Провадження № 2/761/5499/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибак М.А.,

за участю секретаря Яриновської Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «УКРВЕТСАНЗАВОД» про визнання незаконним формулювання причини звільнення, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває справа за вказаним цивільним позовом.

В позовній заяві позивач просив суд визнати незаконним формулювання причини звільнення, зобов'язати відповідача змінити формулювання причини звільнення, а також стягнути з ДП «УКРВЕТСАНЗАВОД» вихідну допомогу та середній заробіток за період вимушеного прогулу.

Від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку із тим, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки 15.06.2016 року відносно відповідача було порушено справу про банкрутство.

В судовому засіданні позивач та його представник проти задоволення клопотання заперечували та вважали за можливе продовжити розгляд справи.

Уважно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Із матеріалів справи, а також Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою господарського суду міста Києва від 15.06.2016 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 року було порушено провадження у справі у справі № 910/6968/16 про банкрутство ДП «УКРВЕТСАНЗАВОД».

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, яка діяла на момент набрання постановою господарського суду законної сили), суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України підвідомчі господарським судам.

Вищезазначеною нормою ГПК України, яка носить імперативний характер, підвідомчість справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника - визначено господарським судам.

Абзацом 9 ст. 16 ГПК України встановлено виключну підсудність справ господарським судам і зазначено, що справи у майнових спорах, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Окрім того, листом від 07.05.2013 року N 709/0/4-13 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення юрисдикції спору про стягнення заробітної плати у випадку банкрутства боржника», судам було надано роз'яснення, згідно із яким вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи за позовом про стягнення заробітної плати з роботодавця, судам слід враховувати положення пункту 1 1 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вимоги статті 15 ЦПК, статті 12 ГПК та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо таку ухвалу постановлено після 19 січня 2013 року.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги до ДП «УКРВЕТСАНЗАВОД» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинні розглядатися в порядку господарського судочинства в межах порушеної справи про банкрутство.

Разом із тим, вимоги про визнання незаконним формулювання причини звільнення та зобов'язання відповідача змінити формулювання причини звільнення підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідно до статті 12 ГПК України не відносяться до категорії справ, які підсудні господарському суду в справі про банкрутство.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 15, 205, 206, 209, 210, 293, 294 ЦПК України; ст.ст. 12, 16 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника ДП «УКРВЕТСАНЗАВОД» про закриття провадження у справі - задовольнити частково.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «УКРВЕТСАНЗАВОД» про визнання незаконним формулювання причини звільнення, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення - закрити в частині вимог до ДП «УКРВЕТСАНЗАВОД» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до господарського суду для вирішення її майнових вимог в межах справи про банкрутство ДП «УКРВЕТСАНЗАВОД».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ М.А. РИБАК