Справа № 360/1471/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі : головуючої - судді Міланіч А.М.

при секретарі - Хоменко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и в :

В серпні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його та відповідачів мати ОСОБА_6 і 14 березня 1998 року державним нотаріусом Бородянської райдержнотконтори ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року і його спадкоємцем є ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належний померлій жилий будинок по АДРЕСА_1

Вважав, що дане свідоцтво було видане неправомірно, так як нотаріус не роз'яснив спадкоємцям їх права відмовитись від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця. Правочин щодо прийняття спадщини був вчинений під впливом помилки, волевиявлення сторін при прийнятті спадщини не відповідало їх справжньому наміру, оскільки ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 вважали, що право на набуття спадщини після смерті матері належить лише ОСОБА_1

Тому просив визнати вчинений ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 правочин щодо прийняття спадщини недійсним.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та викладене підтвердив, уточнив, що просить визнати недійсним правочин, вчинений ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 у вигляді поданої ними до Бородянської державної нотаріальної контори заяви від 14 березня 1997 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як зараз спадкоємці вирішили все будинковолодіння переоформити на нього.

Відповідачка ОСОБА_2 та представник відповідачів ОСОБА_8 в судовому засіданні позов визнали та просили його задовольнити, посилаючись на допущену спадкоємцями помилку при оформленні спадщини.

Представник відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_9 в судовому засіданні позов теж визнала, проти його задоволення не заперечувала.

Третя особа - Бородянська райдержнотконтора в судове засідання свого представника не направила, просила справу розглядати без його участі.

Вислухавши пояснення позивача, відповідачки ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_8, представника відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_9, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, яка своїм заповітом від 18 березня 1992 року все своє майно заповіла в рівних долях кожному ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.69-70).

Після смерті ОСОБА_6 залишилась спадщина у вигляді жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.71-72).

14 березня 1997 року ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до Бородянської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері та подали довідку виконкому Козинцівської сільської ради Бородянського району Київської області від 7 лютого 1997 року № 31, згідно якої вони (спадкоємці) прийняли спадщину після матері в строк до шести місяців, обробляли город, зробили ремонт будинку (а.с.68,73).

В той же день, 14 березня 1997 року, державним нотаріусом Бородянської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належний спадкодавиці жилий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.76).

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст.553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається . Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи (а.с.68-76), зокрема, довідки виконкому Козинцівської сільської ради Бородянського району Київської області від 7 лютого 1997 року № 31, яка була подана сторонами нотаріусу для оформлення спадщини, як позивач, так і відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також ОСОБА_7 належним чином, відповідно до вимог діючого на той час законодавства, прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_6 шляхом фактичного вступання в управління та володіння спадковим майном, заяви про відмову від прийняття спадщини нотаріусу не подавали.

Відповідно до ч.1-3 ст.203 ЦК України 2003 року зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з позовної заяви та зазначив позивач в судовому засіданні, він просить визнати недійсним правочин, вчинений ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 у вигляді поданої ними до Бородянської державної нотаріальної контори заяви від 14 березня 1997 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нотаріусом не було роз'яснено спадкоємцям їх право відмовитись від прийняття спадщини на користь одного із спадкоємців.

Однак, позивач помиляється щодо природи вчиненого спадкоємцями правочину 14 березня 1997 року, вважаючи, що це є заява про прийняття спадщини. Жодних заяв про прийняття спадщини ні позивач, ні інші спадкоємці нотаріусу не подавали, так як в цьому не було необхідності, спадщину вони прийняли фактично, вступивши у володіння та користування спадковим майном. До нотаріуса вони звернулись майже через рік після смерті матері, вже після закінчення передбаченого ст.553 ЦК України шестимісячного строку для відмови від прийняття спадщини, а тому відмовитись від спадщини вже не могли.

Що ж до вказаної заяви від 14 березня 1997 року, то вона подана нотаріусу у відповідності до вимог діючого на той час законодавства, відповідала волі спадкоємців на отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері і підстав для визнання даного правочину недійсним не вбачається.

Крім того, позивач просить визнати недійсним односторонній правочин, вчинений іншими особами і самі вони цей правочин не оспорюють.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.549,553 ЦК УРСР 1963 року, ст.203,215,229 ЦК України, ст. 10,11,209,212-215,218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа -Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання правочину недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддяА.Міланіч