Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1651/17 Головуючий у 1 інстанції: Ярошенко А.Г.
Є.У. № 333/735/17-ц Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2017 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Позивач в позові зазначив, що він є стягувачем, на його користь стягнута грошова сума з боржника ОСОБА_5, який помер, а спадкове майно перейшло до спадкоємця ОСОБА_4 У зв'язку з зазначеним просив звернути стягнення на майно ОСОБА_4

Як зазначив суд в оскаржуваній ухвалі, існувало судове рішення від 4.4.2012 року з приводу стягнення боргу за договором позики по цивільній справі 2-4158, яке набуло чинності та знаходилося на виконанні. 08.6.2015 року боржник помер і його правонаступником стала ОСОБА_4 Суд вважав, що питання заявлені у позові мають вирішуватися на стадії виконання судового рішення в порядку, передбаченому законом України «Про виконавче провадження», а тому справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд послався на положення ст. 20 п.5-6 зазначеного Закону.

У зазначеній нормі не йдеться ані про заміну сторони виконавчого провадження ані про інші питання, пов'язані з смертю боржника.

Так, за п. 5 ст. 20 Закону «Про виконавче провадження», у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

У п. 6. зазначеної норми йдеться про те, що у разі якщо у процесі виконавчого провадження з'ясувалося, що майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, але майно боржника виявлено на території іншого органу державної виконавчої служби, державний виконавець звертає стягнення на таке майно в порядку, передбаченому цим Законом, за погодженням з начальником відділу державної виконавчої служби, якому він підпорядкований, та за умови, що стягувач авансує витрати на організацію та проведення виконавчих дій. У разі якщо стягувач не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій на території іншого органу державної виконавчої служби, державний виконавець звертає стягнення на наявне майно боржника і після розподілу стягнутих коштів, якщо їх обсяг недостатній для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, надсилає виконавчий документ до органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням іншого майна боржника.

Отже суд безпідставно послався на зазначені норми, які не регулюють питання правонаступництва.

Разом з тим, ст. 1282 ЦК зазначає про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця, в тому числі передбачає, що у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Питання про коло спадкоємців, їх вступ у спадщину, наявність спадкового майна, наявність згоди на погашення боргів спадкодавця тощо, судом не з'ясовувалося.

За таких обставин висновок суду про те. що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства не ґрунтується на законі та оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2017 року по цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження в справі.

Ухвала набирає законної сили негайно, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: