Справа № 544/561/17
РІШЕННЯ

іменем України

06 вересня 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Ралець О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пирятинської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, про визнання права власності на самочинне будівництво,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 2006 року є власником двох земельних ділянок, розташованих за адресою: вул. Жовтнева, 40, м. Пирятин Полтавської області. Рішенням виконкому Пирятинської міської ради від 06.09.2006 № 641 їй було надано дозвіл на будівництво гаражів по вул. Жовтневій, 40, м. Пирятин. Дане рішення рішеннями виконкому Пирятинської міської ради від 20.09.2006 та 28.03.2007 було змінено, збільшено площу забудови та надано дозвіл на будівництво гаражів з мийкою. 04.12.2007 нею було отримано дозвіл на виконання будівельних робіт № 26 з терміном до 31.12.2008, проте будівництво завершене лише у 2016 році. Вищезазначені земельні ділянки було обєднано в одну, якій присвоєно адресу: вул. Абаканська, 10А, м. Пирятин, та у 2016 році розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка змінила своє призначення з будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на землі для будівництва індивідуальних гаражів. Після його погодження Пирятинською міською радою зареєстровано зміни до ДРРП на нерухоме майно. В теперішній час у неї виникла необхідність в оформленні права власності на гараж, у звязку з чим для введення обєкта в експлуатацію вона звернулась до ДАБІ. За її зверненням було проведено перевірку щодо дотримання нею законодавства у сфері містобудівної діяльності. За результатами перевірки її притягнуто до адміністративної відповідальності за будівництво гаража без документів, що дає право на виконання будівельних робіт. Крім того з метою легалізації самочинного будівництва вона подала до ДАБІ декларацію про готовність обєкта до експлуатації, яка була повернута їй на доопрацювання. У звязку з чим у неї виникла необхідність у визнанні права власності на здійснене самочинне будівництво у судовому порядку. На підставі викладеного позивач просить суд визнати за нею право власності на гараж «А-1» по вул. Абанакська, 10А, м. Пирятин Полтавської області, загальною площею 118,5 кв. м.

Позивач на своїх вимогах наполягає, просить суд позов задовольнити та розглянути справу без її участі, про що надала суду письмову заяву.

Представник відповідача до суду не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, проти позову не заперечує.

Представник третьої особи Департаменту ДАБІ у Полтавській області до суду не зявився, надіслав на адресу суду листа, в якому просив розглянути справу в його відсутність, а також по суті позовних вимог пояснив, що відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно зі статтею 39 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» закінчені обєкти будівництва потребують прийняття в експлуатацію відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого Постановою КМУ №461 від 13.04.2011 року. Пунктом 10 зазначеного Порядку передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований обєкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умов можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого обєкта. Таким чином представник Департаменту ДАБІ при ухваленні судового рішення покладається на розсуд суду та відповідно до чинного законодавства України.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі Держаного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 419357, виданого згідно рішення виконкому Пирятинської міської ради № 613 від 23.08.2006, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0234 гектари (а.с.5).

Окрім цього, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0239 гектари, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 654318 виданого на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки № 905726 ВЕВ від 07.09.2006 (а.с.6-7).

Рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради № 641 від 06.09.2006 ОСОБА_2 надано дозвіл побудувати гаражі розміром 4,50 м х18,00 м на власній земельній ділянці будинковолодіння АДРЕСА_1, яка належить їй згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.07.2006 (а.с.11), до якого рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради № 677 від 20.09.2006 внесено зміни щодо збільшення ширини гаражів з 4,5 м на 8,00 м (а.с.8).

Рішення виконавчого комітету Пирятинської міської ради № 193 від 28.03.2007 дозволено ОСОБА_2 внести доповнення до рішення виконкому міської ради № 641 від 06.09.2006 та до п.6 рішення № 677 від 20.09.2006 «Про надання дозволу на будівництво гаражів» в частині, що передбачає надання дозволу на будівництво гаражів з мийкою на власній земельній ділянці по вул. Жовтнева, 40 ( а.с.9).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Пирятинської міської ради № 193 від 28.03.2007 комісією було проведено обстеження земельної ділянки по вул. Жовтнева, 40, м. Пирятин для будівництва гаражів з СТО мийкою та виявлено можливим будівництво ОСОБА_2 гаражів на даній земельній ділянці (а.с.10).

04 грудня 2007 року ОСОБА_2 отримала дозвіл Пирятинської районної інспекції Державного архітектурно будівельного контролю на виконання будівельних робіт з будівництва гаражів з СТО-мийкою в м. Пирятин по вул. Жовтнева, 40 (а.с.13).

Рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради № 245 від 28.10.2015 приміщенню гаражів з мийкою розміром 7,00 х 17,60, що належать ОСОБА_2 Н П. та знаходяться на власних суміжних земельних ділянках (площею 0,0239 га кадастровий № -50-019-0117 та площею 0,0234 га кадастровий № -50-019-0119) загальною площею 0,0473 га, що розташовані в районі житлового будинку № 40 по вул. Жовтнева м. Пирятин присвоєно адресу: вул. Абаканська, 10А (а.с.14).

У 2015 році позивач обєднала вищезазначені земельні ділянки в одну загальною площею 0,0473 га, якій присвоєно кадастровий № :50:019:0343. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №53328143 від 16.02.2016 ОСОБА_2 зареєструвала своє право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.15).

У 2016 році позивач завершила будівництво та виготовила технічний паспорт на гараж та проект землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки та змінено її цільове призначення з земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на землі для будівництва індивідуальних гаражів, що знаходяться по вул. Абаканська 10А, м. Пирятин (а.с.16-22).

Згідно довідки № 42 від 13.03.2017, виданої виконавчим комітетом Пирятинської міської ради, приміщення гаражів, які знаходяться за адресою вул. Абаканська, 10А, м. Пирятин на власних ділянках площею 0,0239 га кадастровий № -50-019-0119, площею 0,0234га кадастровий № -50-019-0119 побудовані відповідно до діючих будівельних, протипожежних та санітарних норм (а.с.25).

Рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради № 199 від 28.07.2016 ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки та змінено її цільове призначення з земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на землі для будівництва індивідуальних гаражів (а.с.23).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 66169022 від 18.08.2016, ОСОБА_2 зареєструвала своє право власності на земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів, яка знаходиться за адресою вул. Абаканська, 10А, м. Пирятин Полтавської області (а.с.24).

У 2017 році позивачем була направлена заява до Департаменту ДАБІ у Полтавській області щодо прийняття в експлуатацію самовільно збудованого індивідуального гаража по вул. Абаканська, 10А, м. Пирятин. За даним зверненням було проведено перевірку, щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, держстандартів і правил та 29.03.2017 складено акт, яким установлено, що будівництво гаража по вул. Абаканська, 10А, м. Пирятин здійснене у 2007 році без документу, що надає право на виконання будівельних робіт та є порушенням п.2 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.26).

За висновком даної перевірки було складено протокол №П31-17 від 29.03.2017 та винесено постанову № П34-17 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850грн, який сплачено 30.03.2017 (а.с.26-31).

Згідно звіту про проведення технічного обстеження від 12.01.2017, яке проведено субєктом господарювання - експертом, що має кваліфікаційний сертифікат, за результатами проведення технічного обстеження обєкта гаража в м.Пирятині вул.Абаканська, 10А, що належить ОСОБА_2, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Недоліків (дефектів, пошкоджень) не виявлено (а.с.32-35).

У серпні 2017 році позивач звернулась до Департаменту ДАБІ у Полтавській області з Декларацією про готовність обєкта до експлуатації відповідно до Порядку введення в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів до експлуатації, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 461 (зі змінами) (а.с.50-52), однак листом № 1016-311/620 від 16.03.2017 їй було відмовлено у прийнятті, оскільки Декларація оформлена з порушенням встановлених вимог та містить дані не у повному обсязі відповідно до п. 19 Порядку, в тому числі в п.8 не зазначена форма судового рішення, дата його ухвалення, номер судової справи та дата набранням судовим рішенням законної сили, у п. 9 дані про дату початку та закінчення будівництва зазначені неповністю, у п. 10 відсутні дані про дату та номер запису про інше речове право, які повинні міститися у зазначеній інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна та не зазначені відомості, щодо підстави виникнення права власності (а.с.48-49).

Після встановлення вказаних обставин суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Як роз'яснив Пленум ВССУ в п.4 Постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Судом встановлено, що позивачем побудовано індивідуальний гараж на земельній ділянці, переданій їй у власність відповідно до цільового призначення, але без відповідного дозволу.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Таким чином ст.376 ЦК України передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 цієї статті), і встановлено випадки, коли право власності на самочинне будівництво може бути визнане за рішенням суду за особою, що здійснила самочинне будівництво, або за власником земельної ділянки.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст.376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч.3 ст.376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч.5 ст.376 ЦК України).

Крім того, за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України). Тому звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво може мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

У пункті 12 постанови пленуму ВССУ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6 роз'яснено, що, вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 року відмітив, що суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов'язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з'ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-IIІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 13.04.2011 року №461 «Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» визначений механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів (надалі - Порядок №461).

Пунктом 10 вказаного Порядку №461 передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований обєкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого обєкта. Технічне обстеження проводиться субєктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України "Про архітектурну діяльність" одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат (далі - виконавці).

Отже, визнання судом права власності на самочинно побудоване (реконструйоване) нерухоме майно можливе у тому разі, якщо в прийнятті такого об'єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, необхідних для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Судом установлено, що позивач є власником земельної ділянки загальною площею 0,0473 га з кадастровим № :50:019:0343, на якій здійснено самочинне будівництво, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 66169022 від 18.08.2016

Також установлено, що з метою узаконення самочинного будівництва позивач зверталась до Департаменту ДАБІ у Полтавській області, але їй було відмовлено у проведенні такого узаконення.

Таким чином в іншому порядку, окрім судового, позивач не має можливості захистити свої права.

Виходячи з вищевикладеного та зважаючи на те, що самочинне будівництво, здійснене позивачем, побудовано на належній їй земельній ділянці, також встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації обєкта самочинного будівництва, крім того позивачу з незалежних від неї причин відмовлено у прийнятті об'єкта до експлуатації компетентним органом, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача та визнання за нею права власності на гараж «А-1» по вул. Абанакська, 10А, м. Пирятин Полтавської області, загальною площею 118,5 кв. м.

Керуючись ст.3-11, 57-60, 212-215, 292 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Пирятинської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, про визнання права власності на самочинне будівництво - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж «А-1» по вул. Абанакська, 10А, м. Пирятин Полтавської області, загальною площею 118,5 кв м.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Нагорна