АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/218/17 Справа № 183/6076/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. Дніпро 24 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Каратаєва Л.О.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства

Комерційний банк «ПриватБанк»,

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що 06 вересня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти с визначенням розміру процентної ставки та строків виконання зобовязання умовами даного договору. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав. Позичальник свої обов'язки системно не виконував, у зв'язку з чим утворилася заборгованість. Посилаючись на порушення умов кредитного договору, у звязку з чим виникла необхідність захисту свого цивільного права, позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами та враховуючи наведені обставини наполягає на їх задоволені /а.с.2-3, 30-31, 44-45/.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року в задоволені заявлених позовних вимог банку відмовлено /а.с.62-65/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про його скасування /а.с.69-72/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 вересня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір № DNN0GL00000093, за умовами якого відповідачу було надано кредит у вигляді не поновлюваної лінії в розмірі 36 487 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0, 92 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (11 , 04 % на рік), з кінцевим терміном повернення 05 вересня 2037 року включно /а.с. 9-11/.

Щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 317, 19 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості по кредиту, відсоткам та винагороди. Періодом сплати вважати період з «21» по «28» число кожного місяця (п.7.1 договору).

За кредитним договором відповідач зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути позивачу кредит в повному обсязі в порядку та у строки обумовлені кредитним договором (п. 2.2 кредитного договору).

У порушення умов кредитного договору від 06 вересня 2007 року, відповідач свої зобовязання виконував неналежним чином, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 10 липня 2015 року складає 124 120, 63 долара США, з яких 31 526, 68 долара США заборгованість по кредиту, 36 245, 65 долара США заборгованість по процентам за користування кредитом, 793, 80 долара США заборгованість по комісії та пеня у сумі 55 554, 49 долара США, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості /а.с.46-49/.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 06 вересня 2007 року було укладено договір іпотеки № DNN0GL00000093. Відповідно до його умов відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок, загальною площею 67,4 кв.м., що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Барачна, № 11., який належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року.

Пунктом 35.5 договору іпотеки між сторонами було узгоджено та визначено, що ціна предмету іпотеки складає в сумі 176 750,00 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від від 19 лютого 2013 року, у звязку з невиконанням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 06 вересня 2007 року, укладеного між сторонами, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок, загальною площею 67,4 кв.м., що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Барачна, № 11., шляхом продажу квартири позивачем.

Рішення набрало законної сили 04 березня 2013 року.

Звертаючись с позовними вимогами, враховуючи подальші їх уточнення, банк просить стягнути з відповідача різницю між поточною заборгованістю та ціною реалізації предмету іпотеки, яка складає 2 534 044, 34 грн., що за курсом НБУ станом на 10 липня 2015 року становить 116 027, 67 доларів США.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволені позову у звязку з недоведеністю з боку банку розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник виконував свої зобовязання за кредитним договором неналежним чином, надававши кошти банку в рахунок погашення заборгованості з простроченням строків, визначених договором. Останній платіж відповідачем був здійснений 11 серпня 2010 року. У звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 10 липня 2015 року складає 124 120, 63 долара США, з яких 31 526, 68 долара США заборгованість по кредиту, 36 245, 65 долара США заборгованість по процентам за користування кредитом, 793, 80 долара США заборгованість по комісії та пеня у сумі 55 554, 49 долара США.

Як вже зазначалось, рішенням суду від 19 лютого 2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки, початкова ціна для реалізації якого складає 176 750 грн., що передбачено умовами договору іпотеки (п.35.5 договору).

Будь-яких відомостей щодо реалізації банком предмету іпотеки матеріали справи не містять. Також з розрахунку заборгованості вбачається, що будь-яких сум від продажу житлового будинку в рахунок погашення заборгованості банком зараховано не було. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що на час розгляду даної справи рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки фактично не виконано та житловий будинок не продано.

Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобовязання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня.

Таким чином, задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.

Отже, встановивши, що після ухвалення рішення суду від 19 лютого 2013 року заборгованість за кредитним договором позичальником погашена не було, будь-яких грошових коштів також не надходило, таким чином предмет іпотеки реалізовано не було. Виходячи з наведених норм закону відсутність оцінки житлового майна не є підставою відмови у задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що виникла заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача, у звязку з неналежним виконанням зобовязань за спірним договором.

При цьому колегія суддів не може погодитись щодо визначення позивачем розміру пені, оскільки ним не врахувано всіх обставин у справі та вимог законодавства, а також своїх дій. Таким чином приходить до висновку, що розмір пені за кредитним договором підлягає зменшенню з 55 554, 49 доларів США грн., що еквівалентно 1 213 310, 06 до 315 000 грн.

Таким чином загальний розмір заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача станом на 10 липня 2015 року складає 1 812 484, 28 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 31 526, 68 доларів США, що станом на 10 липня 2015 року згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 688 542, 69 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 36 245, 65 доларів США, що еквівалентно 791 605 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 793, 80 доларів США, що еквівалентно 17 336, 59 грн., пеню у розмірі 315 000 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволені позовних вимог суд першої інстанції наведені обставини не врахував, та застосував правові норми з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог банку.

Відповідно ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, враховуючи сплачений судовий збір при звернені до суду з даними позовними вимогами й апеляційною скаргою та часткове їх задоволення з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати на загальну суму 57 093, 25 грн.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNN0GL00000093 від 06 вересня 2007 року, яка станом на 10 липня 2015 року складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 31 526, 68 доларів США, що станом на 10 липня 2015 року згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 688 542, 69 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 36 245, 65 доларів США, що еквівалентно 791 605 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 793, 80 доларів США, що еквівалентно 17 336, 59 грн., пеню у розмірі 315 000 грн. Загальна сума стягнення складає 1 812 484, 28 грн.

В задоволені інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати понесені по оплаті судового збору в сумі 57 093, 25 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_3