Справа № 468/1182/17-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2017 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., за участі секретаря Цегельник Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно, придбане на аукціоні (третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3),

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно, придбане на аукціоні. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що в листопаді 2016 року він приймав участь в аукціоні, організованому ОСОБА_2 сільською радою Баштанського району, з продажу центральної котельні, розташованої по вул. Миру, 63-а с. Виноградівка Баштанського району Миколаївської області. Відповідно до протоколу № 1 лот № 1 про визнання переможця аукціону від 17.11.2016 року він був визнаний переможцем та протягом десяти днів був зобовязаний внести кошти на рахунок ОСОБА_2 сільської ради, що ним і було зроблено. Також сторони повинні були укласти відповідний договір купівлі-продажу на підставі протоколу проведення аукціону, який відповідач надав лише влітку 2017 року. При зверненні позивача 03.07.2017 року до нотаріуса з питань укладення договору купівлі-продажу придбаного на аукціоні майна, але нотаріусом було відмовлено в звязку з пропуском встановленого законом пятиденного строку для посвідчення договору. Оскільки вище вказана угода сторонами фактично була виконана, тому позивач просив визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на придбане нерухоме майно.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 сільської ради Баштанського району Миколаївської області до суду надійшла заява про слухання справи в їхню відсутність та визнання позову.

При цьому, визнання відповідачем позову суперечить вимогам закону, у звязку з чим відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України суд вказане визнання позову не приймає.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 до суду не зявилася, про час та місце розгляду повідомлена вчасно та належним чином.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі матеріали (копію протоколу № 1 лот № 1 про визнання переможця аукціону від 17 листопада 2016 року; копію технічного паспорту на виробничий будинок; копію постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.07.2017 року; звіт про визначення оціночної вартості нежитлової будівлі; квитанцію № 50 від 08.12.2016 року), суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що 17.11.2016 року на організованому ОСОБА_2 сільською радою Баштанського району аукціоні позивач був визнаний переможцем аукціону щодо купівлі нежитлової будівлі центральної котельні, розташованої по вул. Миру, 63-а в с. Виноградівка Баштанського району Миколаївської області, за 12033,60 грн.

Вказане нерухоме майно належить територіальній громаді сіл ОСОБА_2 сільської ради та є комунальною власністю.

08.12.2016 року позивачем було внесено на рахунок продавця майна (ОСОБА_2 сільської ради Баштанського району) грошові кошти в розмірі 11038 грн.

Постановою приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області від 03.07.2017 року позивачу відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу вказаної нежитлової будівлі.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

При цьому, посилання позивача на положення ч.2 ст.220 ЦК України суд вважає необґрунтованим, оскільки вказана норма, по-перше, кореспондується з положеннями ст. 208 ЦК України, яка передбачає обовязкову письмову форму даної категорії правочинів, а сторонами не надано суду доказів, що між ними взагалі укладався письмовий правочин щодо купівлі-продажу даного нерухомого майна, що є обовязковим при вирішенні вимоги про визнання правочину дійсним. По-друге, ч.1 ст. 220 ЦК України передбачено, що недотримання нотаріальної форми даного договору тягне за собою його нікчемність. Єдиним винятком з даного загального правила є модель правовідносин, визначена в ч.2 ст. 220 ЦК України, яка передбачає можливість визнання судом такого договору дійсним при обовязковій одночасній наявності кількох обставин: сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Відсутність хоча б одного з вказаних елементів вказує на неможливість визнання дійсним такого правочину, укладеного без дотримання нотаріальної форми. Тому самого по собі виконання сторонами умов договору для визнання його дійсним за правилами ч.2 ст. 220 ЦК України не достатньо.

Факт же ухилення відповідача від нотаріального посвідчення даного договору позивачем всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на предмет своїх вимог, належними достатніми та допустимими доказами не доведено. Натомість навпаки позивач вказує на інші обставини, які перешкоджають сторонам укласти в нотаріальній формі даний правочин відмова нотаріуса в його посвідченні, проте така обставина не передбачена ч.2 ст. 220 ЦК України, як підстава для визнання судом договору дійсним.

Не може бути підставою для задоволення позову про визнання договору дійсним та визнання в судовому порядку права власності на придбане майно і відповідна постанова приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зі змісту якої вбачається, що підставою для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії стало порушення, на думку нотаріуса, позивачем вимог ст. 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», із змісту якої слідує, що у разі придбання об'єкта приватизації на аукціоні, за конкурсом договір купівлі-продажу між покупцем і продавцем укладається не пізніш як у п'ятиденний термін з дня затвердження органом приватизації результатів аукціону, конкурсу.

По-перше, за загальним правилом, визначеним ч.4 ст. 656 ЦК України - до договору купівлі-продажу на аукціонах застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Натомість положення про необхідність в пятиденний строк укласти договір про купівлю придбаного на аукціоні чи конкурсі майна, на які посилається нотаріус в своїй постанові, містяться в ч.1 ст. 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», зі змісту якої слідує, що такі особливості стосуються лише придбання державного майна. Натомість у випадку, який є предметом судового розгляду, обєктом купівлі-продажу є не державне, а комунальне майно, які не є тотожними відповідно до ст.ст. 326, 327 ЦК України

По-друге, ані положення Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», ані положення ЦК України чи інших нормативних актів не передбачають будь-яких правових наслідків пропуску сторонами даного пятиденного строку, у звязку з чим суд, виходячи з презумпції правомірності правочину, передбаченої ст. 204 ЦК України, та свободи договору, як загальної засади цивільного законодавства, закріпленої п.3 ч.1 ст.3 ЦК України, вважає, що такий строк є гарантією забезпечення прав саме покупця переможця конкурсу чи аукціону, який гарантує йому укладення такого договору у визначені в законі строки та убезпечить його від будь-яких зловживань з боку продавців державного майна, і не може використовуватись в якості відмови в оформленні покупця в його правах на майно.

При цьому, позивач не позбавлений права оскаржити таку відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Окрім цього, на час набрання чинності Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» діяв ЦК УРСР, який не пов'язував момент укладення договору щодо нерухомого майна з його нотаріальним посвідченням. Зазначене свідчить про відсутність тотожності поняття «укладення договору», що вживається у ст. 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» та у ст. 640 ЦК України, а тому в даному випадку укладення договору та його нотаріальне посвідчення є окремими стадіями легалізації договірних відносин за результатами аукціону, конкурсу.

За такого судом не встановлено передбачених ч.2 ст. 220 ЦК України підстав для задоволення вимог позивача про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, придбаного на аукціоні.

Крім того, позивач предявив до суду позов про визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно за ст. 392 ЦК України, при цьому відповідно до правової позиції, що міститься в Постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 року №6-244цс14, - за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Проте позивачем не надано суду доказів наявності одного з двох вказаних вище випадків для можливості застосування до спірних правовідносин положень ст. 392 ЦК України.

Натомість вбачається, що позивач може в інший спосіб захистити свої права на належне оформлення купівлі-продажу нерухомого майна та оформлення в правах власника на таке майно, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 174; 214; 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно, придбане на аукціоні - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Миколаївської області через Баштанський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: