Провадження № 4-с/161/159/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гринь О.М.

при секретарі Муригіній А.І.,

за участю старшого державного виконавця Другого відділу ДВС м. Луцька головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд зі скаргою на дії державного виконавця Другого відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні Другого відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду №2-6548 від 03 березня 2010 року про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредобанк» 38485,29 доларів США заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Вказує, що свої зобовязання перед банком за вказаним кредитним договором ним виконано добровільно та в повному обсязі, заборгованості немає. З метою зняття арешту з належного йому рухомого та нерухомого майна, він звернувся до Другого відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області та зясував, що на даний час відносно нього є виконавче провадження про стягнення виконавчого збору, а тому йому було відмовлено в знятті арешту. З постанови про стягнення виконавчого збору від 26 серпня 2010 року вбачається, що вона була прийнята в ході примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, постановлено стягнути з ОСОБА_3 виконавчий збір у розмірі 3 848,53 доларів США.

Вважає зазначену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на його примусове виконання.

На підставі наведеного, просить визнати неправомірним рішення державного виконавця Другого відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області, викладеного у формі постанови від 26 серпня 2010 року у виконавчому проваджені №21398908 про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 3848,53 доларів США та зобовязати державного виконавця задовольнити його вимогу про зняття арешту з належного мені майна.

Заявою про зміну вимог скарги від 12 вересня 2017 року скаржник просить скасувати постанову державного виконавця від 26 серпня 2010 року у виконавчому провадженні проваджені №21398908 про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 3848,53 доларів США, а вимогу скарги про зобовязання державного виконавця зняти арешт з належного йому майна просив залишити без розгляду.

Крім того, заявою від 20 вересня 2017 року представник скаржника адвокат ОСОБА_4 просив розгляд скарги проводити без його участі.

Старший державний виконавець Другого відділу ДВС м. Луцька головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 вимоги скарги заперечував, просив в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення представника оскаржуваної особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимога скарги про скасування постанови державного виконавця від 26 серпня 2010 року у виконавчому провадженні проваджені №21398908 про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 3848,53 доларів США підлягає до задоволення, а вимога про зобовязання державного виконавця зняти арешт з належного йому майна залишенню без розгляду, з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 17 серпня 2010 року державним виконавцем Другого відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_5 відрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-6548, виданого 03 березня 2010 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредобанк» 38 485,29 доларів США, 1700 грн. судового збору (по 850,00 грн. з кожного) та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення (по 15,00 грн. з кожного). Даною постановою боржнику, ОСОБА_3, надано 7-ми денний строк з моменту отримання постанови, на добровільне виконання. Крім того, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника (а.с.7).

Відповідно до ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 03 серпня 2010 року), державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно ч.5 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 03 серпня 2010 року), копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження, встановлено, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 17 серпня 2010 року, згідно відповідного супровідного листа, боржнику направлено 18 серпня 2010 року, однак відомості про отримання ОСОБА_3 даної постанови в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Частиною 1 ст. 46 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 03 серпня 2010 року) встановлено, що у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а в разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - громадянина і в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - з боржника - юридичної особи.

Постановою державного виконавця Другого відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_5 від 26 серпня 2010 року встановлено, що боржником в добровільному порядку рішення суду не виконано та постановлено стягнути з ОСОБА_3 виконавчий збір у розмірі 3 848,53 доларів США (а.с.9).

Враховуючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем до відома боржника не доведена, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні такі відомості, то сплив строку на виконання рішення суду, наданого для його добровільного виконання, не є достатньою підставою з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника.

Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинені дії, спрямовані на примусове виконання.

Така правова позиція викладена ВСУ в постанові від 06.07.2005 року № 6-785/цс15, яка є обовязковою для суду в частині застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Відповідност. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього ЦПК, порушено їх права чи свободи.

Підсумовуючи наведене та враховуючи, що матеріалами справи не підтверджено вчинення державним виконавцем на час винесення постанови про стягнення виконавчого збору будь-яких дій направлених на виконання рішення суду, а також те, що державним виконавцем на час винесення зазначеної постанови не доведено до відома боржника постанову про відкриття виконавчого провадження, суд дійшов висновку про передчасність та безпідставність постанови від 26 серпня 2010 року у виконавчому проваджені №21398908 про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 3848,53 доларів США, а тому заява скаржника підлягає задоволенню.

Разом з тим, згідно п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. А тому, вимогу скарги про зобовязання державного виконавця зняти арешт з належного йому майна слід залишити без розгляду, оскільки скаржник подав заяву про залишення скарги в цій частині без розгляду.

Керуючись ст. 207, п. 1 ч. 1 ст. 208, ч. 3 ст. 209, ст. ст. 360-7, 386, 387 ЦПК України, на підставі ст.ст. 321, 386, 391 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірним рішення державного виконавця Другого відділу ДВС м. Луцька головного територіального управління юстиції у Волинській області, викладеного у формі постанови від 26 серпня 2010 року у виконавчому провадженні № 21398908 про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 3 848,53 доларів США.

Скасувати постанову державного виконавця Другого відділу ДВС м. Луцька головного територіального управління юстиції у Волинській області від 26 серпня 2010 року у виконавчому провадженні № 21398908 про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 3 848,53 доларів США.

Скаргу ОСОБА_3 в частині вимог про зобовязання державного виконавця Другого відділу ДВС м. Луцька головного територіального управління юстиції у Волинській області про зняття арешту з належного ОСОБА_3 майна залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.