Справа № 146/1101/17
РІШЕННЯ
Іменем України
"13" листопада 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

представників Рудої Г.П., Семка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

8 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_2 на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з твердої грошової суми 400 грн до 1/4 частини усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, і до досягнення дитиною повноліття; виконавчий лист за рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2013 року відкликати, стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Позов обґрунтовано наступним.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було укладено 29 квітня 2006 року відділом РАЦС Ямпільського РУЮ Вінницької області, актовий запис № 14.
Від шлюбу у сторін є дитина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про народження якого сторони у справі записані батьками.
Батько дитини - відповідач у справі, згідно рішення Ямпільського районного суду від 12 листопада 2013 року сплачує аліменти в твердій грошовій сумі 400 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Позивач зазначає, що дана сума є недостатньою для матеріального утримання сина, який потребує значно більших коштів для придбання підручників, канцелярських засобів, одягу, взуття, харчування, підготовки до учбових занять та інше.
Відповідач не бере участі у витратах на дитину, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, тому позивач вважає, що права дитини є порушеними та просить збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Також позивач вказує, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, з часу постановлення судового рішення про стягнення аліментів змінився її матеріальний стан як одержувача аліментів, збільшився вік дитини, у зв`язку з чим збільшилися і витрати на її утримання, зросли ціни на одяг, продукти харчування та інші товари, необхідні дитини.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові, попросила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, попросили визначити аліменти для утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу ОСОБА_2 із врахуванням того, що останній також сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини він іншого шлюбу на підставі судового наказу Томашпільського районного суду від 29 серпня 2017 року в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.
Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.
Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов`язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.
Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Судом встановлено, що 29 квітня 2006 року між сторонами у справі було укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області (а.с.4).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дитина- ОСОБА_3 . У свідоцтві про народження дитини батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.5).
Згідно рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2013 року у цивільній справі № 153/72/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14 січня 2013 року (а.с.6).
Згідно судового наказу Томашпільського районного суду від 29 серпня 2017 року, вирішено: стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , працюючого у військовій частині НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) платника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Як встановлено, на підставі рішення Ямпільського районного суду від 12 лютого 2013 року аліменти із відповідача стягуються в твердій грошовій сумі 400 гривень щомісячно.
На момент винесення даного рішення відповідач ОСОБА_2 , як вказаному рішенні суду, не був працевлаштованим, на даний час, як зазначено самим відповідачем в судовому засіданні та враховано при винесенні Томашпільським районним судом судового наказу 29 серпня 2017 року, останній офіційно працює та має постійний заробіток.
Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини від іншого шлюбу.
Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України).
Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2017 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2017 рік" за пoданням Міністерства фінансів.
Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд серед інших вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин,яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, виходячи з встановлених обставин справи та рівності обов`язку обох батьків утримувати дітей, враховуючи те, що матеріальне становище ОСОБА_2 , покращилося, оскільки останній працевлаштувався та має постійний заробіток, реальні матеріальні можливості останнього збільшилися, сам відповідач погодився на збільшення розміру аліментів, однак визнав лише, щоб стягувалися аліменти в розмірі 1/6 частини його доходів, оскільки сплачує аліменти ще й на іншу дитину, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та змінити розмір аліментів, визначених за рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2013 року, а саме стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
При цьому суд виходить з того, що до Сімейного кодексу було внесено норму, згідно з якою той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів у розмірі: на одну дитину 1/4, на двох дітей 1/3, на трьох і більше дітей 50% заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду було оплачено позовну заяву судовим збороми в розмірі 640-00 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на її користь.
На підставі викладеного, керуючись статями 180-182, 191, 198-200 СК України, статями 10, 15, 57-62, 64, 88, 212-215, 224-227, 367 ЦПК України суд,
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.
Змінити розмір стягуваних аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначений рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2013 року.
Призначити даним рішенням новий розмір аліментів, а саме стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з набрання даним рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.
Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Ямпільського районного суду Вінницької області по справі № 153/72/13-ц у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відкликати після набрання даним рішенням суду законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 гривень (шістсот сорок гривень ) судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення виготовлено 14 листопада 2017 року.

Суддя: О. В. Пилипчук