Єдиний унікальний номер 725/1912/17
Номер провадження 2/725/440/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2017 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого - судді: Войтуна О.Б.,

при секретарях: Балинській Н.В., Сорокан М.М., Корнейчук Т.О.,

за участю

позивача: ОСОБА_1,

відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідачів: ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні нерухомістю та прибудинковою територією шляхом зняття замка з входу у двір, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом та, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкоди у користуванні нерухомістю, розташованою в дворі будинку АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 та прибудинковою територією двору, розташованого за адресою АДРЕСА_2 - АДРЕСА_1, шляхом демонтажу замку та кодового замку з дверей входу в двір з АДРЕСА_1 та демонтажу замку та кодового замку з дверей входу в двір з АДРЕСА_2; стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування вказаних вимог посилалась на те, що їй на праві приватної власності належить нежитлове приміщення-офіс по АДРЕСА_2 та у вказаному приміщенні вона здійснює свою адвокатську діяльність. Вказаний офіс спроектовано і споруджено таким чином, що вхід до нього розміщено у внутрішньому дворі будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1. Прохід у цей внутрішній двір наявний з АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1.

Зазначала, що набувши у власність вказане нежитлове приміщення вона провело у ньому ремонтні роботи та безперешкодно користувалась, проте у липні 2016 року, під час встановлення вивіски «Адвокат», у неї виник конфлікт з відповідачем ОСОБА_3, який заперечував проти встановлення вивіски, після чого встановив замок та закрив двері, які були на вході з АДРЕСА_1 та неодноразові вимоги щодо припинення перешкод та про добросусідські відносини останній не реагував. Крім того, на вказаних дверях відповідач ОСОБА_3 розмістив оголошення про те, що стороннім вхід заборонено, «двері закриті на ключ» та «не стукати».

Крім того, відповідачі замінили замок також на дверях що ведуть у двір з сторони АДРЕСА_2, тим самим позбавили її можливості зайти у двір та ввійти у належне їй нежитлове приміщення, у зв'язку з чим вона змушена була звернутись з відповідною заявою в поліцію.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Крім того, вказувала що до її офісного приміщення відстань від проходу з АДРЕСА_1 в м. Чернівці ближча ніж з АДРЕСА_2 в м. Чернівці.

Відповідач ОСОБА_3, будучи також допитаним в якості свідка, в судовому засіданні пояснив, що двері на вході з АДРЕСА_1 в м. Чернівці дійсно закриті на замок та ключ від вказаних дверей знаходиться у нього, а також у інших осіб, проте позивач не має права на ключ від цих дверей, оскільки поштова адреса її офісу - АДРЕСА_2, а тому вона не має права проходу з вул. Гоголя в м. Чернівці. Заперечував проти задоволення позову з підстав зазначених у письмових запереченнях, в яких зазначав, що він переважну більшість часу знаходиться за кордоном, а тому фізично не має змоги чинити позивачу перешкоди, при цьому двері з АДРЕСА_1 завжди були зачиненими. Принципи добросусідства він виконує, оскільки саме з його допомогою інтернет-провайдером був підключений Інтернет до офісного приміщення ОСОБА_1 Позивач не приймала участі в ремонті стін будинку, впорядкуванню електричних та телефонних дротів, освітленні двору.

Відповідач ОСОБА_4, будучи також допитаним в судовому засіданні в якості свідка, заперечував проти задоволення позову, вказуючи на те, що саме наявність офісного приміщення позивача чинить йому перешкоди в користуванні власністю, оскільки через безконтрольний потік людей у дворі почали пропадати вазони, а також хтось поцупив його випрані речі. У той час коли позивач облаштовувала офісне приміщення він попереджав останню, що не дозволить зробити «прохідний двір» для будь-кого.

Відповідач ОСОБА_5, допитана також в якості свідка, в судовому засіданні пояснила, що наявність офісного приміщення в дворі будинку призводить до того, що під'їзд її будинку постійно забруднений та вона особисто змушена там прибирати. Крім того, вказувала, що позивач поводить себе агресивно, навіть застосовувала газовий балончик, при цьому ОСОБА_1 особисто до неї з проханням надати ключ від дверей в проході по АДРЕСА_2 не зверталась. Вказала на те, що вона погоджується надати ключ від дверей позивачу.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнала та заперечували проти його задоволення, вказуючи на його безпідставність, оскільки придбавши нежитлове приміщення, позивачу надавались ключі від вхідних дверей, а до дверей по АДРЕСА_1 в м. Чернівці остання не має відношення, оскільки її офіс знаходиться за адресою м. ернівці, АДРЕСА_2. При цьому, саме ОСОБА_1 не дотримується принципів добросусідства.

Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка, відповідач ОСОБА_8 показала, що вона проживає в будинку по АДРЕСА_2 в м.Чернівці та позивач ніколи не зверталась з вимогою про надання їй ключів від дверей, що знаходяться на вході у двір, а також коду від кодового замку. Вказала на те, що з позивачкою склались неприязні стосунки, оскільки вона дивно себе поводить та застосовує до людей газовий балончик.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, пояснення та покази в якості свідків відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, пояснення відповідача ОСОБА_2, покази свідка ОСОБА_8, оглянувши докази за їх місцезнаходження, дослідивши письмові докази по справі. Вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно положень ст.ст. 3,4,10,11,60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нежитлові приміщення загальною площею 14,6 кв.м. по АДРЕСА_2 в м.Чернівці належать на праві власності ОСОБА_1 (а/с 7).

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Статтею 9 Конституції України та Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст. 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Як вбачається зі схематичного плану, наявного в матеріалах справи, належне позивачу нежитлове приміщення знаходиться в дворі між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в м. Чернівці та хід до офісу ОСОБА_1 можливий тільки зі сторони вказаних будинків (а/с 54).

Відповідно до наданих в судовому засіданні фотознімків, пояснень сторін та показів свідка в судовому засіданні, а також встановлено судом під час огляду доказів за їх місцезнаходженням, на проході з будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в м. Чернівці у двір між вказаними будинками влаштовані двері з кодовим замком та замком під ключ. У зв'язку з тим, що у відповідача відсутні ключі від дверей, остання позбавлена можливості отримати вільний та безперешкодний доступ до належного їй нежитлового приміщення-офісу, де вона здійснює свою адвокатську діяльність. При цьому у відповідачів наявні ключі від вказаних дверей та вони безперешкодно користуються проходом у двір між вказаними будинками (а/с 9,10, 68).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1, ОСОБА_2 належить квартира №1 у вказаному будинку, а відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 проживають у квартирах, що знаходяться в будинку АДРЕСА_2 в м. Чернівці (а/с 8,45,47).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 18.01.2005 року №7/1 передано у власність власників квартир в будинку АДРЕСА_1 в м. Чернівці допоміжні приміщення у вказаному будинку та рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.09.2008 року №722/20 допоміжні приміщення в будинку АДРЕСА_2 в м. Чернівці передано у власність власників квартир у вказаному будинку (а/с 49-52).

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами існує конфлікт зумовлений облаштуванням офісу адвоката у нежитловому приміщенні по АДРЕСА_2 в м. Чернівці , а також розміщенням інформаційної вивіски «Адвокат», у зв'язку з чим ОСОБА_1 неодноразово зверталась в правоохоронні органи. Так, постановою слідчого ЧВП ГУНП в Чернівецькій області від 09.09.2017 року закрито кримінальне провадження у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України по факту конфлікту, який виник 20.06.2017 року о 10 год. 20 хв. між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_2 Крім того, листом начальника ЧВП ГУНП в Чернівецькій області від 12.07.2017 року повідомлено про припинення перевірки звернення ОСОБА_1 по факту конфлікту, який виник між нею та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю ознак правопорушення, а з відповідачами проведено профілактично-роз'яснювальну бесіду щодо недопущення протиправної поведінки (а/с 41).

Згідно ст. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку», нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об'єктом нерухомого майна. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Судом встановлено, що відповідач є власником нежитлового приміщення саме в будинку АДРЕСА_2 в м. Чернівці, а тому спільно із власниками житлових квартир вказаного будинку має право користуватись його прибудинковою територією та допоміжними приміщеннями, в тому числі і дверима, які влаштовані на вході у двір вказаного будинку, враховуючи таку ж ту обставину, що саме ці двері є способом доступу до належного позивачу офісу.

При цьому, права позивача не можуть вважатись порушеними з боку власників квартир в будинку АДРЕСА_1 в м. Чернівці, оскільки остання, як власник нежитлового приміщення в іншому будинку не є співвласником допоміжних приміщень та прибудинкової території у вказаному будинку, а тому в задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 слід відмовити.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до вимог ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що власники квартир в будинку АДРЕСА_2 в м. Чернівці ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 користуються дверми, які є єдиним способом доступу ОСОБА_1 у двір, де знаходиться належне їй нежитлове приміщення. На вказаних дверях знаходиться кодовий замок та замок, який закривається на ключ. Доступ до вказаних замків наявний у відповідачів, проте відсутній у позивача та відповідачі заперечують проти надання можливості позивачу вільно користуватись вказаними дверима у зв'язку з неприязними стосунками, які виникли внаслідок облаштування офісного приміщення адвоката.

За таких обставин, відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 вчиняються дії, які порушують права позивача вільно користуватись своєю власністю та таке право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Так, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Судом встановлено, що сам факт наявності на дверях у проході кодового та звичайного замка під ключ не є перешкодою позивачу в доступі до належного їй приміщення та користування ним, оскільки такі замки існували і до моменту виникнення спору між сторонами та позивач користувалась спірними дверима безперешкодно, про що вказувала також у тексті позовної заяви. Перешкодою для позивача є відсутність в останньої можливості користуватись дверима з замком у зв'язку з відсутністю відповідного ключа, який не наданий відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8, а тому в даному випадку слід застосувати спосіб захисту порушених прав у вигляді припинення дії, яка порушує право.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволені позову в частині демонтажу дверей входу у двір слід відмовити, при цьому належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 буде зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні нерухомістю та прибудинковою територією розташованою у дворі будинку АДРЕСА_2, шляхом надання ОСОБА_1 безперешкодного доступу до користування проходом до двору та прибудинковою територією, будинку АДРЕСА_2, надати ОСОБА_1 ключі від дверей та код від замка дверей до проходу з вулиці Гакмана у двір будинку АДРЕСА_2, що буде достатнім для досягнення визначеної ст. 55 Конституції України, ст. 3 ЦК України, ст. 4 ЦПК України мети - захисту порушених права власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках.

На підставі вище викладеного та керуючись ст1,4 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку», ст. 317, 328, 382, 386,391 ЦК України, ст.ст. 3,4, 10, 11, 57,58, 60,61, 64, 79, 88,169,224, 212, 218, 294, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні нерухомістю та прибудинковою територією розташованою у дворі будинку АДРЕСА_2, шляхом надання ОСОБА_1 безперешкодного доступу до користування проходом до двору та прибудинковою територією, будинку АДРЕСА_2, надати ОСОБА_1 ключі від дверей та код від замка дверей до проходу з вулиці Гакмана у двір будинку АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1280 гривень, у рівних частках по 426 грн. 67 коп. з кожного.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. А уразі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун