АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/2705/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Гарматюк О.Д.,

розглянувши апеляційну скаргу Брановицького Олександра Олександровича, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року задоволено позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто») про визнання договору недійсним та стягнення коштів.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 002594 від 28 листопада 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто».

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 80 400 грн.

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_2 витрати на правовому допомогу в сумі 6 000 грн.

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 864,34 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року заяву ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 Посилається на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта суд безпідставно визнав недійсним договір фінансового лізингу № 002594 від 28 листопада 2015 року, пославшись на відсутність у ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» ліцензії. На сьогоднішній день правовий механізм отримання відповідачем ліцензії відсутній. Вважає безпідставним висновок суду, що договір фінансового лізингу мав бути нотаріально-посвідченим, а умови договору є несправедливими. Закон України «Про захист прав споживачів» не є спеціальним та має застосовуватися з урахуванням положень Закону України «Про фінансовий лізинг». Також суд неправильно вирішив питання відшкодування позивачу витрат на правову допомогу. Рішення суду не містить будь-яких розрахунків витрат з урахуванням Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

В апеляційній інстанції представник ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 листопада 2015 року між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та ОСОБА_2 було укладено договір фінансового лізингу №002594. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - транспортний засіб - автомобіль «КІА Соренто» у власність та передати предмет лізингу у користування позивачу на строк та на умовах, передбачених цим договором.

На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу 80 000 грн. та банківську комісію у сумі 400 грн.

04 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів.

Просив визнати недійсним договір фінансового лізингу № 002594 від 28 листопада 2015 року, укладений з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», а також стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» сплачені грошові кошти в сумі 80 400 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

В повному обсязі з рішенням суду колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 2 ст. 806 ЦК України визначено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір транспортного лізингу містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Згідно з ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відтак, договір лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Така правова позиція була висловлена в постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року №6-2766цс15, від 17 січня 2017 року №363/3673/14-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Установивши, що договір фінансового лізингу № 002594 від 28 листопада 2015 року між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та ОСОБА_2 не був нотаріально посвідчений, суд першої інстанції правильного дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_2 сплачених ним за договором коштів.

Разом з тим, суд неправильно застосував положення ст. 215 ЦК України та не врахував роз'яснень, викладених у п. 4-7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Відповідно до зазначених роз'яснень судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Враховуючи, що договір фінансового лізингу № 002594 від 28 листопада 2015 року є нікчемним в силу Закону, у суду першої інстанції були відсутні підстави для визнання його недійсним.

Суд першої інстанції також дійшов помилкового висновку про стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_2 банківської комісії у сумі 400 грн. в порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» не є отримувачем вказаних коштів.

Колегія судді не може погодитися з висновками суду в частині вирішення питання про судові витрати .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною 1 ст. 84 ЦКПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до роз'яснень, викладених в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В обґрунтування понесених витрат на правову допомогу ОСОБА_2 надав копію договору №01/1215/01 про надання юридичних консультаційних та представницьких послуг, укладеного із ТОВ «Цельс», копію довіреності ТОВ «Цельс» від 02 грудня 2015 року на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та копію рахунку-фактури до договору від 01 грудня 2015 року. (а. с. 9-15, т. 1).

Разом з тим, копія рахунку-фактури до договору від 01 грудня 2015 року не є розрахунковим документом, який підтверджує понесення позивачем таких витрат. В матеріалах справи відсутній розрахунок витрат на правову допомогу, а також докази того, що представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є адвокатами або іншими фахівцями в галузі права.

Відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави для відшкодування ОСОБА_2 витрат на правову допомогу.

Враховуючи вищевикладене, заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_2 пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню судовий збір в сумі 800 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Брановицького Олександра Олександровича, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_2 кошти, передані за договором фінансового лізингу №002594 від 28 листопада 2015 року, в сумі 80 000 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 800 грн.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді