Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1911/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дьомич Л. М.
У Х В А Л А

08.11.2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л., Мурашка С.І.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_4 14 березня 2016 року.

В обгрунтування вимог зазначив, що 07 квітня 2016 року помер його батько ОСОБА_5.

Після його смерті позивачу стало відомо, що все він заповів ОСОБА_3. Заповіт на її імя нотаріально посвідчений.

Проте, складання заповіту не відповідало внутрішній волі спадкодавця, у звязку з чим даний правочин є недійсним. Так як спадкодавець страждав на цукровий діабет, ця хвороба потягла негативні наслідки, через які не міг усвідомлювати значення своїх дій.

Посилаючись на ч. 1 ст. 225 ЦК України просив задовольнити позов.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 липня 2017 року відмовлено в задоволенні позову.

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову.

Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, висновок посмертної судово-психіатричної експертизи не є належним доказом, оскільки комісією лікарів не в повній мірі досліджено стан здоровя ОСОБА_5 При наданні висновку не взято до уваги, його тривале захворювання на цукровий діабет II типу, важкий перебіг. Судом першої інстанції безпідставно відмовлено у проведенні повторної посмертної судово-психіатричної експертизи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_6, який представляє інтереси ОСОБА_2 заявлено клопотання про призначення у справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи. В обґрунтування клопотання зазначає, що не зважаючи на наявність численних показників про наявність у померлого судинних захворювань головного мозку (атеросклерозу та гіпертонічної хвороби), які зазначені у медичній картці амбулаторного хворого № 024060, у висновку експертизи не в повній мірі досліджені питання стану здоровя останнього

Відповідно до ч. 1 ст. 143, ч.1 ст. 144 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 150 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, повязані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Враховуючі обгрунтування сторін, підстави заявленого клопотання, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав щодо призначення у справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи.

Представником позивача така необхідність не доведена, оскільки на поставлені позивачем питання вже містяться відповіді у висновку судово-психіатричної експертизи № 237 від 16 травня 2017 року. Експертне дослідження експертною комісією, з урахуванням специфіки предмета дослідження та необхідності при його вирішенні наявності спеціальних медичних знань, проводилось на підставі медичних документів (доказів), зібраних і досліджених в судовому засіданні. В тому числі і доказів у вигляді пояснень свідків, які викладені в судовій ухвалі та наданого диску з доводами та запереченнями сторін, матеріали справи. У висновку експертизи експертами надано обґрунтовані відповіді на поставлені судом питання.

Доказів того, що висновок експертизи, який міститься в матеріалах справи є недостатньо обґрунтованим, що він суперечить іншим матеріалам справи, викликає сумніви в його правильності, або що при призначенні та проведенні експертизи істотно порушено процесуальні норми, які регламентують порядок її призначення та проведення суду не надано.

Крім того, позивачем в суді першої інстанції заявлялось дане клопотання у задоволенні якого судом відмовлено.

Також, необхідно зазначити, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

За вказаного, клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 143, 144 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_6, який представляє інтереси ОСОБА_2 про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи та зупинення провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: