Cправа № 127/7613/17
Провадження № 2/127/3185/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 листопада 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Олійник І.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Семенової Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів - Вінницька міська рада, про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги ОСОБА_3 мотивувала тим, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є співвласниками ? частки будинку АДРЕСА_1 в рівних частках. Згідно довідки-характеристики за № 4312 від 18.06.1996р. ідеальна частка права власності кожного із спадкоємців складає 1/6 частки вказаного будинку.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/6 частки будинку АДРЕСА_1. Спадкоємцями даного майна були: син ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_5, однак вони не прийняли дану спадщину. Тому, відповідно до ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР, після смерті спадкодавця його спадкоємцем стала рідна сестра ОСОБА_3 Так, ОСОБА_3 прийняла спадщину, що складається із 1/6 частки зазначеного будинку, фактично вступивши в управління та її володіння шляхом проживання. З огляду на вищевказане, ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на 1/6 частку будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 21 вересня 2017 року було залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів - Вінницьку міську раду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити у повному обсязі та залишити за позивачем судові витрати.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, надавши суду заяви, відповідно до яких позов ОСОБА_3 визнають.

В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів - Вінницької міської ради - Семенова Н.Л. при вирішення справи поклалась на думку суду.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи Семенової Н.Л., дослідивши матеріали справи, інвентаризаційну справу та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.1983 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є спадкоємцями в рівних частках будинку АДРЕСА_1 після смерті чоловіка та батька ОСОБА_9 (а.с. 4).

Як вбачається з довідки-характеристики ВООБТІ № 4312 від 18.06.1996 року, ідеальна частка права власності кожного із вказаних спадкоємців складає 1/6 частки будинку АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2, судом встановлено, що 6 лютого 1977 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_5. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 прийняла прізвище чоловіка - «ОСОБА_5» (а.с. 8).

З свідоцтва про народження НОМЕР_3, вбачається, що ОСОБА_8 був батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

З свідоцтва про смерть НОМЕР_4, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 міським відділом ЗАГС м. Вінниці, встановлено, що брат позивача - ОСОБА_8 помер в м. Вінниця ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6).

Матеріалами справи встановлено, що за життя ОСОБА_8 володів правом власності на житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с. 128, 130).

Відповідно до матеріалів спадкової справи №686/98, заведеної після смерті ОСОБА_8 (а.с. 122-135), судом встановлено, що його дружина ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_4 (а.с. 123) звернулася до Першої вінницької держнотконтори з заявою про прийняття спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 її чоловіка. Також в матеріалах справи містяться заяви матері та доньки померлого - ОСОБА_6 та ОСОБА_11 про відмову від прийняття спадщини після смерті сина та батька (а.с. 124, 125).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.09.1998 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є спадкоємцями ? частини будинку АДРЕСА_2 після смерті чоловіка та батька ОСОБА_8 (а.с. 114).

Ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що померлий ОСОБА_8 також володів правом власності 1/6 частини будинку АДРЕСА_1 після смерті його батька. З матеріалів спадкової справи вбачається, що жоден член його сім'ї не прийняв спадщину на вказану частину будинку.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач ОСОБА_3, яка є рідною сестрою померлого, проживає за адресою: АДРЕСА_1, з 1993 року по даний час. Даний факт підтверджується довідкою комітету мікрорайону «Пирогово» № 335 від 24.03.2017 року (а.с. 10). З відмітки, зробленої в паспорті позивача, вбачається, що остання зареєстрована за вказаною адресою з 15.09.2000 року (а.с. 11). З огляду на це, позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її рідного брата.

З листа Першої вінницької державної нотаріальної контори від 1 листопада 2017 року, вбачається, що позивачу ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона є спадкоємицею другої черги. Зі змісту листа встановлено, що після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 було заведено спадкову справу № 686/98 та видано свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям першої черги (а.с. 120).

Таким чином, позивач позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на частку в будинку АДРЕСА_1, оскільки вона належить до спадкоємців другої черги.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ч.1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Статтею 530 ЦК УРСР визначено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_3 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном - будинку АДРЕСА_1, після смерті її рідного брата ОСОБА_8.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів - Вінницька міська рада, про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.

Судові витрати суд залишає за позивачем на прохання представника позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 525, 529, 530, 548, 549 ЦК УРСР, ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів - Вінницька міська рада, про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/6 частку будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, у відсутність яких воно ухвалене, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: