Справа № 229/933/17
Провадження № 2-н/229/44/2017
У х в а л а

15 березня 2017 р. м.Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Панова Т.Л., розглянувши заяву обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить прийняти позовну заяву та стягнути з відповідача на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість по оплаті за опалення, наданого в квартиру АДРЕСА_1, в сумі 15172,66 грн. за період з 01.02.2012 року по 01.10.2016 року, інфляційні збитки в розмірі 349,68 грн. та 3 % річних в сумі 37,65 грн., а також просить стягнути судові витрати в сумі 800,00 грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як зазначено в п.9 Постанови №14 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року " Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів,що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути

вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Заявник звертається до суду із заявою 14.03.2017 року, а просить стягнути заборгованість за надану теплову енергію в сумі 15172,66 грн. за період з 01.02.2012 року по 01.10.2016 року. Із розрахунку, доданого до заяви, вбачається, що перебіг строку позовної давності ОСОБА_1 не переривався.

Тобто із заяви та доданих до неї документів вбачається пропуск позовної давності.

Боржник має право заявити клопотання про застосування наслідків пропуску заявником строку позовної давності, і така вимога може бути вирішена тільки у позовному провадженні.

Крім того, в п. 13 зазначеної Постанови також зазначено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

В заяві про видачу судового наказу зазначено, що в житловому будинку № 33 по вул. Космонавтів м.Дружківки встановлено прилад обліку теплової енергії, тому в спірний період по особовому рахунку № 7420 сплата за спожиту теплову енергію нарахована з розрахунку за 1 кв.м. опалювальної площі квартири, показників лічильника та діючого тарифу.

Кількості наданої теплової енергії на будинок (показників лічильника), яка також враховується при розрахунку заборгованості, в заяві не зазначено. Документів на підтвердження кількості наданої на будинок теплової енергії також не надано.

Тобто заявником не в повному обсязі надано документи, які свідчать про правильність і безспірність розрахунків.

Крім того, порядок розгляду заяви про видачу судового наказу та видачі судового наказу визначено Розділом ІІ «Наказне провадження» ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 98 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено ім'я (найменування) заявника та боржника, а також ім'я (найменування) представника заявника, якщо заява подається представником, їхнє місце проживання або місцезнаходження.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 98 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Як зазначено в п.1 Постанови №14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Зі змісту наведених норм вбачається, що сторонами у наказному провадженні є заявник(стягувач) та боржник, і в даному випадку заява про видачу судового наказу має містити вимогу про стягнення з боржників заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання.

Суддя звертає увагу, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звертається до суду із заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, однак просить прийняти позовну заяву, та стягнути заборгованість з відповідача, який є стороною в позовному провадженні.

Тобто заявлені вимоги не відповідають формі та змісту заяви про видачу судового наказу, встановленого ст. 98 та в цілому розділу ІІ ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Суддя вважає, що із заяви та доданих до неї документів вбачається спір про право, тому вважає за необхідне відмовити у її прийнятті.

На підставі наведеного та керуючись ст. 100 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

відмовити у прийнятті заяви обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1.

Роз'яснити заявникові його право на звернення з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили через п'ять днів з дня отримання копії ухвали, якщо продовж цього строку не подана апеляційна скарга, або після розгляду апеляційним судом у разі подання апеляційної скарги.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Т.Л.Панова