Справа № 477/202/17
Провадження № 2/477/422/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Сірюк С.В.,

розглянувши в приміщенні Жовтневого районного суду Миколаївської області в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб, такими, що втратили право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1, а також стягнути з них на його користь судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказував, що 27 червня 2003 року набув права власності на вказаний житловий будинок згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області за реєстраційним № 1375, за яким попередній власник ОСОБА_2 подарував позивачу вказане майно.

В день укладення договору дарування ОСОБА_2 зі своєю дружиною ОСОБА_3 звільнили будинок та передали йому ключі від нього, запевнивши, що в будинку на момент відчуження ніхто не зареєстрований.

В грудні 2016 року дружина позивача ОСОБА_5 звернулася до управління соціального захисту населення Вітовського району Миколаївської області із заявою про надання субсидій по сплаті комунальних послуг за місцем їх проживання, але у цьому їй було відмовлено та повідомлено, що в зазначеному будинку зареєстровані ще дві особи: ОСОБА_3 и ОСОБА_2 Звернувшись до Калинівської селищної ради, він дізнався, що відповідачі весь час з моменту відчуження будинку залишилися зареєстровані в ньому та що нині перешкоджає позивачу скористатись своїм правом на соціальні пільги, тому вважає, що єдиним засобом захисту його прав як власника вказаного житлового будинку зі здійснення дій щодо можливого користування та його розпорядження можливе лише в судовому порядку у вказаний ним спосіб.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_3 и ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином з розміщенням оголошення у засобах масової інформації, визначених постановою КМУ, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії договору дарування від 27 червня 2203 року, ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_1 прийняв у дар житловий будинок з господарськими будовами та спорудами АДРЕСА_1. Договір посвідчено нотаріально (а.с. 4).

Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за позивачем Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 30.12.2009 року (а.с. 5).

За даними Воскресенської селищної ради у вищевказаному будинку, окрім власника ОСОБА_1 та його дружини - ОСОБА_5, зареєстровані колишній власник ОСОБА_2 та дружина колишнього власника - ОСОБА_3, але останні у вказаному будинку не проживають з 10.12.2002 року (а.с. 6-7), що також підтверджуються даними акту про не проживання від 16 лютого 2017 року (а.с. 16).

Відповідно до ст.ст.41,47 Конституції України, ст.391 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України)

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника квартири (житлового будинку) визначені ст. 383 ЦК України і ст. 150 ЖК України, та передбачають таке право власника як використання житла для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Передбачаючи право власника квартири (житлового будинку) на її відчуження, закон не передбачив при цьому збереження за ним права користування житлом (житлового сервітуту) у випадку переходу права власності до іншої особи, яка не є членом його родини.

Зазначені висновки не суперечать ст. 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України, оскільки право на житло (користування ним, усунення перешкод в користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника квартири, який не є її співвласником, на користування цією квартирою обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цієї квартири (будинку).

З матеріалів справи слідує, що відповідачі не є членами сім'ї нового власника будинку ОСОБА_1, в спірному житлі з ним спільно не проживали та виїхали з нього на інше місце мешкання, у зв'язку з його відчуженням.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що право позивача на вільне користування належною йому власністю порушене, а тому у відповідності до положень ст. 391 ЦК України воно підлягає захисту у викладений ним спосіб, а саме шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування спірним будинком.

Керуючись ст. ст. 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення або отримання його копії.

Суддя Л.М.Семенова