У х в а л а

12 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталія Володимирівна, про встановлення нікчемності правочину, визнання правочинів недійсними, повернення майна, переданого за недійсними правочинами,

в с т а н о в и л а :

Печерський районний суд м. Києва рішенням від 8 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 2 березня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково, ухвалив:

- встановити нікчемність довіреності, виданої від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_9 за реєстровим № 19393, посвідченої 9 листопада 2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6;

- визнати недійсними договори дарування відповідного нерухомого майна, укладені ОСОБА_7 від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Н.В.: № 652 від 1 червня 2013 року; № 740, 743 від 15 червня 2013 року; № 746, 749 від 16 червня 2013 року; № 811, 814 від 28 червня 2013 року;

- повернути ОСОБА_4 відповідне нерухоме майно, відчужене за вказаними договорами дарування.

У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 31 травня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнила, рішення Печерського районного суду м. Києва від 8 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 2 березня 2017 року скасувала, справу передала на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, визначених статтею 338 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

31 серпня 2017 року ОСОБА_10, за дорученням якої діє ОСОБА_11, звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд зазначеного судового рішення суду касаційної інстанції з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, зокрема статей 215, 219 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 52 Закону України «Про нотаріат»; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, а саме частини другої статті 57, статті 62 ЦПК України стосовно дослідження доказів; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 215, 216 ЦК України.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на судові рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2013 року і 16 березня 2017 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаного судового рішення, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (далі - постанова Пленуму ВСУ).

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження в частині перегляду судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 31 травня 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, суд касаційної інстанції скасував судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій з направленням справи на новий розгляд та зазначив, що на порушення вимог статей 10, 11 ЦПК України суди попередніх інстанцій належним чином не перевірили обставин, зазначених сторонами на підтвердження своїх доводів, не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та здійсненню сторонами прав щодо подання доказів, не встановили усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та дійшли передчасного висновку про нікчемність оспорюваної довіреності.

Разом з тим у судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявницею для порівняння, містяться такі висновки:

- у рішенні від 18 вересня 2013 року суд касаційної інстанції, скасувавши рішення апеляційного суду в частині витребування майна у відповідачів шляхом їх виселення та в частині визнання за позивачами права власності на частину спірної квартири за кожним, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених вимог щодо визнання права власності з огляду на те, що оспорюваний позивачами договір купівлі-продажу квартири було вчинено на підставі підроблених довіреностей;

- в ухвалі від 16 березня 2017 року суд касаційної інстанції, залишивши без змін рішення апеляційного суду, погодився з його висновком про відмову в задоволенні заявлених позивачем вимог щодо визнання недійсною заяви про скасування заповіту, оскільки під час вчинення такого правочину (заяви) було порушено вимоги щодо його форми та посвідчення.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, постанова Пленуму ВСУ, на яку також посилається заявниця, не може слугувати підтвердженням невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки ця постанова не є судовим рішенням у розумінні пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Разом з тим у поданій заяві ОСОБА_4 порушує питання про перегляд ухвали суду касаційної інстанції з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, а саме частини другої статті 57, статті 62 ЦПК України стосовно дослідження доказів.

Подана заява в цій частині підлягає поверненню з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Оскільки ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року, якою справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, не перешкоджає подальшому провадженню у справі, то заява в частині перегляду зазначеної ухвали з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, підлягає поверненню заявниці.

Керуючись частиною третьою статті 354, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталія Володимирівна, про встановлення нікчемності правочину, визнання правочинів недійсними, повернення майна, переданого за недійсними правочинами, за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Подану заяву в частині перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

В.М.Сімоненко