№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2745/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 29 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року позивач ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовує свої вимоги тим, що за час шлюбу з відповідачем ними була придбана квартира АДРЕСА_1. З середини квітня 2015 року сторони разом не проживають, малолітня дитина ОСОБА_6 проживає разом з позивачем. Враховуючи той факт, що аліменти на утримання дитини будуть становити мінімум - приблизно 309 грн. 60 коп., то позивач вважає, що при розподілі спільного майна, вона має право на більшу частку відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України. Тому просила суд виділити їй із спільного майна подружжя 2/3 частки квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 1/3 частину спірної квартири.

ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, в якому просив стягнути з ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 17391,78 грн., як компенсацію Ѕ частини грошових коштів, які знаходились станом на 27 квітня 2015 року на депозитних та карткових рахунках позивача, які відкриті у ПАТ «Дельта Банк», ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя задоволено частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсацію 1/2 частини грошових коштів в сумі 3214 грн. 88 коп.

В решті позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_4подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині часткового задоволення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказував, що спірна квартира була придбана за його особисті кошти, які він в період шлюбу взяв у позику у ОСОБА_7, а після розірвання шлюбу, за рахунок власних коштів повернув. Зазначав, що у разі придбання майна у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатись об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Факт придбання спірного майна в період шлюбу не є підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Рішення суду першої інстанції в частині поділу коштів, що знаходяться на рахунку ОСОБА_5 у ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачем не оскаржується.

В судовому засіданні ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що 3 вересня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладений шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 12 червня 2015 року шлюб між сторонами розірвано.

За час сумісного проживання у власність подружжя набуто квартиру АДРЕСА_1 та рухоме майно, від поділу якого позивач відмовилась, та грошові кошти, які знаходяться на рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк», відкритого на ім2я ОСОБА_5, в сумі 7629 грн.76 коп..

Крім того, судом установлено, що 11 січня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_7 надає ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 732246 грн.07 коп.. Позика надається з метою придбання ОСОБА_4 боргового цінного паперу - заставна серії АА № 001476 та з метою подальшого обміну на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. На підтвердження факту отримання грошей сторонами договору позики складені розписка. В той же день 11 січня 2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Компанія з управління активами «Крістал Ессет Менеджмент» був укладений договір купівлі-продажу заставної. Згідно платіжного доручення від 12 січня 2012 року ОСОБА_4 оплатив заставну в сумі 732246 грн.07 коп.

Отримані ОСОБА_4 грошові кошти отримані в інтересах сім»ї і є спільним майном подружжя.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що квартира АДРЕСА_1 є спільним майном подружжя і підлягає поділу в рівних частинах у відповідності до положень ст..70 СК України.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на встановлених обставинах і відповідає вимогам матеріального права.

Відповідно до ст..60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Квартиру АДРЕСА_1 подружжя набули у власність під час шлюбу, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що квартира є спільним сумісним майном подружжя.

Відповідач ОСОБА_4 не довів належними та допустимими доказами, що спірна квартира придбана за його особисті кошти. Сам по собі факт повернення отриманих у 2012 році у борг грошових коштів після розірвання шлюбу не змінює правовий режим майна, набутого у шлюбі, а тому в цій частині доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню.

Відтак, враховуючи наведене, рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 29 листопада 2016 року колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 29 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: