Справа № 474/914/16-ц
Провадження № 2/474/37/17
РІШЕННЯ

Іменем України

13.03.17 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на ? частину житлового будинку за кожним позивачем, -

встановив:

28.12.2016р. ОСОБА_1 (далі - позивач 1) та ОСОБА_2 (далі - позивач 2) звернулися з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просять:

- визнати дійсним укладений 28.02.2000р. між відповідачем та позивачем 1 договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1;

- визнати за позивачами право власності за кожним на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами загальною площею 47,4 м2 (коридор площею 4,8 м2, кладова площею 6,9 м2, кухня площею 7,3 м2, житлова площа 28,4 м2), розташованого по АДРЕСА_1.

Позов обґрунтований тим, що договір пройшов державну реєстрацію та був зареєстрований Первомайським філіалом Південної універсальної біржі за реєстровим № НОМЕР_1 від 28.02.2000р. Під час укладення договору купівлі-продажу на біржі сторони здійснили та виконали всі суттєві умови вказаного договору. Так, як у письмовому договорі, який був підписаний сторонами, було вказано, що він є дійсним і подальшого нотаріального посвідчення не потребує, тому договір нотаріально не посвідчувався. На даний час продавець - ОСОБА_3 ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору, і тому вони не можуть у іншому, окрім судового порядку, визнати вказаний договір дійсним та відновити своє право власності на придбане нерухоме майно, що і було підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Позивач 1, позивач 2 та її представник в судове засідання не з'явилися, проте 13.03.2017р. подали до суду заяви, в яких підтримують позовні вимоги і просять розглянути справу за їх відсутності та винести заочне рішення. Також просять судові витрати залишити за позивачами.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 74 ЦПК України. Повідомлений про час та місце судового розгляду (судові повістки направлення за реєстрованим місцем проживання відповідача повернулися до суду з відмітками відділення поштового зв'язку: "За зазначеною адресою не проживає" та "Адресат відсутній"), про причини неявки суд не повідомив та не подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивачів визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, що передбачено ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2013р. між позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано зареєстрований 11.09.1999р. шлюб (рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 24.09.2013р.).

Водночас, 28.02.2000р. між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 Первомайським філіалом Південної універсальної біржі, був укладений письмовий договір № НОМЕР_1 купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою АДРЕСА_1, після чого вказаний житловий будинок в цілому на праві приватної власності був зареєстрований за ОСОБА_1 Первомайським філіалом Південної універсальної біржі за реєстровим № НОМЕР_1 від 28.02.2000р.

Сторони виконали всі суттєві умови договору купівлі-продажу: продавець передав покупцю вказаний житловий будинок та правовстановлюючі документи на нього, а ОСОБА_1, як покупець, заплатив продавцю гроші в сумі 18 641 грн. та посилився разом з ОСОБА_2 у вказаному житловому будинку, де 02.03.2000р. офіційно прописались та проживаєють до цього часу.

Про те, що договір купівлі-продажу житлового будинку, який відбувся між сторонами на біржі, потребує нотаріального посвідчення, позивач дізнався після звернення до Врадіївської державної нотаріальної контори, де 27.12.2016р. отримавши роз'яснення щодо звернення до суду для визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Рішенням Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 21 від 29.01.2016р. назву вулиці Петровського перейменовано на Покровська.

Відповідно до звіту про оцінку майна НОМО від 22.12.2016р. вартість житлового будинку, загальною площею 47,4 м.кв., розташованого АДРЕСА_1 становить 33 830 грн. 00 коп.

Встановивши вказані обставини, суд вважає, що між сторонами склалися відносини щодо купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на це майно. Враховуючи факт доведеності, що сторони виконали всі суттєві умови договору купівлі-продажу житлового будинку, який пройшов державну реєстрацію, та одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення договору, що унеможливлює вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку посвідчити нотаріально, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та визнання вказаного договору купівлі-продажу дійсним.

Так, відповідно до ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правовий статус майна, а також права та обов'язки суб'єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття.

Положеннями ст. 42 ЦК Української РСР 1963 року, який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми (простої або нотаріальної).

Згідно з вимогами ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обов'язковим нотаріальним посвідченням.

Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК Української РСР 1963 року.

В той же час, відповідно до правил ст. 15 Закону України "Про товарні біржі", угоди, які укладені учасниками біржі щодо купівлі-продажу товарів або об'єктів нерухомості, допущених до обігу на товарній біржі та зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною.

Крім того, так як право власності у покупця за договором купівлі-продажу виникає з моменту виконання всіх суттєвих умов договору (ст. 224 ЦК Української РСР 1963 року) позивач 1 набув права власника на вказаний житловий будинок, що не оспорювалось ні однією із сторін вказаного правочину.

В свою чергу, ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічна позиція містилася в ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв під час набуття права права власності на вказаний житловий будинок.

Отже, з вищевикладеного в сукупності вбачається, що вимоги позовної заяви є законними обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню

На підставі ст. 88 ЦПК України та враховуючи думку позивачів витрати зі сплати судового залишаються за останніми.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 158, 197, 209, 212-215, 218, 224-227, 292 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на ? частину житлового будинку за кожним позивачем - задовольнити.

Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 укладений 28.02.2000р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності за кожним на ? житлового будинку з господарськими спорудами загальною площею 47,4 м2 (коридор площею 4,8 м2, кладова площею 6,9 м2, кухня площею 7,3 м2, житлова площа 28,4 м2), розташованого по АДРЕСА_1.

Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ф.Г. Сокол