свою згоду на відчуження автомобіля, та що відповідач ОСОБА_2 був обізнаний щодо зміни намірів позивачки, суду не було надано. За вказаних обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що цю угоду вчинено за згодою другого з подружжя. Та обставина, що така згода не була викладена письмово, не може бути підставою для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним.

Проте доказів того, що отримані відповідачем ОСОБА_2 від продажу автомобіля кошти були використані в інтересах сімї, або, як стверджує відповідач, отриманими грошовими коштами за власним розсудом розпорядилася позивачка, суду надано не було.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач стверджує, що половину коштів від продажу автомобіля віддав позивачці, а остання заперечує отримання коштів.

Оскільки відчуження автомобіля проведено відповідачем ОСОБА_2 за усною згодою позивача, то суд вірно вважав відсутніми правові підстави для визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування його із володіння ОСОБА_4

Вищенаведені висновки суду першої інстанції є такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо визнання за позивачкою права власності на ? частку гаражного кооперативу та відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та визнання права власності на ? частину автомобіля.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Таким чином, доводи апеляційних скарг про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційні скарги слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І. Олійник

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_13