Справа № 2/593/117/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"10" жовтня 2017 р. м.Бережани

в особі: судді Німко Н.П.

при секретарі Олексів О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації в Тернопільській області до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім»ї,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської РДА Тернопільської області звернувся в суд із позовом до відповідачки ОСОБА_2 й згідно уточнених представником позивача у попередньому судовому засіданні вимог, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави в особі ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації Тернопільської області 74 010,0 гривень надміру виплачених їй за періоди з 01 листопада 2012 року по 30 квітня 2013 року ( в сумі 25 043,93 грн.), з 01 травня 2013 року по 31 жовтня 2013 року ( в сумі 22 791, 60 грн.), з 01 травня 2014 року по 31 жовтня 2014 року ( в сумі 22 793, 93 грн.) та за квітень 2015 року в розмірі 3 380,54 грн. коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім»ям (далі ДСД); судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених вимог представником позивача у попередньому судовому засіданні також зазначено, що підставою для призначення та виплати відповідачці зазначеного виду соціальної допомоги були подані нею заяви та Декларації про доходи, у яких вона зазначила відомості про отриманий нею дохід у виді компенсації за догляд за особою понад 80-ть років. Однак, за результатами перевірки виявилося, що відповідачка не мала права на отримання такого виду компенсації, оскільки перебувала за межами України з 16 червня 2012 року по 02 вересня 2012 року, з 15 січня 2013 року по 26 квітня 2013 року, з 09 лютого 2014 року по 16 травня 2014 року і догляду за такою особою не здійснювала. Вважає, що відповідачка у своїй Декларації при зверненні у вказаний період за отриманням ДСД, подала завідомо й умисно недостовірні відомості про те, що вона здійснювала догляд за особою престарілого віку та не повідомила, що фактично такого догляду нею не здійснювалося й такі відомості мали б суттєве значення для призначення їй ДСД. Поряд з цим не повідомила суду, що такий дохід відповідачки у виді компенсації за догляд особи похилого віку у Деклараціях за вказані періоди та його розмір не відповідає дійсності. Однак вважає, що сім»я відповідачки не мала права на отримання у вказаний період ДСД, оскільки виїжджаючи закордон відповідачка не повідомила органи соціального захисту про припинення згаданого догляду, що у свою чергу мало б наслідком припинення виплати сім»ї відповідачки ДСД. Щодо доказів повідомила, що вони подані суду разом із позовною заявою.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з»явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує й просить їх задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання відповідач не зявилася, адресований їй виклик до суду повернувся без вручення, із відміткою про закінчення терміну зберігання. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідачки.

Взявши до уваги заяву сторони позивача, дослідивши у судовому засіданні докази подані в обґрунтування позову та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст. 10, ст. ст. 57-60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними і допустимими.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» від 01.06.2000 № 1768-III спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім'ям.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» (далі - Закон № 1768-ІІІ) державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї; малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Нормами статті 4 Закону № 1768-ІІІ визначено, що особою, яка звертається за допомогою, надається декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім»ї. Також, для надання соціальної допомоги подається заява уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. …У заяві також дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону….Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів… Соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи…Рішення про призначення соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім'ї.

Згідно ч.1, ч.4 статті 7 Закону №1768-111, державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата у випадках, коли зокрема зясовано, що малозабезпечена сім»я має додаткові джерела для існування. Якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визнання її розміру, виплати призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в кому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Поряд з цим, положеннями частини 2 статті 7 Закону №1768-111 передбачено, що за наявності обставин, передбачених у ч.І цієї статті, соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо: у складі сім'ї є інвалід; у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах І-ІУ рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років); неможливість отримання будь-яких джерел для існування пов'язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім'ї. Рішення про призначення державної соціальної допомоги у таких випадках приймається на підставі обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, яка звернулася за призначенням такої допомоги.

Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003р. № 250 визначає умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям».(Далі Порядок)

Пунктом 2 Порядку передбачено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - соціальна допомога) призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - органи праці та соціального захисту населення) за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї.

Окрім цього, згідно п. 6 Порядку, для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім'ї подає органу праці та соціального захисту населення такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім'ї; довідку про склад сім'ї; декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї) довідку про наявність та розмір земельної частки (паю).

Відповідно до п.11 Порядку для призначення соціальної допомоги сім'ям, в яких є діти, що навчаються у вечірній школі з денною формою навчання, у вищому навчальному закладі або є слухачами курсів на контрактній основі, обстеження матеріально-побутових умов сім'ї обов'язкове.

Згідно з абзацом 2 п.25 Порядку виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється, зокрема якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення.

Пунктом 28 Порядку також передбачено, якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

З аналізу вище наведених норм права вбачається, що припинення виплати та повернення виплаченої соціальної допомоги з підстав, передбачених ч.І ст.7 Закону №1768-111, можливе за наявності таких обов'язкових умов:

-малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування;

-відсутні обставини, передбачені ч.2 ст.7 цього Закону та дотримання процедури прийняття рішення місцевою державною адміністрацією про призначення соціальної допомоги у разі за наявності обставин та умов, передбачених частинами 1 та 2 ст.7 Закону №1768-111;

-наявність ознак (обставин) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру.

За таких обставин, слід дійти висновку, що в розумінні ч.І ст.7 Закону №1768-111 припинення виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сімї та/або повернення (стягнення) її, у випадку, коли з'ясовано, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, можливі тоді, коли дійсно встановлено, що такі мають місце, а також коли відсутні відомості про те, що в малозабезпеченій багатодітній сім'ї є інвалід або виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах І-ІУ рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), або наявні обставини навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу, тобто коли відсутні обставини, передбачені частиною другою та/або частиною четвертою цієї статті. А також встановлення факту зловживання такої особи щодо приховування та подання нею недостовірних даних, пов'язаних із її доходами та майновим станом при призначенні соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї.

Повернення (стягнення) наданої соціальної допомоги за таких умов може застосовуватися, коли місцева державна адміністрація на підставі рішень районних, районних у містах державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах рад за результатами обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та зібраної інформації про сім'ю, її власність, доходи, майно прийме рішення про відмову в наданні соціальної допомоги.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі заяв відповідачки ОСОБА_2 про призначення ДСД та поданих нею документів, - довідок про склад сім»ї й декларацій за 6-ть місяців, які передували поданню таких заяв, заявниці (відповідачці) було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї згідно рішень начальника ОСОБА_1:

-від 22 листопада 2012 року на період з 01 листопада 2012 року по 30 квітня 2013 року і на той час в сім»ї відповідачки перебувала одна дитина віком від 18 до 23 років, яка продовжувала навчання та троє дітей віком до 18 років.

-від 20 травня 2013 року на період з 01 травня 2013 року по 31 жовтня 2013 року і у зазначений час в сім»ї відповідачки перебувало двоє дітей віком від 18 до 23 років, які продовжували навчання та ще двоє дітей віком до 18-ти років;

- від 27 червня 2014 року на період з 01 травня 2014 року по 23 серпня 2014 року та з 24 серпня 2014 року по 31 жовтня 2014 року і у зазначений період в складі сім»ї відповідачки перебувало двоє дітей віком від 18 до 23 років, які продовжували навчання та ще двоє дітей віком до 18-ти років;

Таку допомогу вона отримала і її розмір за вказаний період, з врахуванням квітня 2015 року склав 74 010, 00 грн.

У деклараціях за періоди за вищевказані періоди, на підставі та з врахуванням яких відповідачці було призначено ДСД у вказані періоди, у розділі ІІ «Доходи членів сім»ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, членів сім»ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей), відповідачкою було зазначено, що вона отримує дохід у вигляді компенсації по догляду за особою старшою 80-ти років або інвалідом 1 групи (далі догляд).

Такі відомості сторона позивача не оспорила й вони мітяться у поданих стороною документах, а тому суд приймає їх як правдиві й такі, що були враховані як достовірні при призначенні відповідачці згаданого виду ДСД.

У подальшому, провідним державним фінансовим інспектором відділу контролю в соціальній сфері та культурі Державної фінансової інспекції в Тернопільській області на адресу ОСОБА_4 надіслано лист « про надання інформації», у якому зазначено, що сім»я особи, якій адресовано даний лист отримувала ДСД з 01 листопада 2012 року по 30 квітня 2013 року, з 01 травня 2013 року по 31 жовтня 2013 року та з 01 травня 2014 року по 31 жовтня 2014 року; у своїх деклараціях при отриманні ДСД за періоди з серпня 2012 по жовтень 2012, з лютого 2013 по квітень 2013 та з лютого 2014 по квітень 2013 року, ОСОБА_2 зазначила, що має вид доходу компенсацію по догляду за особою старшою 80-ти років або інвалідом 1 групи; разом з тим, з інформації, наданої Службою Безпеки України вбачається, що вона перебувала за межами України з 16 червня 2012 по 02 вересня 2012 року, з 15 січня 2013 року по 26 квітня 2013 року та з 09 лютого 2014 року по 16 травня 2014 року. Також вказано, що вона (відповідачка) не мала права на отримання вищезазначеної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за престарілою особою чи інвалідом 1 групи протягом вищевказаного періоду, а тому, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім»ям», особа, якій адресовано даний лист не мала права на ДСД. Також викладено прохання про повідомлення коли та яким чином нею (особою, якій адресовано даний лист) буде повернуто незаконно отримані кошти ДСДМС.

Повідомленням №-2184 від 21 квітня 2015 року, надісланим начальником управління, відповідачку повідомлено, що виплата ДСД її сім»ї припиняється з 01 квітня 2015 року з тієї причини, що «сім»єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан». Відомостей щодо повідомлення відповідачки про її обовязок повернути такі кошти на рахунки позивача із визначення певного строку, в дотримання п.28 Порядку, сторона позивача суду не надала й про їх існування суд не повідомила.

Жодних відомостей, які б підтверджували той факт, що вказаний у декларації вид та розмір доходу сім»ї відповідачки не відповідав дійсності, як і те, що відомості про такий дохід були неправдивими, сторона позивача суду не повідомила.

Поряд з цим, виходячи із змісту обґрунтувань позовних вимог, підставою для повернення ДСД зазначено те, що відповідачка умисно надала недостовірну інформацію щодо здійснення нею догляду за престарілою особою, що не відповідало дійсності й такі недостовірні чи приховані відомості вплинули або могли вплинути на встановлення права відповідачки на ДСД та на визначення її розміру. Суд звертає увагу, що зазначена підстава не відповідає змісту вищезгаданого повідомлення про причини припинення виплати ДСД.

Щодо відомостей про виїзд відповідачки за межі України в період отримання нею допомоги малозабезпеченій сім'ї, суд вважає, що такі відомості жодним чином не впливають на право відповідачки ОСОБА_2 на отримання такого виду соціальної допомоги, оскільки жодних належних й допустимих доказів отримання нею додаткових прибутків у вказані періоди, аніж ті, що зазначені у поданих Деклараціях, сторона позивача суду не надала, а відтак вказане не свідчить, що малозабезпечена сім'я мала у вказані періоди додаткові джерела для існування, чи відпали підстави для отримання ОСОБА_2 відповідних виплат.

Суд вважає, що стороною позивача у судовому засіданні не доведено належними й допустимими доказами, що такі відомості пов'язані із майновим станом та доходами сім»ї відповідачки і вважає, що вони могли вплинути лише на умови виплати їй компенсації по догляду за особою похилого віку.

Отже, суд не приймає до уваги посилання сторони позивача, що обґрунтованою підставою для подання даного позову до суду і відсутності у відповідачки права на отримання у згаданий період ДСД, стала навмисно подана нею недостовірна інформація про здійснення нею догляду за час її перебування за кордоном, за що нею отримувались компенсаційні виплати.

Таким чином судом встановлено, що при поданні декларації, яка слугувала підставою для призначення відповідачці ДСД за період, що передував зверненню, відповідачкою не вчинено навмисних дій по приховуванні суми отриманого нею доходу, а також по навмисному поданню позивачу з цього приводу недостовірних відомостей, а відтак, передбачених п.28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» підстав для припинення відповідачці виплати згаданого виду допомоги у позивача не було, внаслідок чого й вимога про повернення таких коштів відповідачкою є необґрунтована.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу, що позов про стягнення таких коштів, всупереч п.28 згаданого Порядку предявлений позивачем без встановлення відповідачці строку для добровільного повернення таких коштів.

Відтак, суд приходить до висновку, що наведені позивачем підстави для стягнення з відповідачки надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям не узгоджуються із вимогами п.28 Порядку; в той же час, обґрунтувань щодо зловживань відповідачки позивачем не наведено, доказів щодо подання відповідачкою ОСОБА_2 документів із завідомо неправдивими відомостями або приховування відомостей щодо її (членів її сім»ї) майнового стану та доходів, сторона позивача суду не надала.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наявність умислу на подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей та факт усвідомлення відповідачем протиправного характеру діяння та передбачення його шкідливих наслідків, як обов'язкову умову для припинення отриманої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, сторона позивача у судовому засіданні не довела.

Також, сторона позивача не довела у судовому засіданні жодними належними й допустимим доказами наявність інших або додаткових джерел для існування сім»ї відповідачки, аніж ті, що зазначені у її деклараціях; також не доведено наявності обставин, передбачених ч.2 ст.7 цього Закону, оскільки у відповідача у вказані періоди було на вихованні четверо дітей, з яких в перший згаданий період призначення позивачці ДСД троє дітей були неповнолітніми, а одна дитина віком від 18 до 23 років навчалася, а в наступні два періоди двоє дітей віком від 18 до 23 років навчалися, а двоє дітей були неповнолітніми; також не надано доказів дотримання процедури прийняття рішення місцевою державною адміністрацією про призначення соціальної допомоги відповідачці у випадку виявлення обставин та умов, передбачених частинами 1 та 2 ст.7 Закону №1768-111.

Отже, сторона позивача у судовому засіданні не довела й наявності причин для припинення виплати та повернення виплаченої відповідачці згаданого виду соціальної допомоги з підстав, передбачених ч.І ст.7 Закону №1768-111.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 надміру виплачених коштів за призначеною державною соціальною допомогою як малозабезпеченій сім'ї в загальному розмірі 74 010,00 грн., за період з 01 листопада 2012 року по 30 квітня 2013 року ( в сумі 25 043,93 грн.), з 01 травня 2013 року по 31 жовтня 2013 року ( в сумі 22 791, 60 грн.), з 01 травня 2014 року по 31 жовтня 2014 року ( в сумі 22 793, 93 грн.) та за квітень 2015 року в розмірі 3 380,54 грн.

З огляду на вищевикладене, на підставі Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім"ям", Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250, керуючись ст.ст.10, 11, 60,88, 212-216, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації в Тернопільській області про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь держави в особі ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації Тернопільської області надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім»ї в загальному розмірі 74 010 (сімдесят чотири тисячі десять) гривень 00 коп. виплаченої їй за період з 01 листопада 2012 року по 30 квітня 2013 року ( в сумі 25 043,93 грн.), з 01 травня 2013 року по 31 жовтня 2013 року ( в сумі 22 791, 60 грн.), з 01 травня 2014 року по 31 жовтня 2014 року ( в сумі 22 793, 93 грн.) та за квітень 2015 року в розмірі 3 380,54 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів після прийняття рішення суду. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_5