Справа № 159/3056/16-ц
Провадження № 2/159/40/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Восковської О.А.

за участю секретаря Канашкової О.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про реальний поділ житлового будинку, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 про реальний поділ житлового будинку та господарських спору, а саме - прохає поділити житловий будинок, який розташований по вул.1-го Травня, 4А в м.Ковелі виділивши на його користь в натурі із спільної часткової власності ? частину житлового будинку та господарських споруд. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті матері ОСОБА_5, на підставі свідоцтв про право на спадщину, які видано 05.11.2010 року він та його брат ОСОБА_6 в рівних частинах набули право спільної часткової власності на житловий будинок по вул.1-го Травня, 4 А в м. Ковелі. В подальшому, співвласник ОСОБА_6 на підставі договору купівлі продажу належну йому частку в розмірі ? в спільному будинку із господарськими будівлями відчужив на користь відповідача ОСОБА_4 Позивач вказує, що після набуття права власності на спільний житловий будинок, відповідач перешкоджає йому в користуванні спільною частковою власністю і тому у нього виникла необхідність у виділі в натурі часток у спільній частковій власності шляхом його поділу у варіантах, які будуть встановлені за результатами проведення судової будівельної експертизи про призначення якої він прохає у суду. При цьому позивач вказує, що добровільної згоди щодо порядку поділу житлового будинку та господарської споруди між ним та відповідачем не досягнуто. Вважає, що вказаний житловий будинок можна поділити без шкоди будівлі, оскільки будівельна конструкція будинку дозволяє виконати його переобладнання та влаштувати відокремлені житлові приміщення. Після проведення судової будівельно технічної експертизи позивач остаточно прохав суд провести поділ житлового будинку та господарської споруди у відповідності до варіанту, який наведено у висновку № 0-143 від 13.12.2016 року, виконаного судовим експертом Волинської торгово промислової палати, як співвласнику ІІ .

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заявлений позов та прохає провести поділ житлового будинку та господарських споруд у відповідності до варіанту, який наведено у висновку № 0-143 судової будівельно-технічної експертизи від 13.12.2016 року.

Представник позивача ОСОБА_2 заявлений ОСОБА_1 позов підтримала повністю, вважає його підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні 31.01.2017 року заявлених до неї позовних вимог не визнала, вважає такі вимоги безпідставними. Суду пояснила, що позивач не вправі вимагати поділу житлового будинку у варіанті який запропонований експертом у висновку № 0-143, адже поділ будинку уже відбувся у варіанті , який погоджено між попереднім власником будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_1 та який погоджено рішенням виконавчого комітету Ковльської міської ради № 90 від 10.02.2011 року і тому такий реальний поділ є обовязковим для співвласників . Питання щодо поділу будинку повторному вирішенню не підлягає. Окрім того, вказує, що земельна ділянка на якій розташовується спірний будинок із господарськими будівлями та спорудами поділена в натурі на дві індивідуальні земельні ділянки, які належать на праві приватної власності кожній із сторін і тому житлові, нежитлові та допоміжні приміщення будинку якщо і підлягають поділу, то виключно по межі земельних ділянок із врахуванням приналежності їх сторонам, як суміжним землевласникам.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлених до ОСОБА_4 позовних вимог не визнала із підстав, які зазначені вище та додатково пояснила , що поділити житловий будинок у запропонований експертом спосіб не можливо, адже вказаний варіант поділу передбачає, що частина будинку, яка пропонується до виділення на користь однієї із сторін одночасно розташовується як на земельні ділянці яка належить ОСОБА_1, так і на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_4, інша частина будинку, яка пропонується до виділення співвласнику розташовується виключно на земельній ділянці належній ОСОБА_4, але передбачає необхідність проведення добудови. ОСОБА_1 цього, вказує, що запропонований варіант поділу є не прийнятним, адже до призначення експертизи позивачами суду не надано правовстановлюючих документів щодо поділу земельної ділянки і їх конфігурацій і тому експерту не було відомо про вказану обставину, а відтак, експертом вказана обставина під час проведення експертизи врахована не була і тому експерт запропонував варіант поділу житлового будинку вважаючи, що земельна ділянка перебуває у спільному користуванні сторін і при вказаному поділі права співвласників будинку , які є лише користувачами земельної ділянки порушені не будуть. При цьому, експерту не було відомо яка частина земельної ділянки належить на праві власності кожному із сторін.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог та відмовляє у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст.58,59 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими.

Судом встановлено, що кожній із сторін належить на праві власності по ? частці будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул.1-го Травня,4А в м.Ковелі Волинської області. Позивач ОСОБА_1 набув право спільної часткової власності на будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.11.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1421, яке видано державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, а відповідач ОСОБА_4 право спільної часткової власності на будинок набула на підставі договору купівлі продажу ? частини житлового будинку укладеного 25.07.2012 року та посвідченого нотаріально, зареєстрованого в реєстрі за №1898, - що визнано усіма сторонами у справі та, відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 10.10.2016 року за клопотанням сторони позивача було призначено судову будівельно технічну експертизу проведення якої було доручено Волинській торгово промисловій палаті. За результатами проведеної експертизи судовим експертом було надано висновок № 0-143 від 13.12.2016 року.

У ході судового розгляду справи та після призначення і проведення судової будівельно технічної експертизи представником відповідача ОСОБА_4 до матеріалів справи було долучено ряд документів з аналізу яких судом було встановлено, що разом із будинком в порядку спадкування ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності набули у власність в рівних частинах земельну ділянку загальною площею 1000 кв.м. на якій розміщується спірний будинок, кадастровий номер земельної ділянки :12:020:0023. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.11.2010 року , яке видано державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за №2-1427. Вказані співвласники провели поділ земельної ділянки із виділом належних їм часток утворивши при цьому дві індивідуальні земельні ділянки загальною площею 500 кв.м. кожна. Конфігурація земельної ділянки площею 500 кв.м. з кадастровим номером :12:020:0110, яка належала ОСОБА_6 та яка в наступному за договором купівлі продажу землі від 25.07.2012 року, який посвідчувався одночасно із договором купівлі продажу ? частини житлового будинку, була набута у власність ОСОБА_4 відображено у державному акті серії ЯМ №305123 виданого на ім»я ОСОБА_6

Вказані вище обставин позивачем у судовому засіданні не спростовувались та були визнані, внаслідок чого, судом, позивачу ОСОБА_1, було розяснено його право на призначення повторної судової будівельно технічної експертизи та запропоновано надати документи, якими підтверджується належне йому право власності на іншу частину земельної ділянки. Незважаючи на роз»яснені права, позивач наданим йому правом не скористався та відповідних клопотань не заявляв і тому суд оцінює лише надані сторонами докази, аналізуючи їх у сукупності.

Статтею 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно зі ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 13.12.2016 року №0-143, експертом визначено один можливий варіант поділу будинку на окремі ізольовані приміщення (а.с.60).

За відображеним у вищевказаному висновку експертизи варіантом поділу житлового будинку передбачено поділ будинку без урахування належності сторонам земельних ділянок. З аналізу поділу та конфігурації належної ОСОБА_4 земельної ділянки убачається, що варіант поділу передбачає одночасне знаходження частини будинку яка пропонується до виділу одному із співвласників, як на належній земельній ділянці ОСОБА_1 та і на належній земельній ділянці ОСОБА_4 При цьому, у запропонованому варіанті передбачено також проведення добудови, яка має розташовуватись на належній відповідачу ОСОБА_4 земельній ділянці та передбачено необхідність проведення відповідного переобладнання і перепланування житлового будинку, у зв'язку з чим даний висновок повинен бути узгоджений сторонами з виконкомом та іншими органами і службами, які правомочні приймати рішення щодо дозволу на переобладнання, перепланування будинку.

У відповідності до вимог ст.100 ЖК України та з урахуванням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, до перепланування відносяться ремонтно-будівельні роботи, що провадяться за відповідними проектами із зміною фізичних параметрів цих приміщень, знесенням або перенесенням внутрішніх легких некапітальних перегородок, улаштуванням нових елементів і деталей, прорізів без втручання у зовнішні стіни, міжповерхові перекриття та інші несучі конструкції жилого будинку з метою підвищення благоустрою та поліпшення умов проживання без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку або приміщенні. Перепланування жилих будинків та жилих приміщень здійснюється без зміни їх геометричних розмірів та функціонального призначення, але змінює конфігурацію приміщень, що вимагає внесення змін до технічного паспорту будинку або приміщення. До переобладнання відносяться улаштування в індивідуальних жилих будинках, окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання; перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Статтею 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

З аналізу вказаних норм випливає, що необхідною умовою для здійснення відповідної добудови до житлового будинку є розроблення та отримання проектної документації, погодження її з місцевими органами виконавчої влади та відповідними службами, а також отримання дозволу в інспекції ДАБК на проведення даних робіт.

Відповідно до ст. 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується.

Відповідно виконання робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування передбачають отримання документів, що дають право на їх виконання і такі документи мають бути у формі рішення.

Судом стороні позивача було роз»яснено вказані положення закону та з метою забезпечення права на надання належних доказів надано час для отримання відповідних узгоджень, які мають бути видані у формі рішення органу місцевого самоврядування.

Позивачем, належних доказів того, що варіант поділу житлового будинку у варіанті запропонованим висновком експерта, погоджено належним та компетентним органом, а також дозволу у формі рішення прийнятого органом місцевого самоврядування на проведення реконструкції житлового будинку із проведенням добудови до нього суду не надано.

Отже, згода органу державної влади на заплановані переобладнання та перепланування згідно з висновком експертизи повинні бути отримані до ухвалення рішення суду, а не після його ухвалення, оскільки така згода є однією з умов для вирішення та задоволення позову про поділ будинку в натурі.

ОСОБА_1 того, до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, висновок про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки. Підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року в справі за №6-1109цс15, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, та в якій зазначено, що згода органу державної влади на заплановані переобладнання та перепланування згідно з висновком експертизи повинні бути отримані до ухвалення рішення суду, а не після його ухвалення, оскільки така згода є однією з умов для вирішення та задоволення позову.

Отже, з огляду на відсутність належним чином отриманої згоди від органу місцевого самоврядування на виконання передбачених у висновку експерта необхідних переобладнань, перепланувань та проведення добудови, правові підстави для задоволення позову щодо поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у варіанті який прохає позивач та який запропонованому судовим експертом, як варіант ІІ відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснював особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджував про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Надаючи оцінку наданому позивачем ОСОБА_1 листа-відповідь від 24.02.2017 року №22.27/К-102 про погодження поділу житлового будинку відповідно до якого виконавчий комітет Ковельської міської ради дав роз'яснення рекомендаційного характеру із зазначенням про необхідність звернення в Центр надання адміністративних послуг для отримання містобудівних умов та обмежень на реконструкцію будинку під двоквартирний житловий будинок, посилаючись на вимоги ст.29 Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності» суд вважає, що вказаний лист не можна вважати відповідним дозволом, адже ст.29 вказаного Закону визначено, що основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі. До містобудівних умов та обмежень можуть включатися вимоги щодо архітектурних та інженерних рішень. Завдання на проектування визначає обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень об»акта будівництва, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складається з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень.

Стаття 30 цього ж Закону визначає, що технічні умови - це комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об'єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам, зокрема щодо водо-, тепло-. енерго- і газопостачання, каналізації, радіофікації, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод, телефонізації, телекомунікації, диспетчеризації, пожежної і техногенної безпеки.

Із урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги про поділ житлового будинку та господарських споруд по вул.1-го Травня, 4А в м.Ковелі у відповідності до варіанту, який наведено у висновку № 0-143 судової будівельно-технічної експертизи від 13.12.2016 року є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у даній справі, залишаються за останнім.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5-11,15,60,61,88,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 356,358,364 ЦК України, ст.ст.100,152 ЖК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про реальний поділ житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою Волинська область, місто Ковель, вулиця 1-го Травня 4-а, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми під час проголошення рішення суду, - в цей же строк з дня отримання копії судового рішення.

ГоловуючаОСОБА_8