АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/1472/17 Головуючий 1 інстанції - Риков М.І.
Справа № 616/723/16-ц Доповідач - Хорошевський О.М.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

Кружиліної О.А.

за участю секретаря - Гончар А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 15 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка про розірвання договору оренди землі, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка (далі - ПСП ім. Шевченка), в якому просила розірвати достроково договір оренди землі від 01 листопада 2007 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 01 листопада 2007 року між нею та ПСП ім. Шевченка було укладено договір оренди землі, який було зареєстровано відділом Держкомзему у Великобурлуцькому районі Харківської області 09 грудня 2011 року, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за № 00561.

Відповідно до п. 2 вказаного договору оренди землі ОСОБА_2 передала в оренду відповідачу земельну ділянку, загальною площею 6,4561 га. Строк дії договору складає 10 років, тобто до 01 листопада 2017 року.

Орендна плата, згідно умов договору, повинна сплачуватись як в грошовій формі так і в натуральній, яка вноситься в строки з 10 вересня по 10 грудня кожного року.

Зазначала, що за період з 2014 року по 2015 року орендна плата (в грошовій та натуральних формах), відповідно до умов договору відповідачем не сплачувалась. Крім того, за період з 2014 року по 2015 рік передача будь - якої продукції або надання ПСП ім. Шевченка послуг в рахунок орендної плати, яка повинна була оформлюватись відповідними актами, не надавалася.

В зв'язку з цим позивач звернулась до суду та просила достроково розірвати договір оренди землі.

Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 15 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Посилається на Закон України «Про оренду землі», а саме: відповідно ст. 13 договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства; згідно ст. 22 цього Закону - орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Також, ст. 22 вказаного Закону передбачено, що орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити у договорі поєднання різних форм орендної плати.

Зазначає, до суду надавалися докази несплати відповідачем орендної плати у визначені договором строки, що призвело до порушення взятих на себе орендарем зобов'язань відповідно до умов договорів оренди землі.

Вважає, що судом першої інстанції не було встановлено, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували той факт, що в останнього відсутня вина за порушення зобов'язання, у зв'язку з тим, що відповідач вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду, доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факти систематичного виконання орендарем обов'язків за період 2014 -2015 роки, оскільки відсутність у позивача наміру отримувати орендну плату особисто не є достатнім підтвердженням цього факту.

Відповідач надав достатньо доказів щодо вчинення ним дій, спрямованих на своєчасне виконання ним своїх зобов'язань по внесенню орендної плати за 2014 - 2015 роки. Спір щодо стягнення заборгованості із орендної плати між сторонами відсутній.

При цьому суд виходив з того, що орендна плата, що підлягала сплаті позивачу, була відповідачем нарахована та поштовим переказом надіслана позивачу, ОСОБА_2 переказ не отримує, хоча була повідомлена.

Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Суд взяв до уваги відомості що містяться у довідці виданої відповідачем 08.10.2016 року (т. 1, а.с. 174).

Згідно цієї довідки ОСОБА_2 була нарахована орендна плата згідно з укладеним договором: за 2014 рік в сумі 3722 грн., обчислено суму податку - 558,30 грн.; за 2015 рік нараховано орендну плату в сумі 6227,54 грн., обчислено суму податку - 1029,74 грн.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами що 01.11.2007 року між сторонами було укладено договір оренди землі.

Предметом цього договору є земельна ділянка площею 6,4561 га належна позивачу. Договір укладено строком на 10 років і передбачає розмір та податок виплати позивачу орендної плати. Орендну плату позивачу за період 2014-2015 року відповідач надіслав поштовим переказом на адресу позивача 01.09.2016 року.

Проте ці відомості не можна вважати такими, що підтверджують відсутність вини відповідача у тому, що позивач своєчасно не отримав орендну плату, передбачену договором від 01.11.2007 року, за період 2014 - 2015 роки.

На підтвердження заперечень проти позовних вимог відповідачем були надані податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку форми №1ДФ за IV квартал 2014, 2015 років (т. 1, а.с. 176-187). Ці розрахунки посвідчені підписом керівника, головним бухгалтером та печаткою ПСП ім. Шевченка.

У пунктах 57 та 45 зазначених розрахунків відповідно зазначений платник податків з ідентифікаційним номером НОМЕР_1, який надано ОСОБА_2

Розрахунки містять інформацію про нарахування орендної плати та сум податку.

Однак податкові розрахунки подані ПСП ім. Шевченка до органу Державної фіскальної служби за ті саме періоди, відомостей про платника податків з ідентифікаційним номером НОМЕР_1 не містять (т. 1, а.с. 195-201).

Таким чином переконливих доказів того, що відповідачем були своєчасно нараховані суми орендної плати, що підлягали сплаті позивачу на підставі договору від 01.11.2007 року, суду надано не було.

Посилання представника відповідача на те, що позивач ухилялась від отримання орендної плати не можуть бути взяті до уваги.

Відповідно до п. 9 Договору оренди землі, укладеного між сторонами 01.11.2007 року орендна плата вноситься орендарем у натуральній та грошовій формі, а відповідно до п. 10 Договору, плата вноситься у строки 10 вересня - 10 грудня кожного року (т. 1, а.с. 33).

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Та обставина, що позивач не зверталась особисто за отриманням орендної плати за 2014, 2015 роки не можна визнати такою обставиною, що перешкоджає виконанню відповідачем умов п. 9 Договору оренди землі від 01.11.2007 року.

01.09.2016 року відповідачем суми орендної плати за 2014-2015 роки були надіслані позивачу поштовим переказом (т. 1, а.с. 113-115).

Будь-яких доказів того, що відповідач у встановлений договором строк не мав можливості виконати зобов'язання таким чином суду не надано.

Крім того, у разі коли боржник вважав, що кредитор ухиляється від прийняття виконання він мав діяти в порядку передбаченому ст. 537 ЦК України.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. Істотними є такі порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

З огляду на те, що несплата орендної плати позбавляє орендодавця того, на що він розраховував при укладанні договору до правовідносин, що виникли між сторонами, може бути застосовані наслідки передбачені зазначеною нормою.

Доводи представника про те, що відповідач не мав можливості надати позивачу частину орендної плати визначеної у натуральній формі, оскільки позивач мешкає у іншому населеному пункті не можуть бути взяті до уваги, оскільки не виконані і зобов'язання визначені у грошовій сумі.

За правилами ч. 3 ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, а норми матеріального права застосовані неправильно оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 15 грудня 2016 рокускасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_2 і Приватним сільськогосподарським підприємством імені Шевченка01.11.2007 року, зареєстрований відділом Держкомзему у Великобурлуцькому районі Харківської області реєстровий запис № 00561 від 0912.2011 року

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

О.А. Кружиліна