Дата документу 14.03.2017
Справа № 320/1800/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Ніколової І.С.,

при секретарі Колесніковій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини, зацікавлена особа Мелітопольський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Заявники через представника ОСОБА_3 звернулись до суду з заявою, відповідно до якої просять встановити факт народження їхньої доньки ОСОБА_4, яка народилась 10.04.2016 в смт. Красногвардійське, АР Крим, батьки: мати ОСОБА_2, батько - ОСОБА_1. Зазначили, що вони перебували у фактичних шлюбних відносинах та 10.04.2016 року у них народилась донька ОСОБА_4 Через представника заявники звернулись до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області з заявою про проведення реєстрації народження дитини у відповідності з законодавством України, оскільки вони є громадянами України, але отримали відмову, у звязку з відсутністю у них відповідних документів встановленого зразка. Просять встановити факт народження дитини, оскільки без реєстрації народження дитини вони позбавлені можливості вїхати разом з дитиною до родичів, які проживають на підконтрольній Україні території.

Представник заявників ОСОБА_3Є заявою просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні заяви наполягає.

Представник зацікавленої особи - Мелітопольського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Запорізькій області в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заперечень по справі не має.

Вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

08.08.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Красногвардійським районним відділом записів актів цивільного стану Міністерства юстиції РК. /а.с.29/

Судом встановлено, що від шлюбних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10.04.2016 року в смт. Красногвардійське, АР Крим, народилася дитина жіночої статі, про що свідчить копія медичного свідоцтва про народження дитини серії 3512 №007542, виданого 11.04.2016 «Красногвардійською центральною районною лікарнею»./а.с.14/.

Відповідно до вказаної копії медичного свідоцтва місцем народження дитини є смт. Красногвардійське, АР Крим.

Також, судом встановлено, що заявники є громадянами України. /а.с.5-13/

З метою реєстрації народження дитини заявники через представника звернулись до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Запорізькій області, однак отримали відмову у реєстрації народження дитини, оскільки ними не були надані встановленого зразка документи, які підтверджують факт народження дитини. /а.с.30/

Згідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545(z1150-06), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о (z1151-06), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545 (z1150-06), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою,встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9.

Статтею 9 ч.2,3,4 України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ст.17 ч.1 цього Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Медичне свідоцтво про народження дитини серії 3512 №007542, видане 11.04.2016 «Красногвардійською центральною районною лікарнею», який створений та діє у порядку, не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у вказаній справі, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)».

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у томі числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій територій.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, суд, оцінюючи надані заявниками письмові докази, виходить з вимог ст. 213 ЦПК України, щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих доказів у їх сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Також, як зазначено в Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України в розгляду цивільних та кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04.02.2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України» щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» документи, видані органами та установами, що знаходяться на території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у в порядку ст. 257-1 ЦПК України.

Пунктом 7 ч. 1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно ч. 2ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно ч.3 ст. 257-1 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Отже, оскільки заявники не мають можливості надати для реєстрації народження дитини документи, передбачені законодавством України, з метою захисту їхніх законних прав та інтересів, як громадян України, інтересів та прав їхньої дитини, суд вважає необхідним встановити факт народження ОСОБА_4, яка народилась 10.04.2016 в смт. Красногвардійське, АР Крим, батьки: мати ОСОБА_2, батько - ОСОБА_1.

Також з метою захисту прав заявників та їхньої дитини, суд вважає можливим відповідно до статті 7 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, ратифікованої Законом України № 69-V від 03.08.2006 року, та ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 208,209,212-215,234, 256-259 ЦПК України, ст.ст.13,18 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини, зацікавлена особа Мелітопольський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області - задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_4, яка народилась 10 квітня 2016 року в смт. Красногвардійське, АР Крим від батьків: батько - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка України.

Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ніколова І.С.