Справа № 527/2028/16-ц
провадження 2/527/26/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 рокуГлобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Марущак Р.М.,

при секретарі - Самородовій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області про визнання права власності на самочинне будівництво, ІІІ особи без самостійних вимог щодо предмету спору Глобинська районна державна адміністрація в особі відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в :

30.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому прохає визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме, житловий будинок літ. «Г,г,гг,гг1», літню кухню-гараж-сарай літ. «Д», погріб літ. «Дп», вбиральню літ. «Е», літній душ літ. «Ж», яке знаходиться на належній йому земельній ділянці з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованій по вул. Ломоносова, 5 в с-щі Градизьк Глобинського району Полтавської області.

Мотивував тим, що на підставі рішення виконкому Градизької селищної ради №32 від 12.04.1995 року йому надано дозвіл на будівництво житлового будинку по вул. Ломоносова, 5 в селищі Градизьк Глобинського району Полтавської області. В обумовлений дозволом строк, тобто до 12.04.1998 року, він не встиг закінчити будівництво житлового будинку, а також збудував його з невеликим відхиленням від проекту, що стало перешкодою для здачі будинку в експлуатацію та оформлення документів, які підтверджують виникнення у нього права власності на нього. За нормами чинного законодавства вищевказане будівництво є самочинним, що підтверджується даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради станом на 11.11.2015 року.

Відповідно до рішення 19 позачергової сесії 25 скликання від 28.11.2007 року Градизької селищної ради йому (позивачу) виділено у власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: селище Градизьк Глобинського району Полтавської області, вул. Ломоносова, 5.

24.02.2010 року відділом Держкомзему у Глобинському районі йому видано державний акт на право власності на землю серії ЯИ № 969149, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 34.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, представники третіх осіб Глобинської районної державної адміністрації в особі відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. В заявах до суду прохали проводити розгляд справи за їх відсутності, заперечень щодо задоволення позову не надали.

Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне.

Рішенням виконкому Градизької селищної ради №32 від 12.04.1995 року ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво житлового будинку по вул. Ломоносова, 5 в с-щі Градизьк Глобинського району Полтавської області. В обумовлений дозволом строк, тобто до 12.04.1998 року, він не встиг закінчити будівництво житлового будинку, а також збудував його з відхиленням від проекту.

Відповідно до рішення 19 позачергової сесії 25 скликання від 28.11.2007 року Градизької селищної ради позивачу виділено у власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с-ще Градизьк Глобинського району Полтавської області, вул. Ломоносова, 5.

24.02.2010 року відділом Держкомзему у Глобинському районі ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на землю серії ЯИ № 969149, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 34.

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений у Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради, станом на 11.11.2015 року житловий будинок літ. «Г,г,гг,гг1», літня кухня-гараж-сарай літ. «Д», погріб літ. «Дп», вбиральня літ. «Е», літній душ літ. «Ж» є самочинним будівництвом.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 111-16 складеного судовим експертом ОСОБА_4 18.01.2016 року, самочинне будівництво, розташоване в с-щі Градизьк Глобинського району Полтавської області по вул. Ломоносова, 5 є завершеним будівництвом, відповідає вимогам будівельних норм та правил діючих в Україні, знаходиться в доброму стані та може експлуатуватися.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 331 ЦК України визначає загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону, та не регулює правовий режим самочинного будівництва.

Правовідносини, що виникають з приводу самочинного будівництва, тобто, у випадках, коли вимоги закону при створенні нової речі (самочинному будівництві) були порушені, врегульовані спеціальною нормою , а саме - статтею 376 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, будівництво, здійснене без дозволу або проекту, будівництво, здійснене з порушенням норм і правил.

Право власності на самочинне будівництво може бути визнане за особою, що вимагає такого визнання, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або право користування земельною ділянкою, що визначають цільове призначення такої ділянки.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Згідно з п. 12 зазначеної постанови, вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки.

Відповідно до ст. 9 Закону України від 20 травня 1999 року «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій».

Отже, визнання судом права власності на самочинно побудоване (реконструйоване) нерухоме майно можливе у тому разі, якщо в прийнятті такого об'єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, необхідних для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Відповідно до вимог статтей 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, цивільно-правовою угодою, свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до частин другої та третьої статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Положенням частини другої статті 5 Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження" встановлено, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатації об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

За змістом статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов'язана у встановленому порядку набути права власності або користування на цю земельну ділянку.

За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Будівництво без належного дозволу має місце як за відсутності дозволу на будівництво, так і за відсутності дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно Закону України «Про архітектурну діяльність», державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи. Встановлення факту готовності об'єкту до експлуатації і видача свідоцтва про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил відноситься до виключної компетенції територіальної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Встановивши , що позивач є власником земельної ділянки, на якій самочинно збудоване нерухоме майно, суд дійшов висновку, що є передбачені законом підстави для визнання за ним права власності на нього , оскільки це будівництво не порушує права інших осіб, відповідає вимогам будівельних норм та правил діючих в Україні, знаходиться в доброму стані та може експлуатуватися.

Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 331,376 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 30, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме, житловий будинок літ. «Г,г,гг,гг1», літню кухню-гараж-сарай літ. «Д», погріб під частиною будівлі літ. «Дп», убиральню літ. «Е», літній душ літ. «Ж», які знаходяться на належній ОСОБА_1 на праві власності земельній ділянці площею 0.10 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованій по вул. Ломоносова, 5 в с-щі Градизьк Глобинського району Полтавської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Р. М. Марущак