АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1529/17-ц Головуючий в першій
Провадження 22-ц/774/1935/К/17 інстанції Чайкін І.Б.
Категорія № 26 (I) Доповідач - Барильська А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар - Кислиця І.В.,

за участі: представника Приватного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» - Сагуйченко Єгора Вікторовича,

представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» (далі - ПрАТ «Євраз Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, 640 000 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 19.09.1994 року встановлено первинно 35 % втрати професійної працездатності по професійному захворюванню: 25% - вібраційна хвороба, 10% - нейросенсорна приглухуватість, третя група інвалідності. При повторному переогляді 20.09.2000 року йому було також встановлено 25% втрати професійної працездатності , із яких: 25% вібраційна хвороба, 10% нейросенсорна приглухуватість.

Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач тривалий час переносить біль, оніміння рук, біль, обмеження рухів в суглобах, набряки гомілок, зниження слуху, шум у вухах. Вказав, що покращення в стані здоров'я не відбувається, з кожним днем відчуває лише погіршення в стані здоров'я. Змінився рівень життєвої діяльності і необхідно прикладати багато зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з вище наведеним позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 серпня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 32000 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ПрАТ «Євраз Суха Балка» на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «Євраз Суха Балка», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач є винним у втраті позивачем працездатності та причинно-наслідкового зв'язку праці на підприємстві ПрАТ «Євраз Суха Балка» з фактом втрати працездатності позивача, авідтак не доведений і обов'язок останнього у відшкодуванні позивачу моральної шкоди.

На думку апелянта, при визначенні розміру моральної шкоди, суд не врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, тому розмір стягнутої моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди.

Крім того, позивач був ознайомлений із наявністю шкідливих та важких умов праці тому представник відповідача вважає, що саме на працівника покладено обов'язок дбати про особисту безпеку та здоров'я, а професійне захворювання у позивача виникло внаслідок його власного недбайливого ставлення до свого здоров'я, тоді як роботодавець забезпечував позивача засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих виробничих факторів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_4 з 23.06.1970 року по 23.08.1996 рік працював на підземних робітничих професіях на шахтах «Центральна», «Ювілейна» Приватного акціонерного товариства "ЄВРАЗ СУХА БАЛКА".

Висновком МСЕК від 19 вересня 1994 року позивачу первинно встановлено 35 % втрати професійної працездатності по професійному захворюванню 25% - вібраційна хвороба, 10% - нейросенсорна приглухуватість, третя група інвалідності.

Останній раз, при повторному переогляді, 20.09.2000 року, ОСОБА_4 було встановлено 35% втрати професійної працездатності, із яких: 25% вібраційна хвороба, 10% нейросенсорна приглухуватість, встановлено безстроково.

Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 05.08.1994 р., обставини, при яких ОСОБА_4 отримав професійні захворювання, це - багаторічна робота з віброінструментами при відсутності засобів, що доводять до зниження коливань на рукоятках управління до ПДУ згідно з ДСТУ 12.1.012-78. Відсутність СІЗ від коливання вібрацій у шахтних умовах».

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 та стягуючи на його користь з відповідача моральну шкоду, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 153, 273-1 КЗпП України та Закону України «Про охорону праці», й виходив з обов'язку відповідача її відшкодувати.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Порядок та умови відшкодування моральної шкоди, завданої працівникові внаслідок небезпечних або шкідливі умови праці були визначені нормами діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства, а саме: ст. 12 Закону України «Про охорону праці» та Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р. № 472 (далі - Правила).

Статтею 12 Закону України «Про охорону праці» в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин, а саме станом на час первинного огляду позивача - 19 вересня 1994 року та встановлення йому первинно втрати професійної працездатності, можливість відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків, за рахунок роботодавця на підставі рішення суду передбачалися п.11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (далі - Правила), в розмірі, що не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для частково задоволення позовних вимог позивача.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював у відповідача в період з 23.06.1970 року по 23.08.1996 рік.

Відповідно до висновку МСЕК позивачу ОСОБА_4 первинно 19.09.1994 р. було встановлено 35% втрати професійної працездатності та визнано інвалідом 3 групи. При наступних переоглядах відсоток втрати працездатності не зменьшувався.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин, а саме станом на час первинного огляду позивача - 19 вересня 1994 року та встановлення первинно втрати професійної працездатності, можливість відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків, за рахунок роботодавця на підставі рішення суду передбачалися п.11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (далі - Правила), в розмірі, що не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат.

Таким чином, в даному випадку відповідач - ПрАТ «Євраз Суха Балка» - повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім'ї, і рівних та невід'ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».

Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини - головним обов'язком держави (ст. 3 Конституції України).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач є винним у втраті позивачем працездатності та причинно-наслідкового зв'язку праці на підприємстві ПрАТ «Євраз Суха Балка» з фактом втрати працездатності позивача, авідтак не доведений і обов'язок останнього у відшкодуванні позивачу моральної шкоди не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом при ухваленні рішення не враховано положення Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, завданої працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин є безпідставними.

Так, згідно п.11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р. № 472 в редакції, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді

одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі,

розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах, рішення суду.

Розмір відшкодування моральної шкоди, на момент виникнення спірних правовідносин, не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат, таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди, визначений судом першої інстанції не перевищує розмір такого відшкодування, визначений Правилами.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від від 24.12.2014 року по справах №6-156цс14, № 6-188цс14, 6-207цс14 та у постанові від 18.03.2015 року № 6-24цс15.і відповідно до ст.360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Посилання в апеляційній скарзі представника ПрАТ «Євраз Суха Балка» на неврахування судом першої інстанції того, що відповідач не приховав важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, тобто протиправних дій відносно позивача не вчиняв, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки причини виникнення професійного захворювання позивача та обставини щодо незабезпечення відповідачем позивачу безпечних та нешкідливих умов праці встановлені Актом розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 05.08.1994 року, який міститься у матеріалах справи, відповідачем не оспорюється та є дійсним.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному оскільки згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 05.08.1994 року причиною професійного захворювання позивача є його робота, зокрема на підприємстві відповідача, в умовах впливу шкідливих виробничих факторів.

Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, з урахуванням Правил та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, судом враховано характер отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Тому доводи апеляційної скарги про те, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, та є значно завищеним, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються вказаними висновками суду.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" відхилити.

Рішення Жовтневого районного м. Кривого Рогу від 08 серпня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: