Провадження № 2-з/638/342/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Подосокорської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного науково виробничого підприємства «Обєднання Комунар» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

06.11.2017 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення вказаного позову шляхом заборони Державному науково виробничому підприємству «Обєднання Комунар» приймати на посаду (укладати трудовий договір) із керівником юридичної служби підприємства. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що невжиття заходів щодо заборони відповідачу у справі приймати на посаду (укладати трудовий договір) із керівником юридичної служби підприємства може не лише утруднити, але й унеможливити виконання ймовірного судового рішення про поновлення його на посаді начальника юридичного управління згаданого державного підприємства.

Дослідивши матеріали цивільної справи та документи, що додані до заяви, суд прийшов до настпуного.

Відповідно до вимог частин 1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії та встановленням обов'язку вчинити певні дії.

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Також вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює господарську діяльність та зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Таким чином, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши відповідні норми процесуального права, врахувавши зміст позовних вимог, дані про особу відповідача, суд приходить до висновку про відсутність належних законних підстав для вжиття заходів забезпечення даного позову у спосіб обраний позивачем, оскільки обраний позивачем вид забезпечення позову не є співмірним з заявленими вимогами.

Більш того, застосування обраного позивачем виду забезпечення може призвести до перешкод у діяльності Державного науково виробничого підприємства «Обєднання Комунар» та порушити права інших осіб у зв'язку із застосуванням цих заходів.

Крім цього, заявником не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі.

Керуючись ст.ст. 151,152,153 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного науково виробничого підприємства «Обєднання Комунар» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на увалу суду першої інстанції подається апеляційному суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо її було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий