Справа № 185/4327/17
Провадження № 2/185/2770/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2017 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючий суддя Палюх Т.Д., за участю секретаря судового засідання Андрухової Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Калінінський районний відділ державної виконавчої служби в м. Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про зняття арешту з майна,
В обґрунтування позову посилається на те, що державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Київ при примусовому виконанні виконавчого листа №334/3297/15-ц від 04.01.2015 року, що виданий Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» боргу у розмірі 2047173,47 грн, ВП 50198200, було описано транспортний LEXUS LS 460, 2007 року випуску, кузов №JTHGM46F875012429, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АНС 150883, дата видачі 05.04.2008 року; державний номерний знак НОМЕР_1, яке вподальшому було реалізовано на електронних торгах з реалізації арештованого Святошинським відділом ДВС м.Київа Головного територіального управління Юстиції у м.Києві майна, В результаті електронних торгів переможцем та покупцем транспортного засобу визнано ОСОБА_1.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася. Представник позивача ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Третя особа в судове засідання не зявилася, представник третьої особи подав заяву про розгляд справи за його відсутності, повідомив, що Калінінський районний відділ ДВС м. Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області переміщений за адресою: вул. Академічна, 20, м. Краматорськ.
Суд з урахуванням заяви позивача постановив ухвалу про розгляд справи за наявними матеріалами заочно.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із актом державного виконавця про проведення електронних торгів від 27.07.2016, затвердженого в.о. начальника Святошинського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, складеного на підставі протоколу проведення електронних торгів №181554, складеного 06.07.2016, переможцем торгів з реалізації транспортного засобу LEXUS LS 460, 2007 року випуску, кузов №JTHGM46F875012429, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АНС 150883, дата видачі 05.04.2008 року, державний номерний знак НОМЕР_1 визначено ОСОБА_1. Даний акт є підставою для отримання свідоцтва про право власності (а.с. 8, 9-10)
Відповідно до акту видачі майна переможцю електронних торгів від 02.09.2016 ОСОБА_1 прийняв транспортний засіб LEXUS LS 460, 2007 року випуску, кузов №JTHGM46F875012429, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АНС 150883, дата видачі 05.04.2008 року, державний номерний знак НОМЕР_1. (а.с. 11)
Відповідно до п.1 розділу VIII ОСОБА_4 реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 р. (далі - ОСОБА_4) оформлення результатів торгів здійснюється через автоматичне формування Системою та розміщення на Веб-сайті протоколу електронних торгів за лотом. Протокол електронних торгів підписується Організатором.
Згідно до п.4 розділу X ОСОБА_4 після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди Організатору) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди Організатору (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п'яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.
Згідно до п.8 розділу X ОСОБА_4 про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.
Таким чином, судом встановлено, що за актом державного виконавця про проведення електронних торгів від 27.07.2016 до позивача перейшло право власності на транспортний засіб LEXUS LS 460, 2007 року випуску, кузов №JTHGM46F875012429, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АНС 150883, дата видачі 05.04.2008 року, державний номерний знак НОМЕР_1.
Надати копії документів виконавчого провадження не уявляється можливим, оскільки виконавчі провадження, матеріально технічна база та інше майно відділу ДВС знаходиться за місцем їх попередньої реєстрації на непідконтрольній Україні території. (а.с. 46)
Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.
Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).
Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.
Згідно із ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до положень частини першої та другої статті 57 Закону України №606-XIV від 21.04.1999 «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на день проведення торгів) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 ).
Відповідно до частини другої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 56 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час розгляду справи судом) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 59 ЗУ №1404-VIII «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володінні ним.
Згідно із п. 3 ОСОБА_4 державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 (далі - ОСОБА_4 №1388), державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру МВС.
Відповідно до п.15 ОСОБА_4 №1388 під час проведення державної реєстрації (перереєстрації) після проведення перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться запис щодо наявності або відсутності відомостей про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію, відомостей про обмеження відчуження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, імені, по батькові і дати. У разі наявності відомостей про арешт або розшук засобу його реєстрація не проводиться.
Згідно до п.41 ОСОБА_4 №1388 забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, які перебувають в розшуку або щодо яких у Єдиному державному реєстрі МВС є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного виконавця.
З огляду на викладене, судом встановлено, що наявність спірних записів про арешт транспортного засобу перешкоджає його законному власнику в оформленні права власності на транспортний засіб.
Відповідно до п. 1, 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Згідно із п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 №5 інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.
Керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 321, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 4, 15, 10, 11, 57-61, 209-213, 224-226, ЦПК України, суд, -
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем у десятиденний строк з моменту отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяті днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т. Д. Палюх