АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 754/1230/17 Головуючий у 1 інстанції: Журавська О.П.
Провадження № 22-ц/796/3918/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року про відмову у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Фастівської міської ради, Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року відмовлено у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Фастівської міської ради, Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду та передати справу до суду першої інстанції для прийняття до розгляду. Посилається на те що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. Вважає, що суд неправильно застосував положення ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».
В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просив встановити факт його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 1984 року по 29 вересня 1989 року. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що встановлення вказаного факту йому необхідно для отримання пенсії за віком згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 відмовлено.
Колегія суддів не убачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний часу разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру .
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.
Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на призначення та виплату пенсії із зменшенням пенсійного віку на 2 роки за умови постійного проживання або постійної роботи у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період, та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, яка провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Підпунктом «г» пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 визначений вичерпний перелік документів, які засвідчують особливий статус особи, необхідний для призначення пенсії за віком із застосуванням ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.
Рішення суду про встановлення факту проживання особи у зоні посиленого радіологічного контролю в певний період, як документ підтверджуючий особливий статус особи для призначення пенсії за віком із застосуванням ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказаним Порядком не передбачений.
Як убачається з матеріалів справи, звернення ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, як особі, яка потерпіла від наслідків аварії на ЧАЕС була предметом розгляду Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України. Листом від 16 січня 2017 року № 815/09/К-1689 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для призначення пенсії за віком як особі, яка потерпіла від наслідків аварії на ЧАЕС у зв`язку з недостатнім загальним періодом проживання та не підтвердженням факту проживання (роботи) первинними документами. Роз`яснено, що питання може бути повторно розглянуто після надання довідки про встановлення факту прописки-проживання по АДРЕСА_1 за період з 1984 р. по 29.09.1989 р. Також ОСОБА_1 роз`яснено право оскаржити до суду рішення управління Пенсійного фонду України у разі незгоди з ним.
Враховуючи, що для підтвердження особливого статусу особи для призначення пенсії за віком із застосуванням ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачений несудовий порядок, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді