Справа № 464/4749/15-ц
пр.№ 2/464/144/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова в складі головуючого судді Рудакова І.П., при секретарі Гевко О.-В.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача- адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання нікчемним договору банківського вкладу,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договір банківського вкладу нікчемним. В обґрунтування позову покликається на те, що при укладенні договору на вклад Депозитний» № 230878 від 13.12.13р. не додержано письмової форми договору банківського вкладу на імя ОСОБА_3, оскільки відсутні документи, які підтверджують факт прийняття банком від ОСОБА_3 готівки на вклад. На підставі наведеного позивач просить суд захистити його порушені права, шляхом задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надавши пояснення аналогічні викладеним у позові та просить вимоги задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що 13.12.13р. між позивачем та АТ «Ощадбанк було укладено договір № 230878 на вклад «Депозитний» терміном на 13 місяців на суму 21 000 грн. з встановленою процентною ставкою у розмірі 16% річних. На даний час, щодо завідуючої ТВБВ №10013/0332 та касира цього відділення розглядається кримінальна справа в ході якої встановлено, що 13.12.13р. завідувач відділення АТ «Ощадбанк», перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні ТВБВ № 10013/0332 територіально- відокремленого без балансового відділення № 10013/0289 АТ «Ощадбанк», в м. Львові, по вул. Медової Печери, 39, від імені банку виготовила двосторонній договір на вклад Депозитний на імя ОСОБА_3, до якого внесла дані про відкриття розрахункового рахунку № 230878 . Даний договір було підписано відповідачем, після чого завідувач відділення банку скріпила його власним підписом та печаткою банку. Після цього, вона виготовила заяву на прихід готівки, в яку внесла дані про внесення вкладником на свій (вкладника) депозитний рахунок коштів в сумі 21 000 грн., та яка була підписана нею. Завідувач передала відповідачу екземпляр договору та заяву про прихід готівки. Внесення відповідачем в банк коштів підтверджується договором банківського вкладу, а також виданою банком заявою про прихід готівки від 13.12.13р. , яка містить в собі всі необхідні реквізити і відповідає вимогам, встановленим Інструкцією про ведення касових операцій банками України. Тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України».

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про визнання нікчемним договору банківського вкладу слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.12.13р. між ОСОБА_3 та АТ «Ощадбанк було укладено договір № 230878 згідно якого банк прийняв на депозитний рахунок 21 000, 00 грн. строком на тринадцять місяців з кінцевим терміном повернення 13 січня 2015 року з встановленою процентною ставкою у розмірі 16% річних. На даний час, щодо завідуючої ТВБВ №10013/0332 та касира цього відділення Личаківським районним судом м.Львова розглянута кримінальна справа в ході якого зазначені особи визнані винними у скоєнні злочинів, їм призначена міра покарання, вироком суду встановлено, що 13.12.13р. завідувач відділення АТ «Ощадбанк», перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні ТВБВ № 10013/0332 територіально- відокремленого без балансового відділення № 10013/0289 АТ «Ощадбанк», в м. Львові, по вул. Медової Печери, 39, від імені банку виготовила двосторонній договір на вклад «Депозитний» на імя ОСОБА_3С, до якого внесла дані про відкриття розрахункового рахунку № 230878. Даний договір було підписано позивачем, після чого завідувач відділення банку скріпила його власним підписом та печаткою банку. Після цього, вона виготовила заяву на прихід готівки, в яку внесла дані про внесення вкладником на свій (вкладника) депозитний рахунок коштів в сумі 21 000 грн., та яка була підписана нею. Після цього завідувач передала позивачу екземпляр договору та заяву про прихід готівки.

Позивач вказує, що при укладенні Договору на вклад «Депозитний» №230878 від 13.12.13р. не додержано письмової форми договору банківського вкладу на імя ОСОБА_3, оскільки відсутні документи, які підтверджують факт прийняття банком від ОСОБА_3 готівки на вклад. ПАТ „Ощадбанк не визнає договір № 230878 від 13.12.13р. на вклад «Депозитний» покликаючись, що він незареєстрований у системі обліку банку.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, (далі - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Суд вважає, що спірний договір відповідає вимогам названих норм, оскільки має просту письмову форму й містить всі умови, необхідні для договору даного виду: розмір вкладу, розмір відсотків за користування вкладом, порядок їх нарахування, строк дії договору.

Згідно п. 2.9 гл. 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками України, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

При цьому ч. З ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України встановлюють, що банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Таким чином, згідно із ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1 Положення відкриття відповідних рахунків та облікування на них грошових коштів у національній та іноземній валюті, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку, відповідно до якого банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, у день надходження до банку відповідного розрахункового документа.

Письмова форма спірних договорів підтверджуються наданим позивачем договором банківського вкладу, яким, в свою чергу, повністю підтверджується внесення відповідачем в банк грошових сум.

Крім цього, в підтвердження отримання від нього грошових сум банк видав заяву про прихід готівки від 13.12.13р. . Згадана заява відповідає вимогам п. 2.9 гл. 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками України.

Суд вважає, що спірний договір був підписаний від імені банку повноважною особою, оскільки таке повноваження завідувача ТВБВ №10013/0332 філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» як підписання договорів від імені банку та залучення коштів від фізичних осіб в національній та іноземній валюті, передбачено наказом філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Як спірний договір, так і видана банком заява мають всі необхідні реквізити, від імені банку підписані особою, повноваження якої банком не оспорюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Разом із тим згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Виходячи зі змісту ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення, п. 8 гл. 2 розд. III Інструкції письмова форма договору банківського вкладу (депозиту) вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, які, у свою чергу, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

При цьому відкриття банківських рахунків та облікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. З ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1 Положення).

За таких обставин, суд вважає додержаною письмову форму спірного договору банківського вкладу, а відтак підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання його нікчемності, не вбачає. У зв'язку з викладеним, суд вважає необхідним відмовити ПАТ «Державний ощадний банк України» у задоволенні його позовних вимог.

Суд не може прийняти до уваги посилання представника АТ «Ощадбанк» на невідповідність змісту заяви на прихід готівки від 13.12.13р. вимогам Інструкції про ведення касових операцій банками України, затвердженої Постановою Правління національного банку України від 01.06.2011 року №174, оскільки положення вказаної інструкції встановлюють порядок і вимоги щодо здійснення банками, їх філіями та відділеннями касових операцій і не встановлюють будь-яких обов'язкових правил поведінки для клієнтів банку.

У правовідносинах ОСОБА_3 з АТ «Ощадбанк» касові операції проводила працівник банку, а не приватна особа, а тому остання не може бути відповідальним за порушення працівниками банку положень згаданої інструкції та інших внутрішніх банківських нормативних документів. Видана банком заява містять підпис посадової особи в межах її повноважень, а отже, є документом бухгалтерського обліку, складалася банком, і за його відповідність вимогам нормативних актів несуть відповідальність працівники банку.

Суд не бере до уваги посилання представника АТ «Ощадбанк» на те, що кошти від позивача за зазначеним договором до каси банку не надходили і рахунок по згаданому депозитному договору не відкривалися, оскільки ці обставини не спростовують факту передачі позивачем коштів відповідальним працівникам банку, тим більше, що проведення по касі отриманих коштів та відкриття рахунків є обов'язком працівників банку і не могло залежати від волі вкладника.

Таким чином, суд вважає встановленим факт укладення договору на вклад «Депозитний» № 230878 від 13.12.13р. та передачі 13.12.13р. на виконання умов договору 21000грн., а також факт набрання ними чинності.

Згідно ст. 360-6 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Згідно постанов Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25.04.2012 р., 06.06.2012 року встановлено, що відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необлікування на рахунку банку грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі складеного у письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необлікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договір банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обовязків за договором банківського вкладу.

Виходячи із вищенаведеного, враховуючи факти, встановлені судом, у задоволенні позову Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_3 про визнання нікчемним договору банківського вкладу № 230878 від 13.12.13р. необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 16, 215, 216, 1059 258, 525, 526, 536, 610-611, 615, 1058,1059, 1060-1061, ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 212- 218, 222 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_3 про визнання договору №230878 на вклад «Депозитний» від 13 грудня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 нікчемним,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання такої рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рудаков І. П.