Справа № 346/4432/17
Провадження № 2/346/2061/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі

головуючого судді Димашка В.П.

за участі секретаря Гайової Г.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Нижньовербізької сільської ради Коломийського району про визнання права власності на нерухоме майно -

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Мишин по вул. Долішна, 25 Коломийського району Івано-Франківської області; ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/4 частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Мишин по вул. Долішна, 25 Коломийського району; ОСОБА_3 право спільної часткової власності на 1/4 частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Мишин по вул. Долішна, 25 Коломийського району Івано-Франківської області та припинити право спільної сумісної власності на це майно.

Позовні вимоги мотивували тим, що вони постійно проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. Їхнє господарство станом на 01.07.1990 року відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а вони, позивачі, та ОСОБА_5, були членами колгоспного двору.

30 травня 1990 року на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради №112 від 23 травня 1990 року на нерухоме майно двору, що складалось із житлового будинку та господарських будівель за адресою с. Мишин, вул. Долішна, 25 було видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок згідно якого майно належить колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4, тобто у свідоцтві не були визначені частки кожного члена двору. Відповідно до закону України «Про власність» майно колгоспного двору належало членам двору на праві спільної сумісної власності і їх частки визнавались рівними, а тому кожному з членів двору належало по 1/5 частці в нерухомому майні.

14 квітня 1995 року помер ОСОБА_5, який був сином голови двору. Після його смерті відкрилась спадщина по закону. Вони, позивачі, та голова двору ОСОБА_4 були спадкоємцями першої черги і прийняли спадщину відповідно до ч.1 п.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1960 року, що діяв на той час, вступивши в управління спадковим майном, а тому вони стали власниками спадкового майна з часу відкриття спадщини (ст.. 548 ЦК України в редакції 1960 року). Таким чином, після смерті ОСОБА_5 їхні частки збільшились і кожен з них та голова двору, мали у власності по 1/4 частці а майні, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

14 лютого 2004 року померла голова двору ОСОБА_4, яка заповіла все своє майно внучці ОСОБА_2, котра в 2017 році звернулась в нотаріальну контору для отримання свідоцтва на право власності на спадщину. Однак, отримала відмову нотаріуса на підставі п.4.18 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у звязку з тим, що право власності на нерухоме майно зареєстровано за померлою головою колгоспного двору ОСОБА_4, але частку померлої голови двору у спільній сумісній власності та інших членів двору не виділено, а тому вони змушені звернутись в суд за захистом свого права власності.

Після смерті ОСОБА_4 прийняла спадщину по заповіту її онука ОСОБА_2 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і тому відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України вона є власником 1/4 частки нерухомого майна, що належало померлій з часу відкриття спадщини 14.02.2004 року, а також має у власності ще 1/4 частку в спірному нерухомому майні як член колгоспного двору, а тому на даний час їй належить 1/2 частка в будинку №25 по вул. Долішна в с. Мишин Коломийського району Івано-Франківської області, а їм позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/4 частці в нерухомому майні як членам колгоспному двору.

Позивачі в судове засідання не зявились, подали заяву розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі.

Взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1269, та ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст. ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №30 „Про судову практику у справах за позовами про захист права власності спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до правил, вказаних в ч.ч.1, 3, 4 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень ст.1226 ЦК України субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частину у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Встановлено, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 травня 1990 року, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований на селі Мишин по вул. Долішна за №25 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4, що також підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів №58968 від 27.06.2017 р..

Згідно заповіту від 14 лютого 1996 року, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, в тому числі приватизовану нею земельну ділянку заповіла своїй внучці ОСОБА_2.

Згідно довідки Нижьовербізької сільської ради від 1147 від 15 вересня 2017 року, станом на 01 липня 1990 року у спадковому будинку за адресою с. Мишин по вул. Долішна, 25 Коломийського району Івано-Франківської області були зареєстровані та проживали: голова двору ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 14.02.2004 року, син померлої - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 14.04.1995 року, невістка померлої - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, онук померлої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, онука померлої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

14 квітня 1995 року ОСОБА_5 (син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії IV-УР №2219036) помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №294314.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як спадкоємці першої черги прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 відповідно до ч.1 п.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1960 року.

14 лютого 2004 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №160172.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_2 відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, про що 14.07.2004 року подала відповідну заяву до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи №592.

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.09.2017 року, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що частку померлої голови колгоспного двору у спільній сумісній власності колгоспного двору та інших його членів не виділено.

Згідно даних технічного паспорту, в с. Мишин по вул. Долішна, 25 розташовані: житловий будинок літ. А, сарай літ. Б, стодола літ. В, літня кухня літ. Г, навіс літ. Д, вбиральня літ. Ж, криниця -№1, огорожі - №2,3,4,5,6,7,8, вимощення І.

Згідно висновку про оцінку вартості майна від 20.09.2017 року, вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані в с. Мишин, по вул. Долішна, 25 становить 202 900 грн.

На підставі наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову, та визнання за ОСОБА_2 права спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Мишин по вул. Долішна, 25 Коломийського району Івано-Франківської області; ОСОБА_1 права спільної часткової власності на 1/4 частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Мишин по вул. Долішна, 25 Коломийського району; ОСОБА_3 права спільної часткової власності на 1/4 частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Мишин по вул. Долішна, 25 Коломийського району Івано-Франківської області та припинити право спільної сумісної власності на це майно.

Керуючись ст. ст. 174, 197 ч.2, 213 - 215, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Мишин по вул. Долішна, 25 Коломийського району Івано-Франківської області; ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/4 частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Мишин по вул. Долішна, 25 Коломийського району; ОСОБА_3 право спільної часткової власності на 1/4 частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Мишин по вул. Долішна, 25 Коломийського району Івано-Франківської області та припинити право спільної сумісної власності на це майно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Коломийський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя Димашок В. П.