Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/1845/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Карабак Л.Г.
Провадження № 22-ц/778/3690 /17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Крилової О.В.

ОСОБА_2

при секретарі Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідач був засуджений вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 23 грудня 2015 року відповідача визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Матеріальна шкода, яка завдана йому відповідачем внаслідок викрадення автомобіля складає 4750 грн.

Крім того, зазначав, що своїми протиправними діями ОСОБА_3 завдав йому моральної шкоди, оскільки він був позбавлений можливості пересуватись на автомобілі, що ускладнило його життя, оскільки він використовував автомобіль для підприємницької діяльності. Розмір моральної шкоди він оцінює в 5000 грн.

Враховуючи вищенаведене просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 4750 грн. та 5 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення в розмірі 5 000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_3 був засуджений 23 грудня 2015 року вироком Запорізького районного суду Запорізької області, який набув законної сили ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22.03.2016 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Зазначений вирок у відповідності до приписів ч. 4 ст. 61 ЦПК України є обовязковим для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією собою.

Так, вироком встановлено, що ОСОБА_3 25.07.2015 року, діючи умисно за попередньою змовою із ОСОБА_5О та невстановленою особою незаконно заволоділи автомобілем ВАЗ 21011, державний номер 15-13 ЗПЯ, вартістю 10000,00 грн., який належить ОСОБА_4, автомобіль було повернуто потерпілому ОСОБА_4

Матеріальною шкодою, яка підлягає стягненню у випадку, коли предмет злочину було повернено потерпілому, є реальні збитки, а саме вартість пошкоджень, якщо викрадений автомобіль було пошкоджено.

Розглянувши справу районний суд вірно визначився ,що вироком не встановлено, що автомобіль було пошкоджено, відповідна експертиза на предмет вартості пошкоджень не проводилася і тому вимога про стягнення матеріальної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки не доведена належними та допустимим доказами.

Задовольняючи вимогу про стягнення моральної шкоди, суд виходив з правового змісту ст.1167 ЦК України, та вважає, що безумовно загальновідомим, а, відтак, таким, що не підлягає доказуванню, є наявність моральних страждань у жертви злочину (ч. 2 ст. 61 ЦПК України).

У позивача був викрадений автомобіль, який він використовував у своїй комерційній діяльності як підприємець, фактично автомобіль є джерелом існування родини, він переніс моральні хвилювання внаслідок незаконного позбавлення власності і з урахуванням обставин справи ,характеру та ступеню моральних страждань судова колегія погоджується ,що визначена потерпілим моральна шкода у сумі 5000 грн. достатня для компенсації моральної шкоди та є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про те ,що відшкодування шкоди потерпілому мало місце з боку іншої особи ,яка також була засуджена за злочин, на правове обґрунтування необхідності відшкодування заподіяної моральної шкоди не впливають.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст.307,308,317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2017 року у цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: