Справа № 682/3067/16-ц
Провадження № 2/682/148/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Шевчука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Придачук Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Експобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

20 грудня 2016 року ПАТ КБ «Експобанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 05 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Експобанк» та відповідачем було укладено кредитний договір і забезпечення № 237/АК-2007, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Експобанк» надало позичальнику грошові кошти у сумі 19000,00 доларів США для придбання автомобіля марки «Dacia Logan», який на умовах забезпечення кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності позичальником передано у заставу банку. Кредит відповідачу надано зі строком користування кредитними коштами по 04 грудня 2014 року. Відповідно до п. 1.2 Договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 12% річних від суми кредиту. Позивач вказує, що банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, видав відповідачу кредит у розмірі 19000,00 доларів США, однак, в порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позичальник порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом, а також комісії за кредитне обслуговування, які передбачені умовами кредитного договору в зв'язку з чим виникла кредитна заборгованість, яка станом на 05.12.2016 року становить 26474,11 дол. США з яких: 18120,63 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом; 8353,48 дол. США - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками та 6192,15 грн. - прострочена заборгованість за нарахованою щомісячною комісією за кредитне обслуговування.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте, в поданій до суду заяві просить справу розглядати без їх участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України він був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином.

З урахуванням письмової позиції представника позивача та досліджених доказів суд визнає за необхідне за згодою представника позивача на підставі ст. 224 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити.

При вирішенні питання про можливість розгляду справи за відсутності відповідача суд враховує наступне.

В судове засідання яке було призначено на 23.01.2017 позивач не з'явився. Конверт повернувся із відміткою «за закінченням терміну зберігання». В судове засідання яке було призначено на 31.01.2017 позивач не з'явився. Конверт повернувся із відміткою «за закінченням терміну зберігання». В судове засідання яке було призначено на 10.02.2017 позивач не з'явився. Конверт повернувся із відміткою «за закінченням терміну зберігання». В судове засідання яке було призначено на 27.02.2017 позивач не з'явився. Конверт повернувся із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, судом вживалися заходи, щодо повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, проте, останній свідомо ухиляється від отримання повідомлень про виклик до суду. Враховуючи наведене, з метою дотримання строків розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом об'єктивно встановлено, що 05 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Експобанк» та відповідачем було укладено кредитний договір і забезпечення № 237/АК-2007, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Експобанк» надало позичальнику грошові кошти у сумі 19000,00 доларів США для придбання автомобіля марки «Dacia Logan», який на умовах забезпечення кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності позичальником передано у заставу банку. Кредит надано строком користування кредитними коштами по 04 грудня 2014 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та сплатити комісію за кредитне обслуговування в строки та порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору за обслуговування кредиту відсоткова ставка встановлена на рівні 12 % річних від суми кредиту.

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, видав відповідачу кредит у розмірі 19000,00 доларів США, однак в порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позичальник свої зобов'язання не виконав, а саме, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. А тому, утворилася заборгованість, у звязку із чим позивач звернувся до суду.

Станом на 05.12.2016 р., сума заборгованості відповідача, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 26474,11 дол. США з яких: 18120,63 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом; 8353,48 дол. США - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками та 6192,15 грн. - прострочена заборгованість за нарахованою щомісячною комісією за кредитне обслуговування.

Згідно зі ст. ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно достатті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок за договором та погасити заборгованість перед кредитором.

Відповідно до п. 2 ч.1ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором.

Згідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Якщо у кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті з урахуванням положень ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», стягнення може бути проведено у іноземній валюті.

Оскільки виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тому зі стягненням заборгованості в іноземній валюті, проценти за користування кредитом також стягуються в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією.

Водночас положення ч. 2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення процентів за користування валютним кредитом та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.

У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ КБ «Експобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224, 293 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 549, 550, 551, 553, 554, 1054, 1048, 1049,1050 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Експобанк», , заборгованість за договором кредиту і забезпечення № 237/АК-2007 від 05.12.2007 станом на 05.12.2016 у загальній сумі 26474,11 дол. США та 6192,15 грн., а саме:

-прострочена заборгованість за кредитом - 18120,63 дол. США;

-прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 8353,48 дол. США;

-прострочена заборгованість за нарахованою щомісячною комісією за кредитне обслуговування - 6192,15 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Експобанк», , витрати по сплаті судового збору в розмірі 10377,58 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення терміну подання апеляційної скарги, якщо її не було подано або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя Шевчук В. В.