Провадження № 2/317/1105/2017
Справа № 317/2543/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування та просить визнати за ним право власності на спадкове майно земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0248, площею 0,0748 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, вул. Престижна, 20, яка належала ОСОБА_2, померлому 12.03.2017 р.

В обґрунтування позову зазначив, що 12.03.2017 р. помер його батько ОСОБА_2. Після смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,0748 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, вул. Престижна, 20, кадастровий номер :05:001:0248. Спадщину після смерті батька він прийняв своєчасно та належним чином. Коли звернувся до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, йому було відмовлено у звязку з тим, що у нього відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку змоги не має, тому і звернувся до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача ОСОБА_3 до суду не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду надала заяву від 08.11.2017 р. про розгляд справи за її відсутності.

Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи представник територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявився. До суду від відповідача надійшла заява № 01-48/874 від 02.10.2017 р. про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Запорізька районна державна нотаріальна контора, в судове засідання не зявилась.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно договору купівлі-продажу від 31.08.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4, реєстровий номер 4793, ОСОБА_2 придбав земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, вул. Престижна, 20, площею 0,0748 га, у ОСОБА_5.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 026165, ОСОБА_5 належала земельна ділянка площею 0,0748 га, що розташована за адресою за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, вул. Престижна, 20.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 386364, виданого Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 13.03.2017 р., ОСОБА_2 помер 12.03.2017 р.

З копії спадкової справи вбачається, що заповіту ОСОБА_2 не залишив.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АГ № 271297, виданого Шевченківським ЗАГС м. Запоріжжя 20.01.1970 р., ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 позивача у справі.

Заявою від 30.03.2017 р. ОСОБА_1 прийняв спадщину за законом як спадкоємець першої черги.

ОСОБА_6, яка також належить до спадкоємців першої черги, відмовилась від прийняття спадщини заявою від 30.03.2017 р.

Постановою № 888/02-31 від 22.08.2017 р. Запорізької районної державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку не зареєстрований належним чином.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта вбачається, що житловий будинок, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0248, належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.09.2017 р.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

З розяснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» вбачається, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та розяснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 125 ЗК України у редакції, що діяла на час придбання ОСОБА_2 земельної ділянки для обслуговування будинку, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, а відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України у редакції, що діяла станом на 31.08.2004 року, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Та обставина, що ОСОБА_2 за життя не встиг на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.2004 р. здійснити державну реєстрацію речового права на земельну ділянку на своє імя, отримати державний акт, не може свідчити про те, що не відбувся перехід до позивача права на цю земельну ділянку для обслуговування успадкованого ним після смерті батька будинку, яку у свою чергу прийняв за договором купівлі-продажу ОСОБА_2, враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

За приписами ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно з ч. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи, що відсутність державної реєстрації спадкової земельної ділянки перешкоджає реалізації спадкових прав позивача, у позасудовому порядку позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину з огляду на наявність відмови нотаріуса, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0248, площею 0,0748 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, вул. Престижна, 20, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2, померлого 12 березня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.І. Сакоян