Справа №489/4755/16-ц
Провадження №2/489/261/17
РІШЕННЯ
іменем України
02 листопада 2017 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Пастушок І.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Житлово-комунального підприємства ММР «Південь», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про визнання незаконними наказів та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

Позивач просить визнати незаконними та скасувати накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з роботи, поновити на посаді начальника ЖЕК-15 житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 13608 грн.23 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 4000 грн. витрат на правову допомогу та сплачений судовий збір.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали; представник відповідача проти позову заперечував з тих підстав, що були підстави для оголошення догани позивачу за відсутність на робочому місці без поважних причин 29 серпня 2016 року та звільнення з роботи за систематичне та неналежне виконання службових обов`язків; третя особа в судове засідання не з`явилась з причин, які визнані судом неповажними.

Наказом житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» від 30 серпня 2016 року №401 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника ЖЕК-15» до позивача за відсутність на робочому місці 29 серпня 2016 року більш ніж 3 години без поважних причин застосовано стягнення у виді догани. За змістом наказу, позивач був відсутній на робочому місці з 8 год.00 хв. 29 серпня 2016 року, про свою відсутність нікому не повідомив і лише після закінчення робочого часу повідомив головного інженера підприємства про те, що знаходиться на обстеженні у військовому шпиталі.

Актом від 29.08.2016 року, складеним заступником директора по загальним питанням, заступником директора по комерційній роботі, начальником юридичного відділу, начальником відділу кадрів зафіксовано, що начальник ЖЕК-15 ЖКП ММР «Південь» протягом робочого дня 29 серпня 2016 року без відповідного дозволу директора ЖКП ММР «Південь» був відсутній без поважних причин на робочому місці з 08 год.00 хв. по 16 год 00 хв.

Позивачем надано директору ЖКП ММР «Південь» Білому І.Г. пояснювальну записку, в якій повідомлено, що 29.08.2016 року у зв`язку із погіршенням стану здоров`я він вимушений був звернутись до лікарів військового шпиталю, де йому була надана перша медична допомога, про що свідчить довідка.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2016 року №551, ОСОБА_2 знаходився на обстеженні у поліклініці в/ч НОМЕР_1 з 10.00 29.08.2016 року по 16.00 29.08.2016 року.

Відповідно до ст.139 Кодексу законів про працю України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 147 Кодексу Законів про працю України до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
Відповідно до ст.149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
Враховуючи, що позивачем директору ЖКП ММР «Південь» були надані письмові пояснення з обґрунтуванням поважних причин відсутності, підтверджених довідкою лікарняного закладу, наказ від 30 серпня 2016 року №401 є незаконним і підлягає скасуванню.
Частина 6 статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Наказом житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» від 30 серпня 2016 року №402 «Про звільнення з роботи начальника ЖЕК-15» відповідно до п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України звільнено ОСОБА_2 з посади начальника ЖЕК-15 ЖКП ММР «Південь» з 30 серпня 2016 року у зв`язку із систематичним та неналежним виконання без поважних причин службових обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути розірваний у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Формулювання у наказі №402 від 30 серпня 2016 року причини звільнення як «систематичне та неналежне виконання без поважних причин службових обов`язків» не відповідає диспозиції п.3 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, яка підставою для звільнення визначає «систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків».
Виходячи з викладеного, позивача фактично звільнено за «систематичне виконання без поважних причин службових обов`язків» та «неналежне виконання без поважних причин службових обов`язків», що не передбачено чинним законодавством про працю як підстава для звільнення.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Оскільки наказ від 30 серпня 2016 року №402 не містить обґрунтування, які саме обов`язки, покладені на позивача трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, систематично ним не виконувались, в чому конкретно полягали допущені позивачем порушення, від позивача в порушення ст. 149 Кодексу законів про працю України пояснення не відбирались, оскаржуваний наказ видано безпідставно, а тому він підлягає скасуванню.

За змістом ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи, що позивача звільнено незаконно, позовні вимоги в частині поновлення на роботі підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок). Зокрема, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Згідно із п. 5 розділу IV Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Згідно довідки від 08.08.2016 року за №70 заробітна плата позивача за червень 2016 року складає 4444,78 грн., за липень 2016 року 4112,19 грн., загальна кількість робочих днів за вказаний період 41, відповідно середньоденна заробітна плата позивача становить 208 грн. 71 коп.(4444,78 грн.+ 4112,19 грн.)/41 день).
Враховуючи незаконне звільнення позивача та поновлення його на роботі, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 31.08.2016 року по 31.08.2017 року в сумі 52386 грн. 21 коп. (208 грн.71 коп. х 251 робочий день).
Відповідно до ст.2371 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ч.1 статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Незаконним звільненням позивача з роботи порушено його право на працю, що призвело до моральних страждань, а тому для відшкодування заподіяної моральної шкоди з урахуванням вимоги розумності і справедливості з відповідача підлягає стягненню 2500 грн.
Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та здійсненими позивачем витратами на лікування в розмірі 13608,23 коп., підстави для відшкодування матеріальної шкоди відсутні, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивача у справі про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі звільнено від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто 1102 грн.40 коп. судового збору - по 551 грн.20 коп. за кожну із зазначених вимог.

Пунктом 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.10.2014 року №10 роз`яснено, що про повернення судового збору зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

Позивачем сплачено 1378 грн. судового збору, з яких підлягає стягненню з відповідача 551 грн.20 коп. за вимогами про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, 68 грн. 90 коп. - пропорційно задоволеної частини вимог про стягнення моральної шкоди, а 275 грн.60 коп. підлягає поверненню з Державного бюджету України у зв`язку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно із договором про правову допомогу від 24.09.2016 року №17 та квитанції юридичної консультації Центрального району м.Миколаєва позивачем було сплачено 4000 грн. за надання юридичної допомоги.

Відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. До 01.01.2017 року попередня редакція вищезазначеного закону граничний розмір компенсації визначала у 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Враховуючи, що у судових засіданнях у 2017 році адвокатом надавалась правова допомога протягом 105 хвилин, компенсація таких витрат становить 1120,00 грн.( 40%х1600 грн.х105 хв.). У 2016 році адвокат брав участь в судових засіданнях протягом 78 хвилин, граничний розмір компенсації становить 754,00 грн.(40%х1450 грн.х78 хв.). Загальна сума витрат на правову допомогу,яка підлягає стягненню, складає 1874,00 грн., оскільки суду не надано конкретних розрахунків на підтвердження оплати окремих процесуальних дій.

Загальна сума судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, складає 2494,10 грн.(551,20 грн. + 68,90 грн. + 1874,00 грн.).

На підставі ст. 43 Конституції України, ст. 235, 2371 Кодексу законів про працю України, керуючись ст. ст. 3, 15, 60, 88, 209, 212-215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:
Позов задовольнити частково.

Скасувати наказ житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» від 30 серпня 2016 року №401 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника ЖЕК-15».

Скасувати наказ житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» від 30 серпня 2016 року №402 «Про звільнення з роботи начальника ЖЕК-15».

Поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді начальника ЖЕК-15 житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» з 30 серпня 2016 року.

Стягнути з житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» на користь ОСОБА_2 52386 грн. 21 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, сума якого визначена судом без утримання податків та інших обов`язкових платежів.
Стягнути з житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» на користь ОСОБА_2 2500 грн.00 коп. на відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» на користь ОСОБА_2 2494 грн.10 коп. судових витрат.
Повернути ОСОБА_2 275 грн.60 коп. судового збору.

Стягнути з житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» в дохід держави 1102 грн. 40 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі та в частині стягнення 4112 грн.19 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя