Провадження № 2/470/184/17
Справа № 470/432/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року смт Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Міщенка Г.В.,

при секретарі Шелестюк І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2017 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до відповідача.

У позовній заяві вказала, що 11 березня 2001 року помер її батько, ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на земельну частку ( пай ) розміром 5,69 умовних кадастрових гектарів вартістю 23620 грн., який належав померлому згідно сертифікату на право на земельну частку ( пай ) по КСП ім.Леніна серії МК № 0122329 від 23 грудня 1996 року, виданого відповідно до розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації № 356 від 06 грудня 1996 року. Однак правовстановлюючий документ на вказаний пай втрачено, що перешкоджає позивачці в оформленні у нотаріуса спадкових прав після смерті батька.

У звязку з викладеним, ОСОБА_1 просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на зазначену земельну частку (пай), що належав батьку.

Представник позивачки за договором, ОСОБА_3, у судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити, а справу розглянути без його участі.

Відповідач направив у судове засідання письмову заяву, в якій позов визнав, справу просив розглядати за відсутності представника відповідача.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить такого.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 дійсно є донькою ОСОБА_2, який помер 11 березня 2001 року в с.Висунськ, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки та копією свідоцтва про смерть її батька ( а. с. 7, 6 ).

Згідно довідки виконавчого комітету Висунської сільської ради від 20 червня 2017 року № 672, на день смерті останнього з ним проживали співмешканка, ОСОБА_4, яка померла 04 травня 2007 року, та позивачка ( а. с. 11 ).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю) розміром 5,69 умовних кадастрових гектарів вартістю 23620 грн., який належав померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП ім.Леніна серії МК № 0122329 від 23 грудня 1996 року, виданого відповідно до розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації № 356 від 06 грудня 1996 року, що вбачається з довідки відділу Держгеокадастру у Березнегуватському районі Головного управління Держагеокадастру у Миколаївській області від 05 липня 2017 року № 111/106-17 ( а. с. 8 ). На заміну вказаного сертифікату батько позивачки державний акт на право власності на земельну ділянку не отримував ( а. с. 9 ).

Однак оригінал правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) було втрачено, про що розміщено оголошення в газеті ( а. с. 10 ).

Через відсутність вказаного оригіналу у позивачки, як спадкоємця першої черги за законом, виникли перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину, про що їй надано роз'яснення приватного нотаріуса та рекомендовано звернутись до суду ( а. с. 13 ).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкуванням є перехід прав та обовязків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст.ст.1216, 1218 ЦК України ).

Як вбачається зі ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.3 цієї ж статті, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину

У відповідності із ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, а ч.1 ст.131 ЗК України, також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування.

Згідно розяснень, викладених у п.п.10, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності з ч.1 ст.126 ЗК України у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку, посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Як вбачається зі ст.2 Закону України Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв ), основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку ( пай ), виданий районною ( міською ) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку ( пай ) також є рішення суду про визнання права на земельну частку ( пай ).

Тому, враховуючи викладене, втрата правовстановлюючого документа на земельну частку ( пай ) не може бути перешкодою для визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Оскільки, отримавши відмову нотаріуса, позивачка вірно звернулася до суду за захистом свого порушеного права у спосіб, передбачений ст.16 ЦК України, а відповідач не заперечує проти задоволення позову, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її батька, ОСОБА_2, який помер 11 березня 2001 року в с.Висунськ Березнегуватського району миколаївської області, право власності на земельну частку ( пай ) розміром 5,69 умовних кадастрових гектарів вартістю 23620 грн., який належав померлому згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП ім.Леніна серії МК № 0122329 від 23 грудня 1996 року, виданого відповідно до розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації № 356 від 06 грудня 1996 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г. В. Міщенко