Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/123/17
Провадження по справі 2/281/120/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в смт Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

02.03.2017 позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_3

Життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство разом не ведуть, оскільки спільно не проживають з травня 2016 року.

Крім того відповідач ОСОБА_3 наразі проживає з іншою жінкою та має намір створити з нею сімю.

Майнових спорів між позивачем та відповідачем немає.

В добровільному порядку, за взаємною згодою розірвати шлюб, вона з відповідачем спільної згоди не дійшли.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає примирення між нею та відповідачем, а також подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливим.

Позивач в попереднє судове засідання надіслала письмову заяву у відповідності до якої вона просить зазначену справу розглядати без її участі. Свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача в попереднє судове засідання надійшла письмова заява у відповідності до якої він просить зазначену справу розглядати без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує стосовно їх задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 даного Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

21.09.2013 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 1, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії І-ТП № 103290, виданого Осівецькою сільською радою Брусилівського району Житомирської області від 21 вересня 2013 року.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з позивачем ОСОБА_2.

Спільне життя у сторін не склалося. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припиненні, спільне господарство разом не ведуть, оскільки спільно не проживають з травня 2016 року.

Крім того відповідач ОСОБА_3 наразі проживає з іншою жінкою та має намір створити з нею сімю.

Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Керуючись ст.ст.104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 174, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовільнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 21 вересня 2013 року Осівською сільською радою Брусилівського району Житомирської області за актовим записом №1 розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «Приходько».

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.Д. Свинченко