№ провадження 2/495/260/2017
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
09 березня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Савенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,
Позивачка 30.12.2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 26.11.2012 року між нею та відповідачкою був укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 для розвитку свого бізнесу прийняла від ОСОБА_1 суму позики у розмірі 140000 доларів США, що згідно курсу НБУ на той час було еквівалентно 1119020 грн.
Проте відповідач свої зобов'язання за договором на протязі року не виконувала, тож договір було продовжено до 26.11.2014 року.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримав та просить суд їх задовольнити, про що надав заяву.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суду не сповістив, про що свідчить повідомлення, яке є в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача, про що свідчить заява представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та ретельно перевіривши всі надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 26 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у простій письмовій формі був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого ОСОБА_2 взяла у борг у ОСОБА_1 для розвитку свого бізнесу грошові кошти у сумі 140000 доларів США.
ОСОБА_3 в свою чергу зобов'язалась повернути таку ж суму коштів та сплатити ОСОБА_1 проценти за користування грошовими коштами у розмірі 1% від отриманої суми щомісячно.
Сторони у п.5 Договору погодили, що якщо ОСОБА_2 своєчасно не поверне грошові кошти, то вона буде зобов'язана сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, тобто неповернену у строк основну суму боргу, несплачені відсотки за користування грошовими коштами та 1% від простроченої суми за кожен день прострочки.
Сторони обумовили, що повернення боргу повинно бути здійснено до 26.11.2013 року (а.с. 5).
У своєму позові ОСОБА_1 вказує на те, що ОСОБА_2 на протязі року жодних грошових коштів не сплачувала і тому 26.11.2013 року сторони уклали договір про продовження дії договору позики від 26.11.2012 року ще на один рік, тобто до 26.11.2014 року (а.с.6).
Надалі як вбачається з матеріалів справи, 26.11.2014 року та 26.11.2015 року між сторонами знову було укладено договір про продовження договору позики грошових коштів ще на рік. (а.с.7,8)
Станом на час звернення з позовом до суду - 30.12.2016 року, борг у повному обсязі відповідачем повернуто не було, від повернення відповідачка ухиляється.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно з даних НБУ, комерційний курс купівлі американського долара США до гривні станом на 28.12.2016 року становив 2665,0670 грн., а отже сума заборгованості складає - 140000 доларів США х 2665,0670 грн. = 3731093,80 гривень.
Що стосується позовних вимог про стягнення процентів за користування чужими коштами суд приходить до наступного.
У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
У сенсі розуміння ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Отже судом встановлено, що у договорі розмір процентів визначений як 12% річних, тож розрахунок буде визначений наступним чином:
У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сторони у п.5 Договору позики грошових коштів від 26.11.2012 року вказали у разі несвоєчасного повернення боргу відповідач зобов'язана буде сплатити позивачу 1% від простроченої суми за кожен день прострочки.
Що стосується стягнення судових витрат по справі на користь позивача суд виходить з положень ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В зв'язку з обґрунтованістю позовних вимог позивачки, суд вважає також за необхідне стягнути з відповідачки на її користь судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 6890 грн. за подання позову та 275,6 грн. за подання клопотання про забезпечення позову.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 524, 533, 536, 1046, 1047-1049 ЦК України, ст.ст. 10, 60,88, 209, 212-215, 218, 224-229 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму позики у розмірі 3 731 093,80 грн.; відсотки за користування позикою в розмірі 1 146 056,80 грн.; 1% від простроченої суми за кожен день прострочки в розмірі 1 231 260,90 грн.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6890 грн. та 275,6 грн. за подання клопотання про забезпечення позову.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: