Номер провадження: 22-ц/785/2218/17
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до КП «Білгород - Дністровськтеплоенерго» про стягнення заробітної плати у зв'язку із несвоєчасною видачею трудової книжки,-

В С Т А Н О В И Л А:

05 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до КП «Білгород - Дністровськтеплоенерго» про стягнення заробітної плати у зв'язку із несвоєчасною видачею трудової книжки.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що в період з 20 липня 1996 року по 19 січня 1999 року працював в ОП «Білгород-Дністровськтеплокомуненерго», був звільнений за власним бажанням. Трудову книжку в день звільнення не отримав, про що свідчить журнал реєстрації і видачі книжок. На даний час в результаті організаційних змін підприємство має назву відповідача - АТЗТ «Одестеплокомуненерго». Таким чином, на думку ОСОБА_3, з боку відповідача була порушена стаття 47-48 КЗпП, оскільки на даний час відповідач є правонаступником ОП «БДТКЕ». Акт про відмовлення в отриманні книжки позивач не робив, а тому він звернувся до суду із даним позовом та просив його задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись при цьому на існування іншого рішення суду яким в 2014 році вирішувались подібні вимоги ОСОБА_3 та у їх задоволені судом було відмовлено.

Рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції представник відповідача КП «Білгород - Дністровськтеплоенерго» не з'явився, але про розгляд справи він сповіщався належним чином, документи підтверджуючі поважність причини неявки до суду ним надано не було. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка відповідача до суду не перешкоджає розглядові справи та доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.06.1998 року ОСОБА_3 за власним бажанням було звільнено з посади слюсаря в Одеському обласному орендному об'єднанні «Одестеплокомуненерго».

Статтею 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до акту від 08.06.1998 року, складеного відповідачем, ОСОБА_3 відмовився від отримання своєї трудової книжки та розрахунку заробітної плати.

Рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2014 року по справі №2-440/11 за позовом ОСОБА_3 до ДП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» АТЗТ «Одестеплокомуненерго» про видачу належним чином оформленої трудової книжки та визнання незаконним наказ від 19.01.1999 року, та рішенням апеляційного суду Одеської області від 04 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено та встановлено, що при звільнені ОСОБА_3 відповідачем були виконані всі вимоги КЗпП України, будь-які претензії щодо порушення порядку звільнення ОСОБА_3 на той час не заявляв.

Отже, розглядаючи спір, місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навів позивач ОСОБА_3 у підтвердження своїх вимог, а представник відповідача - у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки позивач ОСОБА_3 не надав доказів ні у суді першої інстанції, ні у суді апеляційної інстанції, які б підтвердили порушення його прав, шляхом навмисної не видачі йому трудової книжки не надано, тому такі твердження позивача є недоведеними та безпідставними.

Отже доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

П.М. Черевко