УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Попович О.В.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 6 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 9 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 27 лютого 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір, за умовами якого остання отримала 100 300 дол. США зі сплатою 9,5% річних, з кінцевим строком повернення до 27 лютого 2028 року. Цього ж дня на забезпечення виконання даного договору між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно з ОСОБА_3 відповідати перед банком за виконання ним зобов'язання по кредитному договору. Оскільки ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, станом на 4 листопада 2016 року утворилась заборгованість в сумі 104 939,97 дол. США та 83 517 грн 19 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 181 976 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками, яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 6 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 9 лютого 2017 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 27 лютого 2007 року в сумі 104 939,97 дол. США, з яких: 81 698,38 дол. США - заборгованість за кредитом, 23 241,59 дол. США - заборгованість за відсотками та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості в сумі 265 493 грн 35 коп, з яких: 83 517 грн 19 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 181 976 грн 16 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення в частині задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та в цій частині передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судові рішення в частині відмови в позові ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що у зв'язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору у нього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з останнього. Відмовляючи у стягненні кредитної заборгованості з ОСОБА_4, суди виходили із того, що в силу ч. 1 ст. 599 ЦК України порука між банком та поручителем є припиненою, а тому відсутні підстави для покладення на поручителя солідарної відповідальності за невиконання боржником відповідних зобов'язань за кредитним договором.

Такі висновки судів є правильними з огляду на наступне.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судами встановлено, що 27 лютого 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 100 300 дол. США зі сплатою 9,5% річних строком до 27 лютого 2028 року.

Цього ж дня на забезпечення вищевказаного кредитного договору між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за яким поручитель зобов'язався солідарно з ОСОБА_3 відповідати перед банком за виконання останньою зобов'язання за кредитним договором.

Із 12 березня 2008 року банк запровадив нову систему нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму боргу. Дана система полягала у нарахуванні ПАТ «УкрСиббанк» із дати виникнення простроченої суми основного боргу підвищених процентів у розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу.

Таким чином, відбулося збільшення нарахування процентної ставки за користування кредитом на прострочену суму основного боргу з 9,5% до 19%.

Із наявного в матеріалах справи списку № 262 згрупованих рекомендованих відправлень за п. № № 3, 4 (т. 1 а.с. 168, 168) убачається, що про вказані зміни банк повідомив ОСОБА_3 шляхом направлення рекомендованим відправленням листа від 22 лютого 2008 року.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору станом на 4 листопада 2016 року (за розрахунком банку) виникла заборгованість в сумі 104 939,97 дол. США, з яких: 81 698,38 дол. США - кредитна заборгованість, 23 241,59 дол. США - заборгованість за відсотками; 83 517,19 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 181 976, 16 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, обгрунтовано виходив із того, що позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, тому банк має право на повернення кредиту з урахуванням відсотків за користування кредитними коштами, пені, комісії та штрафу.

Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим позивачем розрахунком, на спростування якого відповідачем не надано будь-яких доказів.

Доводи касаційної інстанції ОСОБА_3 про неправомірність дій банку щодо застосування нового розміру процентних ставок за кредитним договором, оскільки додаткових угод про збільшення процентних ставок вона не підписувала не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 березня 2016 року (яке набрало законної сили) про відмов в позові ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору з підстав незаконного підвищення банком відсоткової ставки за кредитним договором в односторонньому порядку, яке є преюдиційним при розгляді зазначеної справи. Так, зазначеним судовим рішенням встановлено, що збільшення нарахування процентної ставки за користування кредитом на прострочену суму основного боргу з 9,5% до 19% із дотримання встановленого договором порядку підвищення відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

Інші доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 6 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 9 лютого 2017 року в частині позову публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:І.М. Завгородня
В.М. Коротун
Л.М. Мазур
О.В. Попович