Справа № 214/5841/17
У Х В А Л А

про відмову у звільненні від сплати судового збору

10 листопада 2017 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою 12.10.2017 року, в якій просить суд: визнати недійсним договір дарування серії ВМО № 873369, № 873370 від 13.11.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою, реєстровий № 5323; визнати недійсним договір дарування №900 від 11.04.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу ОСОБА_3; відновити її право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, належної їй на праві спільної часткової власності.

10.11.2017 року на запит суду надійшли відомості з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів.

Одночасно з позовною заявою позивач подала клопотання про звільнення її від сплати судового збору, оскільки вона є пенсіонером, перебуває в тяжкому матеріальному становищі, а отримувана нею щомісячна пенсія в розмірі 2068 грн. не покриває її витрат на задоволення першочергових потреб.

Суддя, розглянувши вимоги клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України, ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також звільнити від сплати судового збору за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.82 ЦПК України, ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Із аналізу вказаних норм слідує, що законодавець передбачив можливість звільнення позивача від сплати судового збору лише з підстав, повязаних з майновим становищем сторони. Натомість, всупереч вимогам ч.3 ст.10 ЦПК України позивач не надала суду належних та допустимих доказів про її статус як пенсіонера, рівень доходів, який би визначав неможливість сплати нею судового збору.

Самі по собі посилання позивача на те, що вона є субєктом права на безоплатну правову допомогу як на підставу для звільнення її від сплати судового збору, суддя оцінює критично, оскільки положеннями ч.1 ст.82 ЦПК України, ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» така підстава не передбачена, в той час як обставини її перебування в скрутному матеріальному становищі виходячи з рівня доходів, що є істотним для вирішення питання стосовно звільнення від сплати судових витрат, жодними належними та допустимими доказами не підтверджені.

Таким чином, суддя не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, у звязку з чим у задоволенні її заяви слід відмовити, що, в свою чергу, не позбавляє позивача права на звернення до суду з клопотанням про розстрочення або відстрочення сплати судового збору у встановленому законом порядку з обґрунтуванням його відповідними доказами.

Керуючись ст.82 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Євтушенко О.І.