УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/46/15-ц

02 листопада 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

секретаря: Скоблей О.В.

з участю скаржника: ОСОБА_1

представника скаржника-адвоката: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

29.09.2017 р. ОСОБА_1 звернулась в суд із скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3

В обгрунтування посилається на, те що Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області по цивільній справі № 345/46/15-ц 29.03.2016 року їй видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Згідно виконавчого листа стягнення аліментів розпочати з 14.01.2015 року.

На початку січня 2017 року вона звернулась у Маневицький районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області із заявою про відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення аліментів. 18.01.2017 року старшим державним виконавцем Яцук М.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53235499.

Оскільки з дати направлення виконавчого листа до кінця лютого 2017 року, вона не отримала жодних документів, в тому числі постанови про відкриття виконавчого провадження, та інформації по виконавчому провадженні, вона звернулась до адвоката для наданням правової допомоги, та у відділ ДВС було направлено адвокатський запит.

З відповіді Маневицького районного відділу ДВС від 14.03.2017 року № 2241, підписаної начальником відділу ОСОБА_5 вбачається, що 18.01.2017 року старшим державним виконавцем Яцук М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53235499. Нарахування заборгованості по аліментах відповідно до вищезазначеного виконавчого документа, виконавцем розпочато з 29.12.2016 року, тобто з дня заяви стягувача. Як зазначено в листі, державний виконавець не в змозі провести нарахування заборгованості по аліментах з дати їх присудження по даний час, оскільки в заяві стягувачки не було зазначено щодо нарахування аліментів за минулий період.

Після отримання даної відповіді 03.04.2017 року вона звернулась із скаргою на бездіяльність старшого виконавця ОСОБА_6 та начальника ОСОБА_5 Маневицького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області до начальника Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_7

На її скаргу, 24.05.2017 року їй Маневицьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області заадресовано лист-відповідь, в змісті якого відображено опис виконавчого провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_4, яке розпочате на підставі її заяви та проведених державним виконавцем виконавчих дій. Окрім того, зазначено що державного виконавця Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області зобов'язано вжити усіх заходів для виконання рішення суду у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

04.07.2017 року вона звернулась із заявою до Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області поінформувати її про хід виконавчого провадження та надання документів виконавчого провадження, а також довідки розрахунку заборгованості по стягненню аліментів з громадянина ОСОБА_4 з дати їх присудження по даний час.

З документів та супровідного листа до них, отриманих від Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області вбачається, що державний виконавець не усунув порушення, та надалі продовжує нарахування заборгованості по аліментах з дати заяви стягувачки, а не з дати зазначеної виконавчому листі, обґрунтовуючи це тим, що в заяві стягувача не було зазначено щодо нарахування аліментів за минулий період.

Згодом вона неодноразово телефонувала безпосередньо до державного виконавця, в якого перебуває на виконанні виконавче провадження згідно виконавчого листа, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області, однак це не принесло позитивного результату.

Вважає, що така бездіяльність старшого державного виконавця Яцук М.В. Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області порушує її права як стягувача, оскільки не відповідає вимогам Конституції України, Сімейного кодексу України та ЗУ «Про виконавче провадження».

Зі змісту вище наведених статей ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що державний виконавець виконує рішення суду а не заяву стягувача, у зв'язку із чим вважає, що нарахування державним виконавцем аліментів з дати заяви а не з дати їх присудження Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області судом, є бездіяльністю державного виконавця Яцук М.В. Маневицького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області та суперечать засадам виконавчого провадження.

Скаржник та її представник в судовому засіданні вимоги скарги підтримали в повному обємі з підстав, зазначених в скарзі, просять визнати бездіяльність старшого державного виконавця Маневицького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 щодо ненарахування аліментів з дати їх присудження неправомірними; зобовязати старшого державного виконавця Маневицького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 провести нарахування аліментів по виконавчому листу № 348/46/15-ц, виданому Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області, з дати їх присудження, тобто з 14.01.2015 року.

Представник Маневицького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області в судове засідання не зявився, однак від начальника відділу надійшло заперечення на скаргу, в якому просить розглядати скаргу у відсутності їх представника. В запереченні зазначено, що скарга являється безпідставною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимога закону, оскільки державним виконавцем належним чином та в повній мірі вживаються заходи, передбачені законом для виконання даного рішення. Тому в задоволенні скарги просять відмовити.

Суд, розглянувши скаргу, перевіривши наявні матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 частини 1 ст. З Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р.№ 1404-VІІІ із змінами, виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною другою ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VІІІ передбачено, що строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

ЗУ «Про виконавче провадження» в частині 5 «Прикінцевих та перехідних положень» врегульовано порядок предявлення виконавчих листів, що бути видані до набрання чинності даним законом, оскільки зазначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Надвірнянського районного суду від 10.03.2016 року справі за № 348/46/15-ц р. позов ОСОБА_8 задоволено та присуджено стягнувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а.с. 71).

Рішення вступило в законну силу та 29.03.2016 р. видано виконавчі листи.

18.01.2017 року старшим державним виконавцем Яцук М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53235499. Нарахування заборгованості по аліментах відповідно до вищезазначеного виконавчого документа, виконавцем розпочато з 29.12.2016 року, тобто з дня заяви стягувача. Як зазначено в листі, державний виконавець не в змозі провести нарахування заборгованості по аліментах з дати їх присудження по даний час, оскільки в заяві стягувачки не було зазначено щодо нарахування аліментів за минулий період.

Такі дій державного виконавця є неправомірними з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 ч. 3 ст.129 Конституції України передбачено одну з основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду.

У відповідності до ст. 13 Закону України «Про судоустрій України» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади їх посадовими та службовими особам на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічну норму містить стаття 14 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади, установи, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним Законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, а також порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця.

Статтею 5 Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Обов'язки виконавців та права громадян регламентовано законодавством України.

Згідно статті 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Частиною 1 статті 11 Закону встановлений обов'язок державного виконавця вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Отже, приймаючи рішення про нарахування аліментів з дня подачі заяви стягувачем, державний виконавець не дотримався вимог Сімейного кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження», а відтак його бездіяльність щодо ненарахування аліментів з дати, вказаної у виконавчому листі, є неправомірною.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст. 5, 10, 37 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 191 СК України, керуючись ст.ст. 197 ч. 2, 383-387 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 щодо ненарахування аліментів з дати їх присудження неправомірними.

Зобовязати старшого державного виконавця Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 провести нарахування аліментів по виконавчому листу № 348/46/15-ц, виданому Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області, з дати їх присудження, тобто з 14.01.2015 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення через Надвірнянський районний суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст ухвали виготовлено 07.11.2017 р.