Справа № 636 / 3510 / 17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Ковригіна О.С.,

при секретарі Фатєєвій С.М.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном та виселення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить винести рішення яким усунути перешкоди щодо користування належним йому на праві власності майном, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: смт. Малинівка, вул. Дачна, буд. 7, Чугуївського району Харківської області та виселити з даного будинку ОСОБА_2, без надання іншого житлового приміщення.

В обґрунтування позову позивач зазначав що в грудні 2001 року між ним та відповідачем було укладено договір завдатку на суму 1500 грн., за яким вони домовилися, про подальший продаж належного позивачу будинку розташованого за адресою: смт. Малинівка, вул. Дачна, буд. 7, Чугуївського району Харківської області. Нотаріально договір завдатку не посвідчувався. Після укладення вказаного договору, позивач передав відповідачу ключі від будинку куди остання вселилась і проживає там по теперішній час, натомість, від подальшої сплати вартості будинку та оформлення договору купівлі продажу домоволодіння відмовляється, чим порушує права позивача як власника вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, діюча за довіреністю від 02.11.2017 року (а.с. 16), позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові.

Відповідач проти позову заперечувала, зазначаючи, що дійсно уклала з позивачем договір завдатку, та мала намір придбати житловий будинок розташований за адресою: смт. Малинівка, вул. Дачна, буд. 7, Чугуївського району Харківської області. 28.12.2001 р. вона передала позивачу завдаток у сумі 1500 грн. та вселилась в будинок де і проживає по теперішній час. Позивач декілька разів приїздив до неї та просив гроші за будинок, вона їх сплачувала, однак точну суму наданих коштів назвати не може, жодних розписок вони при передачі коштів не складали, свідки даних подій відсутні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 20.01.2017 р. за позивачем, як єдиним спадкоємцем першої черги, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1, померлого 25.08.1987 р. та ОСОБА_4, померлої 24.11.2000 р., було визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський р-н, смт. Малинівка, вул. Дачна, буд.7. (а.с.9-10).

В грудні 2001 р. позивач домовився з відповідачем про продаж вищевказаного житлового будинку, на підтвердження чого 21.12.2001 р. між ними було укладено договір завдатку, за яким відповідач передала відповідачу 1500 грн., позивач в свою чергу передав відповідачці ключі від будинку, та сторони домовились що остаточне

оформлення договору купівлі-продажу будинку має відбутись не пізніше 20.02.2002 р. Нотаріально вказаний договір посвідчений не був.

Згідно домовленості відповідач отримала ключі від будинку та вселилась в нього, однак до цього часу ухиляється від укладання договору купівлі-продажу будинку та відмовляється від сплати залишку встановленої суми вартості домоволодіння. Сплату комунальних платежів відповідач також не проводить.

Суд критично ставиться до пояснень відповідача, про її неодноразову сплату за вимогою позивача коштів в рахунок оплати вартості будинку, оскільки вказані обставини заперечуються представником позивача, жодним чином не підтверджуються документально, а сама відповідач не може назвати конкретних сум нібито сплачених коштів.

Відповідно до вимог ст.ст. 317 ч.1, 319 ч.1,2, 321 ч.1, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 44,9 кв.м, розташованого за адресою: Харківська область, Чугуївський р-н, смт. Малинівка, вул. Дачна, буд.7.(а.с.8).

Оскільки договір купівлі-продажу цього будинку сторонами укладено не було, договір оренди, найму і таке інше між сторонами також не укладався, то правових підстав для проживання в будинку ОСОБА_2 немає, а тому вона підлягає виселенню без надання іншого житла.

Відповідно до вимог ст. 635 ч.1 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Договір завдатку від 21.12.2001 року не є попереднім договором, оскільки він не укладений нотаріально, а форма основного договору купівлі-продажу будинку передбачає обовязкове його нотаріальне посвідчення.

За таких обставин відсутнє зобовязання ОСОБА_1 про надання дозволу ОСОБА_2 проживати в спірному будинку, а тому остання підлягає виселенню.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

З ч. 1 ст. 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 доведеними та такими що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись: ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 209, 213 - 215, 223 ЦПК України, -

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном та виселення задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком з надвірними будівлями розташованому за адресою: смт. Малинівка, вул. Дачна, № 7, Чугуївського району Харківської області.

Виселити ОСОБА_2 з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованому за адресою: смт. Малинівка, вул. Дачна, № 7, Чугуївського району Харківської області, без надання іншого житлового приміщення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд, протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя