Справа № 365/421/16-ц
Номер провадження: 2/365/35/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.11.2017 року смт. Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.

за участю

секретаря судового засідання НОСОВОЇ О.О.

позивачки ОСОБА_1

представників відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» ОГІЄНКА А.А., ЯНДУЛЬСЬКОГО Д.В., ШТРОНДИ А.М.

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», треті особи: ОСОБА_5, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою, в якій зазначає, що 12.04.2004 року близько 8 години 30 хвилин, керуючи службовим, технічно-справним автомобілем "SKODA OCTAVIA ELE" д.н.з. НОМЕР_2, який належить ЗАТ КБ "Приват Банк"м. Київ, рухався зі швидкістю 80 км/год, по автодорозі "Згурівка-Середівка"в с. Середівка Згурівського району Київської області в напрямку автодороги "Київ-Суми". Під час руху, поблизу будинку № 30 по вул. Черкаській в с. Середівка, на заокругленні догори, підсудний ОСОБА_5, проявив злочинну недбалість, не вірно оцінив дорожню обстановку, внаслідок перевищення допустимої швидкості, втратив контроль над керуванням автомобіля "SKODA OCTAVIA ELE" д.н.з. НОМЕР_2, змінив напрямок руху праворуч, після чого виїхав на праве по напрямку руху узбіччя і допустив зіткнення з деревами, потім з'їхав в кювет, де допустив зіткнення з електроопорою.

Внаслідок зіткнення пасажири автомобіля "SKODA OCTAVIA ELE" д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження від яких загинули на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно вироку Баришівського районного суду Київської області від 14.01.2014 року № 1-68/10 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09.07.2014 року вищезазначений вирок суду скасовано, ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності, провадження у кримінальній справі закрито.

В ході розгляду кримінальної справи судом було встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 керував службовим автомобілем та перебував у трудових відносинах з відповідачем у справі.

У кримінальній справі позивачка мала статус потерпілої, оскільки загиблий ОСОБА_9 був її чоловіком.

Внаслідок злочину позивачці було заподіяно моральну шкоду. Позивачка втратила чоловіка, а їх спільна дочка - батька, родина залишилась без годувальника. Позивачка пережила психоемоційний стрес, втратила спокій та сон, порушились її нормальні життєві зв'язки, відновлення яких потребує значного часу та зусиль. Як наслідок позивачка має пригнічений стан та нервове відношення до оточуючого світу.

Враховуючи вищевикладене, позивачка ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь моральну шкоду в розмірі 1000000,00 грн. та судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити. Надала суду пояснення, які повністю відповідають обставинам справи, викладеним у позовній заяві.

Представники відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» проти задоволення позову заперечували в судовому засіданні та у поданих до суду письмових запереченнях. Невизнання позову обґрунтовували тим, що під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 дійсно перебував у трудових відносинах з ПАТ КБ «Приватбанк», проте в цей час він трудові обов'язки не виконував. 12.04.2004 року був вихідним днем, а тому ОСОБА_5 не міг виконувати свої трудові обов"язки. Автомобіль "SKODA OCTAVIA ELE" д.н.з. НОМЕР_2 дійсно належав ПАТ КБ «Приватбанк». Проте службовий автомобіль 12.04.2004 року використовувався ОСОБА_5 у власних цілях, без відповідного доручення керівництва ПАТ КБ «Приватбанк». Службовий автомобіль вибув з володіння відповідача внаслідок протиправних дій ОСОБА_5, а не з вини відповідача. Оскільки шкода була заподіяна ОСОБА_5 не під час виконання своїх трудових обов"язків та джерелом підвищеної небезпеки, яке вибуло з володіння власника не з його вини. Отже, ПАТ КБ «Приватбанк», як власник джерела підвищеної небезпеки, не відповідає за таку шкоду. В даному випадку відповідальність має бути покладена на ОСОБА_5 на загальних підставах. Вважають, що ОСОБА_5 мав бути залучений до участі у справі як співвідповідач. Крім того, позивачкою не доведено завдання їй моральної шкоди та у чому саме вона полягає. Судово-психологічна експертиза у справі не проведена, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 12.04.2004 року керуючи службовим автомобілем "SKODA OCTAVIA ELE" д.н.з. НОМЕР_2, який належить ПАТ КБ «Приватбанк», потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинув чоловік позивачки - ОСОБА_9 На момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з ПАТ КБ «Приватбанк». Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09.07.2014 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, у зв"язку із закінченням строків давності.

В судове засідання третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» свого представника не направило, про час і місце розгляду справи повідомлено належним чином, заяв та заперечень до суду не направило.

Суд визнав можливим розглядати справу без участі представника третьої особи ПрАТ «Страхова група «ТАС», оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін, та неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що вироком Баришівського районного суду Київської області від 14.01.2014 року № 1-68/10 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09.07.2014 року вищезазначений вирок суду скасовано, ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності та провадження у кримінальній справі закрито. На час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з ПАТ КБ «Приватбанк». Автомобіль, яким керував ОСОБА_5 на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у власності ПАТ КБ «Приватбанк», що встановлено з копії вироку суду (а.с.15-18), копії ухвали апеляційного суду (а.с.19-20), матеріалів кримінальної справи № 1-68/10 ОСОБА_5 за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Внаслідок злочину загинув чоловік позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_9 (копія свідоцтва про одруження - а.с.13). ОСОБА_1 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження - а.с.14).

В силу положення ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів .

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч. 2 ст. 1168 КК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно ч.ч. 1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Суд приймає як обставини, що не підлягають доказуванню, обставини встановлені вироком Баришівського районного суду Київської області від 14.01.2014 року та ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09.07.2014 року. Такими обставинами є те, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 сталась дорожньо-транспортна пригода за наслідками якої було заподіяно смерть ОСОБА_9, на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з ПАТ КБ «Приватбанк», службовий автомобіль, яким керував ОСОБА_5 на момент дорожньо-транспортної пригоди, належав ПАТ КБ «Приватбанк» та був переданий ОСОБА_5 на законних підставах.

Позивачка ОСОБА_1, як дружина померлого ОСОБА_9 має право на відшкодування їй моральної шкоди, завданої смертю чоловіка. Позивачкою було доведено спричинення їй моральної шкоди.

Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - "SKODA OCTAVIA ELE" д.н.з. НОМЕР_2, власником якого був ПАТ КБ «Приватбанк».

ПАТ КБ «Приватбанк» відповідає за заподіяну шкоду, як власник джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Підстави для звільнення відповідача від обов'язку відшкодувати шкоду судом не встановлені.

В силу положення ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування.

Суд вважає, що позивачкою необґрунтовано розмір моральної шкоди в розмірі 1000000,00 грн. Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з вимоги розумності і справедливості відшкодування та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 300000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 3000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 23,1166-1168,1187 ЦК України,

ст.ст. 10,60,61,88, 212-215,223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», треті особи: ОСОБА_5, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», МФО 305299, , юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 моральну шкоду в розмірі 300000 (триста тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» в дохід держави на розрахунковий рахунок в УДКСУ Згурівського району у Київській області 0274, МФО 821018 судовий збір в сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Київської області через Згурівський районний суд Київської області протягом 10 ( десяти ) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 ( десяти ) днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ