АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/6556/15-ц 22-ц/774/348/К/17
Справа № 216/6556/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/348/К/17 суддя Мясоєдова О.М.
Категорія 27 (ІV) Доповідач - Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Митрофанової Л.В.,

секретар Гладиш К.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором №50011308 від 03 грудня 2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» ( надаліТОВ «ПоршеМобіліті»)звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором №50011308 від 03 грудня 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 03 грудня 2013 року між ТОВ «ПоршеМобіліті»та ОСОБА_3, як боржником й ОСОБА_5, як поручителем укладено Кредитний договір № 50011308, за умовами якого відповідач отримав в кредит кошти у розмірі 325090,02 грн., що на дату укладання договору становило 39395,30 дол.США, строком на 60 місяців, змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля AUDI Q7.

Також, з метою забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором 12.12.2013 р. між сторонами укладено договір застави транспортного засобу № 50011308, згідно якого автомобіль AUDI Q7 кузов № НОМЕР_1, передано ТОВ «ПоршеМобіліті»в заставу.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачами взятих на себе зобовязань за кредитним договором, в результаті чого на час звернення до суду із позовом виникла заборгованість в розмірі 694 759,01 грн. , після уточнення позовних вимог у грудні 2015 року позивач просив суд: звернути стягнення на предмет застави автомобіль AUDI Q7 кузов № НОМЕР_1, обєм двигуна 2967 куб. см, рік випуску 2013, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 50011308 від 0312.2013 р. шляхом його реалізації на торгах, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та стягнути з відповідачів солідарно судові витрати.

Рішенням Центарльно Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 жовтня 2016 року ТОВ «ПоршеМобіліті» відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «ПоршеМобіліті», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Зокрема вважає, що судом не взято до уваги рішення суду, яке набрало законної сили, між тими ж сторонами (№755/10091/15-ц), яким встановлена відповідність умов кредитного договору вимогам законодавства та наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, що в порядку ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягає доведенню.

Судом першої інстанції не досліджено розмір заборгованості відповідачів, який підтверджений належними та допустимими доказами та розрахунками, не враховано правомірність вимог позивача про дострокове повернення кредитних коштів за наявності заборгованості та надісланої вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 грудня 2013 року між ТОВ «ПоршеМобіліті»та ОСОБА_3, укладено Кредитний договір № 50011308 , за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у сумі 325090,02 грн., із цільовим використанням на придбання автомобіля AUDI Q7 кузов № НОМЕР_1, шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_2, у банку ВАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_7», МФО 300335, одержувач ТОВ «Порше ОСОБА_7 Україна» ( а.с.12-19 том 1).

Відповідно до п. 1.6. Умов кредитування ОСОБА_5 поручилась за виконання ОСОБА_3 зобовязань за договором.

Згідно п. 1.6. Умов кредитування між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір застави транспортного засобу № 50011308 від 12.12.2013 р., відповідно до якого автомобіль AUDI Q7 кузов № НОМЕР_1, обєм двигуна 2 967 куб. см, рік випуску 2013 було передано ТОВ «ПоршеМобіліті»в заставу для забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором № 50011308 від 03.12.2013 р. ( а.с.27-30 том 1).

Спір між сторонами виник з приводу наявності заборгованості за кредитним договором та застосування обмінного курсу валют до щомісячних платежів за кредитними зобовязаннями.

За умовами укладеного кредитного договору усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту у дол..США, визначеному, відповідно до ст..1.3. Загальних умов кредитування ( а.с.11 том1).

Відповідно до п. 1.3.1 Загальних умов кредитування (надалі за текстом «Умови кредитування») що є невідємною частиною Договору, розмір щомісячних платежів, що підлягає сплаті позичальником розраховується шляхом застосування еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення, при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунку ( а.с.12 том1 ).

Відповідно до п. 2.1 та 2.4. Умов кредитування позичальник зобовязався сплачувати проценти за користування кредиту у порядку передбаченому Договором. Відсоткова ставка за Кредитним Договором була встановлена 9,9 %, протягом дії Договору не змінювалась.

Пунктом 2.4. Загальних умов кредитування передбачено наступний метод нарахування процентів: «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно у році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту. При цьому, відповідно до п. 1.3.1 Загальних умов кредитування, розмір платежів у Графіку погашення кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення Кредитного договору. При розрахунку суми щомісячного платежу використовується обмінний курс на день, що передував дню виставлення відповідного рахунку.

Відмовляючи ТОВ «ПоршеМобіліті»в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку , що відповідачем фактично виконано зобовязання за кредитним договором, з урахуванням сплачених коштів за валютним курсом 8,2520 грн./дол. США. Суд першої інстанції виходив з недоведеності факту наявності у відповідачів заборгованості за кредитним договором, а тому відсутності підстав для звернення стягнення на заставне майно.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом після зміни предмету позову ТОВ «Порше Мобіліті» просило суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави .

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 2 Закону України «Про заставу» визначаються основні положення про заставу. Відносини застави, не передбачені цим Законом, регулюються іншими актами законодавства України.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Частиною 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Інше передбачено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», чинним з 1 січня 2004 року, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених із метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Прикінцевими і перехідними положеннями Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Стаття 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Отже, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» установлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Згідно з п. 5.4 договору застави від 20 грудня 2013 року звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса.

У п. 5.1 цього договору зазначено, що право звернення стягнення на предмет застави заставодержатель набуває також, у випадку невиконання (або часткового невиконання) заставодавцем своїх зобовязань за кредитним договором , зокрема при простроченні належного платежу.

Згідно п. 5.4.1 реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде узгоджено сторонами або дозволено законодавством. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів встановлюється у розмірі, зазначеному в п.1.1 цього договору, або за вимогою заставодержателя, визначається незалежними субєктами оціночної діяльності, призначеним заставодержателем.

Згідно п.3.2. умов кредитування сторони погодили, що ТОВ «Порше Мобіліті» має право визначити термін повернення кредитут та додаткового кредиту таким. Що настав та ( або) вимагати дострокового розірвання договору, зокрема п.3.2.1 у разу порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу ( його частини) з повернення кредиту та ( або) додаткового кредиту та ( або) сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше один календарний місяць.

Позичальник зобовязаний повернути компанії у повному обсязі кредит та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню ( сума до повернення позичальником розраховується компанією та вказується у повідомленні) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу. Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення ( пункт 3.3. Умов кредитного договору). ( а.с.15 том 1).

Пунктом 7.3 Договору застави передбачено. що будь-які повідомлення та вимоги, передбачені договором , повинні бути надіслані у письмовій формі рекомендованим поштовим відправленням на адресу сторони, вказану у договорі; відправлене таким чином повідомлення вважається отриманим стороною на третій робочий день з дня відправки ( а.с.30 том 1).

У звязку із порушенням виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору та погашення щомісячних платежів позивачем за його адресою надіслано три листи щодо сплати заборгованості, від 17.02.2015.,04.03.2015.,18.03.2015.,03.04.2015., а також вимога ( повідомлення) про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором та попереджено у разі непогашення заборгованості право заставодержателя звернути стягнення на заставне майно за вих. №50011308 від 03.04.2015., надісланою листом замовним із повідомленням за адресою зазначеною позичальником у кредитному договорі та договорі застави м.Кривий ріг,АДРЕСА_1.( а.с.31-39 том 1). За терміном зберігання вимога про дострокове повернення кредитних коштів повернулась до ТОВ «ПоршеМобіліті» без вручення адресату (а.с.40,41 том1).

Поручитель ОСОБА_5, яка проживає м. Кривий ріг, АДРЕСА_2 отримала вимогу про дострокове повернення кредиту та у випадку неповернення суми кредиту та несплати заборгованості можливості звернення стягнення на заставне майно 16 квітня 2015 року,що підтверджується її особистим підписом на зворотному поштовому відправленні ( а.с.41 том1).

Отже, матеріалами справи доведено наявність простроченої у ОСОБА_3 заборгованості за щомісячними платежами більше ніж на один місяць, станом на лютий 2015р. 131419,85грн., на 04 березня 2015 р. - 29134 ,66 грн., на 03 квітня 2015 р. 47691,71 грн. ( а.с.32-34 том 1).

Тобто, вимога ТОВ «Порше Мобіліті» про дострокове повернення кредитних коштів обґрунтована, оскільки доведена наявність простроченої заборгованості за кредитним договором більше ніж на 1 місяць ( п.3.2.1 умов кредитного договору).

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивачем дотримано порядку, передбаченого укладеними договорами кредиту та застави, повідомлення боржника та поручителя про наявну заборгованість за кредитом, а тому наявні правові підстави для звернення стягнення на заставне майно.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги позивача в цій частині доречними, такими, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про звернення стягнення на заставне майно суд зобовязаний визначити розмір заборгованості згідно з умовами договору та вимогами законодавства.

Однак, колегія суддів не може погодитися із розміром заборгованості за кредитним договором визначеним позивачем у загальному розмірі 694 759,01 грн. та вважає його завищеним.

Що стосується застосування курсу валют для визначення заборгованості за кредитом, то колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про незмінність курсу валюти у розмірі 8,2520 таким, що не відповідає умовам укладеного кредитного договору.

Положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України, як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобовязань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобовязання в іноземній валюті, а також на здійсненні перерахунку грошового зобовязання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Відповідно до п. 1.1. загальних умов кредитування, компанія зобовязується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, прийнятній для сторін.

Згідно п. 1.3. загальних умов кредитування, сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі.

За змістом п. 1.3.1 загальних умов кредитування, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей. Позитивне або відємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка, та обмінного курсу за безготівковими операціями, станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягають сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. При цьому сума основної заборгованості за кредитним договором відображається в рахунках, наданих компанією, в українських гривнях відповідно до встановленого сторонами еквіваленту в іноземній валюті за обмінним курсом іноземної валюти за безготівковими операціями станом на робочий день, що передує дню укладення кредитного договору.

Отже, висновок суду першої інстанції про застосування сталого курсу валюти, визначеного на час укладання договору у розмірі 8,2520 до усіх платежів, передбачених у майбутньому для погашення кредитної заборгованості за графіком протягом 4 років, не відповідає умовам укладеного договору, тому є помилковим. А отже, й висновок суду першої інстанції про повне погашення ОСОБА_3 кредитних зобовязань у сумі 325090,01 грн., що відповідає гривневому еквіваленту отриманих у кредит коштів, не відповідає вимогам законодавства та умовам укладеного договору.

А також, суперечить встановленим при розгляді справи №755/10091/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Порше Мобіліті» про виключення з державного реєстру застав рухомого майна запису про державну реєстрацію застави автомобіля, яким встановлена наявність у ОСОБА_3 заборгованості за кредитними договором станом на травень 2015 року, що згідно положень ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягає доведенню. ( а.с.13-157 том 1).

Колегія суддів не може погодитися у повному обсязі із розрахунком загальної заборгованості, наданої позивачем, з огляду на наступне.

Стосовно коштів сплачених ОСОБА_3 10 квітня 2015 року у розмірі 90000грн. й зарахування їх на погашення простроченої заборгованості за період з січня по квітень 2015 року включно, у загальному розмірі 72611,53 грн., колегія суддів вважає їх обґрунтовано зарахованими на погашення простроченої заборгованості.

Колегія суддів вважає, спрямування ТОВ «Порше Мобіліті» коштів у розмірі 10840,68 грн. та 51,11 грн. на понесені збитки на юридичні послуги, такими, що не передбачені п.1.7 Кредитного договору, оскільки п.п. 1.7.14,1.7.15 передбачено зарахування, інших вимог та витрат компанії після сплати усіх попередніх платежів, у тому числі й погашення строкової суми основного боргу.

Колегія суддів не погоджується із порядком зарахування коштів, сплачених відповідачем ОСОБА_3 15 квітня 2015 року у розмірі 86200грн. та 16.04.2015р. у розмірі 4977,96 грн.

Отже, з урахуванням курсу валюти станом на 14 та 15 квітня 2015 року ( відповідно п.3.1.2 за курсом що передував дню проведеної оплати) ОСОБА_3 сплатив на дострокове погашення кредиту 15.04.2015 ( 23,012) 86200 грн., що становить 3745,87 дол.США, 16.04.2015( 22,177) 224,46 дол.США, що разом становить 3970,33 дол.США.

Крім того, розмір заборгованості, що існував станом на 03 квітня 2015 року у розмірі 27639,25 дол.США зменшився також за рахунок коштів сплачених ОСОБА_3 10 квітня 2015 року та спрямованих у розмірі 17337,36 грн. (за курсом 23.50), становить 737,76 дол.США на погашення щомісячного платежу за квітень ( а.с.72 том 2).

Отже, станом на травень 2015 року загальна заборгованість за кредитним договором, яку достроково вимагає погасити кредитора ТОВ «Порше Мобіліті» у звязку із порушенням графіку погашення заборгованості та прострочки сплати чергових платежів більше ніж на 1 міс. буде становити 22931,16 дол.США, виходячи з розрахунку 27639,25-3970,33-737,76, що за курсом на дату звернення до суду з позовом, згідно заявлених позовних вимог 21,407 грн./дол., станом на 12 серпня 2015 року складає 22931,16х21,407=490887,34 грн.

Колегія суддів частково погоджується із розміром витрат ТОВ «Порше Мобіліті» на страхування предмету застави у відповідності п.п.5.5,5.6. Договору на суму 31048,64 грн., які підтверджені платіжними дорученнями та рахунками АТ «СК»АХА Страхування» за період з квітня по липень, включно 7679,84+8026,65+15342,15 ( а.с.125-127 том 2). Заявлені вимоги позивачем на сплату страхових платежів у розмірі 49258,37 грн. недоведені належними та допустимим доказами, тому колегія суддів в цій часині задовольняє позовні вимоги частково на суму 31048,6 грн.

Колегія суддів вважає доведеними позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» в частині врахування в розмір загальної заборгованості за кредитним договором штрафу передбаченого п.3.3.,8.2 умов договору, а саме : у випадку порушення терміну повернення кредиту , визначеного п.3.3 Договору протягом 30 днів, з дня одержання письмової вимоги , відповідач зобовязаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 20% від суми кредиту.

З огляду на розмір кредиту, наданого відповідачу 325090,20 грн. - 20% штрафу становитиме 65018,04 грн.

Проте із обовязком боржника сплатити на користь позивача штраф у розмірі 48000 грн., що становить 15% від розміру кредитних зобовязань за порушення п.5.5,8.4 договору, колегія суддів не погоджується. Пункт кредитного договору 8.4 містить застереження застосування штрафних санкції у розмірі 15% за порушення позичальником п.5.5 цього Договору. Однак п.5.5. Договору не містить відповідальність боржника за порушення умов не укладення договору страхування, або закінчення строку його дії, такі застереження передбачені п.5.6.

Також, колегія суддів вважає що позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» в частині стягнення збитків на правову допомогу у розмірі 12000 грн., інфляційні витрати та 3% річних, такими, що не підлягають задоволенню.

У звязку із тим, що умовами договору передбачений розмір відсотків за користування кредитними коштами, а також застосування штрафу, як санкції за порушення строку виконання грошового зобовязання, то стягнення 3% річних в порядку ст.625ЦК України, буде подвійним застосуванням штрафних санкцій.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитору від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Оскільки умовами договору визначено грошове зобовязання у гривневому еквіваленті з урахуванням курсу долара на час здійснення чергового платежу, то знецінення гривні та стягнення інфляційних витрати не підлягають задоволенню.

Належним чином порівнявши досліджені обставини та визначивши співмірність суми заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 586953,98 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 490887,34 грн, штрафу - 65018,04 грн, страхових виплат - 31048,6 грн., та вартості заставного майна визначеному у п.1.1 договору застави у розмірі 650180,03 грн, перевіривши, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано зазначені зобов'язальні відносини щодо права позивача на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави, суд вважає встановленим порушення права позивача на виконання договірних зобов'язань, у зв'язку з чим для відновлення зазначеного права позивача слід позов задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у рівних частках з кожного по 3836,70 грн., виходячи з розрахунку ( 3654+4019,41)/2.

Згідно п.2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Разом із цим, Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначає, що компенсація у цивільних справах виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною та не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати за годину часу особи, що на час розгляду справи становила 1378 грн. (40% = 551,20 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що за умовами довіреності від 11 грудня 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» уповноважив ТОВ «Юридична фірма Вернер» представляти інтереси позивача в усіх судових установах. Актом №405 додоговору про надання юридичних послуг від 04 серпня 2015 року позивачем за надані послуги сплачено 10000 грн.( а.с.52,53,54,119 том 1).

Відповідно до матеріалів справи представники позивача приймали участь у розгляді справи ( 04.02.2016 40 хв, 17.03.2016 10хв., 14.04.2016 10 хв., 20.09.- 1 год, 18.10.2016 60 хв.) із загальною тривалістю витраченого часу на даних засіданнях 3 години. Таким чином, позивачу ТОВ «Порше Мобіліті» повинна бути виплачена компенсація за витрати, як стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною та яка не може перевищувати 551,20 грн. за годину та складає 551,20х3= 1653,6 грн. за 3 години.

З урахуванням розміру сплаченого позивачем судового збору в суді першої та апеляційної інстанції, а також з урахуванням гранічного розміру витрат на правову допомогу, з кожного з відповідачів підлягає стягненню судові витрати на користь позивача у сумі 4663,50 грн. ( виходячи з розрахунку 826,80+3836,70).

За таких обставин судова колегія відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті».

Керуючись ст. ст. 303 304, ст.309, 313,314 -316,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити частково.

Рішення Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про звернення стягнення на заставне майно - задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50011308 від 03 грудня 2013 року, яка станом на 12 серпня 2015 року становить у розмірі 586953,98 грн., та складається із заборгованості за кредитом - 490887,34 грн., штрафу - 65018,04 грн., страхових виплат - 31048,6 грн., звернути стягнення на предмет застави: автомобіль AUDI Q7 кузов № НОМЕР_1, обєм двигуна 2 967 куб. см, рік випуску 2013, згідно договору застави №50011308 від 12 грудня 2013 року шляхом його реалізації на прилюдних торгах з початковою ціною в розмірі 650180,03 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у рівних частках з кожного судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі по 4663,50 грн

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_8