Справа № 415/5181/17
Провадження № 2/415/1835/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.17 року Лисичанський міський суд Луганської області

в складі: головуючого судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі Павлові О.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом до Лисичанської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за законом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Посилався на ті обставини, що 23 листопада 1993 року його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали у власність квартиру АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько, ОСОБА_3. Після смерті батька залишилась спадщина ? частина квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_2, його дружина на день його смерті була проживала разом з чоловіком, фактично прийняла спадщину, але до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину не заверталась. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матір позивача ОСОБА_2, після смерті якої залишилась спадщина : квартира АДРЕСА_1. Він звернувся до нотаріуса за свідоцтвом про справо на спадщину за законом , але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва.

Позивач у судовому засіданні не був присутнім, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у судовому засіданні не була присутня, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила справу розглядати у її відсутність, про що надала письмову заяву.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_6 ( а.с.4-5)

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ( а.с.7)

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 23.11.1993 року , квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та члена його сім»ї - ОСОБА_2 - дружині . Право власності зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в реєстрі за № 593 від 02.12.1993 року ( а.с.8)

Постановою про відмову вчинення нотаріальної дії вих. № 548/02-31 від15.08.2017 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 з наступних підстав: 02.03.2017 року на підставі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 Лисичанською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 42/2017. Відповідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( заповіти/спадкові договори) № 46945761 від 092.02.2017 року наявний заповіт ,посвідчений 03 березня 1993 року , Лисичанською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-1466 від імені ОСОБА_2. За слів спадкоємця ОСОБА_1 заповіт відсутній. Видати дублікат заповіту не уявляється можливим, у зв'язку з тим, що архів Лисичанської держаної нотаріальної контори за 1969-2000 роки включно передано до Луганського обласного нотаріального архіву, який знаходиться на тимчасово окупованій території за адресою6 м. Луганськ, вул.. Оборонна, 112а. Направити запит для встановлення кола спадкоємців до Луганського обласного нотаріального архіву щодо ідентифікуючих даних заповідача ОСОБА_2, заманеного у вищезгаданому заповіті, станом на сьогоднішній день не уявляється можливим. ( а.с.9)

Відповідно копії свідоцтва про народження, ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 140. Батьками вказані: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ( а.с.19)

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя,який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування " вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 і як спадкоємець першої черги має право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 . Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не отримав через відсутність заповіту зазначеного в Інформаційній довідці зі Спадкового реєстру ( заповіти/спадкові договори) № 46945761 від 092.02.2017 року наявний заповіт ,посвідчений 03 березня 1993 року , Лисичанською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-1466 від імені ОСОБА_2, оскільки нотаріальний архів за 1969-2000 роки був переданий до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який знаходиться на тимчасово окупованій території за адресою: м.Луганськ, вул.Оборонна, №112а. На теперішній час існують перешкоди для оформлення спадкової справи у нотаріальному порядку стосовно нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1. Позивач, будучи спадкоємцем першої черги, фактично прийняв спадщину, користуючись квартиру, яка залишилась після смерті батьків. Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки позивач позбавлений можливості оформити спадщину у інший спосіб, а право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права на спадщину, представник відповідача проти задоволення позову не заперечує.

Керуючись ст. ст. 10, 11,60, 130, 174, 212-215,218 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 1261, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадщину, яка складається з квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Б. Чернобривко