АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/3906/2017 Головуючий у суді першої інстанції - Парамонов М.Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

заявника ОСОБА_3,

представника заявника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2017 відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову якою встановити факт одержання ним травм колін лівої і правої нижніх кінцівок під час виконання бойових дій 12.01.2016 на сході України в районі населеного пункту Трьохізбенка, Новоайдарського району, Луганської області, що має юридичне значення для охорони його прав, а саме при хірургічному втручанні, лікуванні та соціальному захисті як учасника АТО і бойових дій. Вважає, що висновок суду про наявність спору про право є безпідставним і не ґрунтується на обставинах справи та вимогах закону.

В судовому засіданні заявник та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення заявника та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у відкриття провадження у справі виходив з того, що факт, який просить встановити заявник не може бути встановлений судом.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати (підтвердити наявність) факт одержання ним травм (забоїв) колін лівої і правої нижніх кінцівок під час виконання бойових дій 12.01.2016 на сході України в районі населеного пункту Трьохізбенка, Новоайдарського району, Луганської області, що має юридичне значення для охорони його прав, а саме при хірургічному втручанні, лікуванні та соціальному захисті як учасника АТО і бойових дій.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із вимогами ст. 15 ЦПК України, суд розглядає у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. Суди розглядають вищевказані справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України визначено справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема суд розглядає справи про встановлення факту каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Частина 2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В пункті 2 вищевказаної Постанови також звернуто увагу на те, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов'язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Частиною ч. 4 ст. 256 ЦК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Враховуючи вищевказані положення процесуального закону, а також з огляду на зміст поданої заяви, колегія суддів вважає цілком законним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у даній справі, з огляду на те, що факт, який просить встановити заявник, не може бути встановлений у судовому порядку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог процесуального закону, а доводи апеляційної скарги щодо невідповідності оскаржуваної ухвали обставинам справи та вимогам закону, є безпідставними та не обґрунтованими.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, підставами для відхилення скарги на ухвалу суду першої інстанції і залишення ухвали без змін є постановлення судом першої інстанції ухвали з додержанням вимог закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва