АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 листопада 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року задоволено позовні вимоги Державної іпотечної установи до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Державної іпотечної установи заборгованість в розмірі 962 276 грн.

Судом вирішене питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_5 через свого представника, ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати (а.с. 124-136).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника ОСОБА_5, ОСОБА_7, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, представника позивача, Мельниченка А.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

13 жовтня 2011 між ПАТ "Енергобанк" та ОСОБА_5 було укладено договір про іпотечний кредит № 11/2011-Д, за умовами якого банк надав відповідачу ОСОБА_5 у кредит грошові кошти у розмірі 975 000 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості 13 жовтня 2026 року, зі сплатою 14,5% річних.

В забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_5 зобов'язань за договором про іпотечний кредит № 11/2011-Д від 13 жовтня 2011 року, між ПАТ "Енергобанк", ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 11/2011-Д/П від 13 жовтня 2011 року.

01 грудня 2011 між ПАТ "Енергобанк" та позивачем Державною іпотечною установою було укладено договір відступлення права вимоги № 186/11, згідно якого ПАТ "Енергобанк" передав позивачу всі права вимоги за договором про іпотечний кредит, іпотечним договором, договором поруки.

Станом на 12 серпня 2015 року заборгованості за кредитом становить 962 276 грн., з яких: основна сума боргу - 899 229 грн. 36 коп.; нараховані відсотки - 49 372 грн. 79 коп.; пеня за прострочення сплати кредитних коштів - 4 639 грн. 77 коп.; інфляційні втрати - 9 034 грн. 08 коп.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника відповідача не містить, в ході апеляційного розгляду представник відповідача, ОСОБА_7 також не навела таких обставин.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти судової перевірки, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування до спірних правовідносин положень ЦК України, оскільки на підставі договору про відступлення права вимоги від 26 січня 2015 року до ОСОБА_5 перейшло право вимоги до ПАТ "Енергобанк" на суму 63000 доларів США, що за курсом НБУ на дату відступлення права вимоги становить 996 030 грн. 32 коп., а відтак на підставі положень ст. 606 ЦК України зобов'язання припинилося поєднанням боржника і кредитора в одній особі, відхиляються апеляційним судом як безпідставні ураховуючи наступне.

У рамках даної справи вирішується спір про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит №11/2011-Д від 13 жовтня 2011 року, у якому кредитором на суму 962 276 грн. є Державна іпотечна установа, а боржником, зокрема ОСОБА_5 Заміна первинного кредитора - ПАТ "Енергобанк", відбулася у грудні 2011 року.

За договором про відступлення права вимоги від 26 січня 2015 року ОСОБА_5 є кредитором ПАТ "Енергобанк" на суму 63000 доларів США, що за курсом НБУ на дату відступлення права вимоги становить 996 030 грн. 32 коп. за договором про розрахункове - касове обслуговування рахунку № 1, що належав компанії "Daliahill Corporation LTD" (Даліахілл Корпорейшн ЛТД) (згідно з текстом апеляційної скарги, а.с.130).

Таким чином, мають місце два різні зобов'язання, у одному з яких ОСОБА_5 є божником Державної іпотечної установи, а в іншому - кредитором ПАТ "Енергобанк".

З огляду на викладене у контексті положень ЦК України, якими урегульовано питання припинення зобов'язання, правові підстави для застосування у даному спорі ст. 606 ЦК України відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення районним судом вимог процесуального закону, яке виявилося у розгляді справи у відсутність відповідача, що не був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на таке.

За правилом ч.3 ст. 309 ЦПК порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Обставин, які б вказували на це, апеляційна скарга представника відповідача не містить. У розпорядженні апеляційного суду немає доказів, які б дали підстави вважати, що розгляд справи у відсутність відповідачів призвів до її неправильного вирішення. Водночас, відповідно до положень ч.2 ст. 308 ЦПК не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома