АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6739/17 Справа № 199/4023/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участі секретаря: Куць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2017 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Амур-Нижньодніпровський у м. Дніпропетровську відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради, про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася із заявою до суду, посилаючись на те, що протягом 2003-2004 років вона зустрічалася з ОСОБА_4, проводили вільний час разом, разом відпочивали, фактично проживали, як чоловік та жінка.

21 серпня 2004 року у них народився син, ОСОБА_5, державна реєстрація актового запису про народження дитини ОСОБА_5 проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Заявник зазначає, що ОСОБА_4, як батько дитини, приймав участь у вихованні та розвитку сина, ОСОБА_5, регулярно відвідував, спілкувався, купував необхідні для дитини речі, добровільно сплачував на утримання сина кошти, робив подарунки, разом з сином вони святкували його день народження та різні свята.

23січня 2017 року батько дитини ОСОБА_4 помер.

Відповідно до п.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Згідно п.1 ст.128 СК України у разі відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

У звязку з викладеним, заявник просить встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести до актового запису про народження дитини відповідні зміни.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2017 року заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи: Амур-Нижньодніпровський у м. Дніпропетровську відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради, про встановлення факту батьківства - задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Внесено відповідні зміни до актового запису відділу реєстрації актів цивільного стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції №1201 від 22.09.2014 року про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, вказавши у графі «Батько» - ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність рішення суду, просила його скасувати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення місцевого суду не відповідає.

Згідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до ч. 2 ст. 234 ЦПК України, а також ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Цими нормами не передбачено вичерпного переліку фактів, що можуть встановлюватися судом.

За змістом ч. 6 ст. 235 та ч. 4 ст. 256 ЦПК України, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Ухвалюючи рішення про встановлення факту батьківства, суд в порушення ч.1 ст.235 ЦПК не вжив заходів щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи з метою перевірки питання чи не повязано встановлення цього факту зі спором про право.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протягом 2003-2004 років зустрічалися, проводили час, як чоловік та жінка, разом відпочивали.

21 серпня 2004 року в них народився син, ОСОБА_5.

Державна реєстрація актового запису про народження дитини ОСОБА_5 була проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, із зазначенням прізвища матері, батько дитини записаний зі слів матері.

23 січня 2017 року ОСОБА_4 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина.

Звертаючись до суду з даною заявою, необхідність встановлення факту батьківства, ОСОБА_3 не обґрунтовувала.

З матеріалів справи вбачається, що апелянт ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_6, та не спростовувалось ОСОБА_3.

В мотивуванні апеляційної скарги та в судовому засіданні апеляційного суду апелянт повідомила про факт звернення ОСОБА_3 до нотаріальної контори за місцемзнаходження спадкової справи ОСОБА_6 з заявою, в якій вона прохає не видавати спадкоємцям ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину, до розгляду вказаної справи про встановлення батьківства.

Наявність такої заяви ОСОБА_3 не заперечувала, та не змогла пояснити з якою метою відбулось таке звернення у випадку відсутності спору щодо спадкового майна.

В пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а також, якщо встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

З викладеного вбачається, що між заявницею, ОСОБА_2 фактично виник спір щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_6.

Таким чином, заявниця в порядку окремого провадження намагається встановити юридичні факти, які їй потрібні для майбутнього вирішення спору про право, що є неприпустимим з огляду на викладене вище.

Слід зазначити також, що суд під час розгляду справи в порядку окремого провадження не обмежений доводами сторін та з метою з'ясування обставин справи може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Проте, судом першої інстанції, в порушення норм процесуального права, взагалі не зясовувалось, чи була прийнята спадщина після смерті ОСОБА_6 та її обсяг, не встановлено коло спадкоємців, які мають право на спірне спадкове майно та не досліджено спадкову справу на предмет наявності спору щодо права на спадщину.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції не зясовано коло осіб, які можливо мають право на отримання пенсії у звязку з втратою годувальника (ОСОБА_6О.), та у випадку їх встановлення, наявності між ними спору про право, оскільки на розмір такої пенсії впливає кількість дітей спадкодавця та непрацездатних осіб (ст.37 Закону „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування).

Згідно ч.6 ст.235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно п.4 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, - залишенню без розгляду, з роз`ясненням заявнику права на звернення до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 235, 307, 309, 315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2017 року скасувати та заяву ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_7