№ 336/4251/17
пр. № 2/336/2227/2017
УХВАЛА

Іменем України

20 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача про надання строку на примирення та зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, в якому вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 01.11.2003 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сімя фактично розпалася, сторони припинили родинні стосунки, у зв'язку з чим просить шлюб розірвати.

Ухвалою суду від 22.08.2017 року провадження по справі було відкрите та справу призначено до розгляду на 20.09.2017 року.

19.09.2017 року відповідачем ОСОБА_2 подано клопотання про надання подружжю строку на примирення протягом 6 місяців.

В судовому засіданні відповідач підтримав заявлене клопотання, вказуючи, що між подружжям дійсно виникли суперечки, але він вважає можливим примирення.

Позивач проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись, що конфлікт між сторонам триває досить тривалий час та останнім часом лише загострюється через постійний контроль ї боку відповідача, а також вчинення ним дій, які принижують її гідність та негативно впливають на неповнолітніх дітей. Посилаючись, що фактично подружні стосунки між ними припинились, порозуміння вони не досягли, тому вона впевнено вирішила про необхідність розірвати шлюб.

При вирішенні клопотання суд виходить з наступного.

Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Отже суд може надати подружжю строк для примирення у разі, якщо про це просять обидва з подружжя, враховуючи, що примирення є взаємною домовленістю сторін на підставі взаємних поступок за умови бажання залагодження виниклих суперечностей.

З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 2003 року, мають неповнолітніх дітей.

З пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що конфлікт між подружжям триває певний час, останнім часом загострився, відповідач не пускав позивача до квартири, де вони мешкають разом з дітьми, що стало підставою для виклику поліції.

Відповідач при цьому суду вказав, що в якості заходів для примирення він вважає потрібним, щоб дружина була вдома не пізніше 18.00 кожного дня, а також намагатиметься донести до її усвідомлення свій погляд на шлюб та обов'язки дружини у ньому.

Отже, на думку суду, фактично ОСОБА_2 у разі надання судом строку на примирення не бажає використати його з метою досягнення консенсусу на підставі взаємних поступок, а лише бажає довести у будь-який спосіб до дружини свої міркування щодо інституту шлюбу та виховання дітей, які він вважає єдино можливими та єдино вірними.

За таких обставин, враховуючи категоричну відмову позивача ОСОБА_1 від надання строку на примирення, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 201 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк