Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Дронська І.О.
Справа № 433/152/16-ц
Провадження № 22ц/782/116/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Дронської І.О.

суддів: Карташова О.Ю., Яреська А.В.,

за участю секретаря Попової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області справу за апеляційною скаргою прокуратури Луганської області, яка діє в інтересах держави в особі Сватівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області та Управління Пенсійного Фонду України в Троїцькому районі Луганської області на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 08 лютого 2016 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Новоолександрівська сільська рада Троїцького району Луганської області про визнання права власності на житловий будинок

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що відповідач ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу в колгоспі «Родина» Троїцького району Луганської області, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Лугова, буд.8, с. Іллінка, Троїцького району, Луганської області, право власності на який остання у встановленому порядку не зареєструвала та рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 14.01.2016 року за нею було визнано право власності на зазначений житловий будинок.

Вказаний вище житловий будинок розташований на земельній ділянці Новоолександрівської сільської ради Троїцького району, Луганської області, землях населеного пункту, яка не приватизовувалась, у звязку з чим кадастровий номер земельної ділянки не присвоювався.

25.01.2016 року між позивачем ОСОБА_2, головою ФГ «Родина Плюс», було укладено договір купівлі - продажу у формі розписки з відповідачем ОСОБА_3, як власником житлового будинку по вул. Лугова, буд.8, с. Іллінка, Троїцького району, Луганської області, згідно якого сторони домовилися про те, що відповідач передає, а позивач приймає у власність цей житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і сплачує за проданий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами грошову суму 20000 грн.

Загальна площа житлового будинку складає 61,7 кв. м. в тому числі житлова: 36,7 кв.м. На території домоволодіння розташовані такі будівлі: літер А- житловий будинок, літер Б-сарай; літер В- сарай; літер ПГ- погреб; літер Г- убиральня; 1-огорожа.

Уклавши договір сторони домовились про всі істотні умови, що підтверджено підписами сторін, після чого відповідач передала позивачеві зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

У звязку з тим, що відсутній кадастровий номер зазначеної земельної ділянки, нотаріальне посвідчення правочину неможливе.

Позивач просив суд задовольнити позовну заяву ОСОБА_2, голови ФГ «Родина Плюс», та визнати за ФГ «Родина Плюс», розташованого за адресою : вул. Матросова, буд. № 42, смт. Троїцьке, Луганської області, в особі його голови ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належав ОСОБА_3 розташований за адресою : вул. Лугова, буд. 8, с. Іллінка, Троїцького району, Луганської області : літери А-1; а,а1; ґ - житловий будинок площею 83,6 кв.м.; літера Б- сарай площею 25,4 кв.м.; літера В- сарай площею 22,3 кв.м.; літер ПГ- погреб площею 6.0 кв.м.; літера Г - убиральня площею 1.0 кв.м.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 08 лютого 2016 року позовна заява ОСОБА_2, голови ФГ «Родина Плюс», задоволена. Визнано за ФГ «Родина Плюс», розташованого за адресою: вул. Матросова, буд. № 42, смт. Троїцьке, Луганської області, в особі його голови ОСОБА_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належав ОСОБА_3, розташований за адресою : вул. Лугова, буд. 8, с. Іллінка, Троїцького району, Луганської області: літери А-1; а,а1; ґ - житловий будинок площею 83,6 кв.м.; літера Б- сарай площею 25,4 кв.м.; літера В- сарай площею 22,3 кв.м.; літер ПГ- погреб площею 6.0 кв.м.; літера Г - убиральня площею 1.0 кв.м.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням прокуратурою Луганської області, яка діє в інтересах держави в особі Сватівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області та Управління Пенсійного Фонду України в Троїцькому районі Луганської області подана апеляційна скарга в якій, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони та третя особа, яких повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, заяв про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надійшло.

Справу розглянуто на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України без участі сторін за участю апелянта.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, посилаючись на положення ст..ст.324, 328, 638, 655 ЦК України, вважав за необхідне задовольнити позовну вимогу повністю.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції поспішно, без належного дотримання норм процесуального права, у тому числі щодо виконання вимог до мотивувальної частини рішення, відповідно до п.3 ч.1 ст.215 ЦПК України, прийшов до зазначеного висновку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 14.01.2016 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до Новоолександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на житловий будинок. Визнано укладений між колгоспом «Родина» та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: вул..Лугова, 8, с.Іллінка, Троїцького району, Луганської області. Визнано за ОСОБА_3 . право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належав раніше колгоспу «Родина», розташований за адресою : вул. Лугова, буд. 8, с. Іллінка, Троїцького району, Луганської області: літери А-1; а,а1; ґ - житловий будинок площею 83,6 кв.м.; літера Б- сарай площею 25,4 кв.м.; літера В- сарай площею 22,3 кв.м.; літер ПГ- погреб площею 6.0 кв.м.; літера Г - убиральня площею 1.0 кв.м., а.с.19.

Відповідно до розписки від 25.01.2016 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 20000 грн. за переданий ФГ «Родина Плюс» будинок із надвірними спорудами, розташований за адресою вул.. Лугова, 8, с.Іллінка, Троїцького району, Луганської області, згідно договору купівлі-продажу, укладеного сторонами 25.01.2016 року, оплата проведена повністю, а.с.20.

01.02.2016 року позивач ОСОБА_2 звертається до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Новоолександрівська сільська рада Троїцького району Луганської області, про визнання права власності на житловий будинок, в якому просить суд визнати за ФГ «Родина Плюс», в особі його голови ОСОБА_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належав ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Поняття сторони в цивільному процесі має безпосередній зв'язок з матеріальними правовідносинами.

Позивач - це особа, яка звертається до суду з метою захисту належних йому порушених прав та законних інтересів.

Відповідач - це особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав та законних інтересів, до якого він предявляє позов.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст.3 ЦПК України), позивач має довести: наявність спірного правовідношення та належність спірного права саме йому («активна легітимація»), те, що відповідальність за порушення має нести саме зазначений відповідач («пасивна легітимація»), а суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Однак на порушення вищевказаного, суд першої інстанції не вирішив питання чи є ОСОБА_2 субєктом спірних правовідносин щодо визнання права власності на житловий будинок за ФГ «Родина Плюс» головою якого він являється.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 є керівником (головою) ФГ «Родина Плюс», а.с.18.

Відповідно до п.1.2. витягу із статуту ФГ «Родина Плюс» підприємство створене рішенням засновника, громадянина України ОСОБА_2, який, відповідно до п.9.1. статуту є головою ФГ та, відповідно п.9.8. статуту вправі без доручення діяти від імені підприємства та видавати доручення на виконання дій від імені підприємства згідно норм діючого законодавства, а.а.с.16,17.

Це означає, що ОСОБА_2, в інтересах підприємства ФГ «Родина Плюс»., має право діяти тільки від імені цього підприємства.

Між тим, звертаючись до суду з позовною заявою в інтересах ФГ «Родина Плюс» ОСОБА_2, зазначає саме себе, як фізичну особу, позивачем у справі, а не ФГ «Родина Плюс» в особі голови підприємства, заявляючи до відповідача ОСОБА_3 позовну вимогу в інтересах підприємства.

Висновки щодо правового статусу у справі ОСОБА_2 , як фізичної особи, а не представника юридичної особи ФГ «Родина Плюс», правовий статус якого визначений статутом підприємства, колегія суддів обґрунтовує тим, що у вступній частині позовної заяви позивачем зазначено фізичну особу ОСОБА_2, представником позивача - ОСОБА_4, при цьому будь-яке посилання на те, що ОСОБА_2 діє в інтересах ФГ «Родина Плюс» відсутнє, а.с.2.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 29.01.2016року адвокат ОСОБА_4 (надалі Виконавець) з однієї сторони та ОСОБА_2,(надалі Замовник) з іншої сторони, уклали цей договір про надання правової допомоги. Як вбачається з ч.1 договору Предмет договору, Виконавець зобовязується надати Замовнику правову допомогу та представляти його інтереси щодо захисту інтересів останнього…, при цьому посилання на представництво у суді та захист інтересів ФГ «Родина Плюс» у договорі відсутні. а.с.10.

Також, як вбачається з Ордера серії ЛГ № 016188 на надання правової допомоги, особою, якій надається правова допомога, зазначено фізичну особу ОСОБА_2, а.с.12.

Факт отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 20000грн. за переданий ФГ «Родина Плюс» належний ОСОБА_5 житловий будинок, про що складено розписку від 25.01.2016року, на яку посилається ОСОБА_2 як на підставу своїх позовних вимог, не є підставою для звернення ОСОБА_2, як фізичної особи, у якості позивача у спірних правовідносинах, що виникли, відповідно до мотивувальної частини позову, між ОСОБА_5 та ФГ «Родина Плюс» щодо переданого ОСОБА_3 ФГ «Родина Плюс» будинку, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.01.2016року, про що зазначено у розписці.

Зазначення у позовній заяві про те, що ОСОБА_2 є головою ФГ «Родина Плюс» не є підставою для висновку про те, що останній діє від імені підприємства, а свідчить про займану останнім посаду, як і інші відомості, що містяться в записах паспорту ОСОБА_2 та довідці про присвоєння ідентифікаційного номера.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 не є субєктом спірних правовідносин, право якого порушене відповідачем, а тому є неналежним позивачем, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог останнього, оскільки участь у справі неналежного позивача чи неналежного відповідача перешкоджає законному та обгрунтованому вирішенню спору про право.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення по справі;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що при розгляді вказаного позову мало місце неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, що, відповідно до ст.. 309 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

При скасуванні рішення суду першої інстанції із зазначених підстав апеляційний суд не дає правової оцінки щодо обгрунтованості позовних вимог, оскільки вони можуть бути предметом розгляду судом першої інстанції при зверненні належного позивача з відповідним позовом по суті виниклих спірних правовідносин.

Відповідно до 88 ЦПК України понесені апелянтом прокуратурою Луганської області, яка діє в інтересах держави в особі Сватівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області та Управління Пенсійного Фонду України в Троїцькому районі Луганської області судові витрати, підтверджені платіжним дорученням №82 від 02.02.2017року на суму 606,32 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_2

Керуючись ч.3 ст.209, ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу прокуратури Луганської області, яка діє в інтересах держави в особі Сватівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області та Управління Пенсійного Фонду України в Троїцькому районі Луганської області задовольнити.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 08 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Новоолександрівська сільська рада Троїцького району Луганської області про визнання права власності на житловий будинок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратури Луганської області судовий збір в сумі 606,32 грн. на розрахунковий рахунок № 839; банк: ДКСУ м.Київ МФО 820172; .

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий

Судді: