АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Цицюри В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 11 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про відшкодування шкоди завданої його майну.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що йому на праві власності належить автомобіль марки «Peugeot 307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

12.10.2016 приблизно о 16:00 год. позивач, як він вказує, залишив свій автомобіль на спеціально обладнаній стоянці по вул. Авіаконструктора Антонова, 2а, біля будівлі Головної військової прокуратури. По поверненню він виявив, що на його автомобіль впала суха гілка дерева, пошкодивши його.

ОСОБА_3 зазначає, що він звернувся до органів поліції, які зафіксували факт пошкодження його транспортного засобу через падіння на нього гілки.

Внаслідок події ОСОБА_3 зазнав матеріальної шкоди, розмір якої згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження складає 128 920 грн. Крім того, до своїх збитків позивач відносить також і понесені ним витрати в розмірі 2 000 грн. на оплату вартості самого експертного дослідження.

Посилаючись на те, що земельна ділянка, на якій знаходяться дерево та стоянка, на якій було пошкоджено його автомобіль, входять до військового містечка № 29, і відноситься до категорії земель оборони, перебуваючи у сфері управління Міністерства оборони України, позивач вважає, що саме воно є винним у заподіянні йому шкоди внаслідок неналежного виконання обов'язків з утримання зелених насаджень.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.08.2017 позов задоволено. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3 в якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди суму в розмірі 130 920 грн., а також судовий збір в розмірі 1 310 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідачапосилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правої оцінки доказам у справі та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відшкодування матеріальної шкоди.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості заявлених позивачем вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу «Peugeot 307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

12.10.2016 автомобіль позивача, перебуваючи на спеціально обладнаній стоянці по вул. Авіаконструктора Антонова, 2а, біля будівлі Головної військової прокуратури, зазнав пошкоджень внаслідок падіння на нього дерева (гілки), що підтверджується довідкою Солом'янського УП ГУ НП у м. Києві №55/77801 від 18.10.2016 (а.с.5).

Згідно з Висновком №100/16 експертного автотоварознавчого дослідження від 15.10.2016 складеного ТОВ «Експертно-правовою консалтинговою компанією «ЮРЕКС», матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Peugeot 307», державний реєстраційний номерНОМЕР_1, внаслідок падіння дерева, складає 128 920,34 грн. (а.с.6-25).

Матеріалами справи також підтверджується, що за проведене експертне дослідження позивачем на користь ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «ЮРЕКС» сплачено 2 000,00 грн. (а.с. 26)

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК Україниособа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК Українимайнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно роз'яснень викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Відповідно до презумпції завдання шкоди, не позивач повинен доводити вину відповідача у заподіянні шкоди, а відповідач має довести відсутність своєї вини.

З огляду на зазначені положення законодавства, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння шкоди саме діями Міністерства оборони України, є безпідставними.

Поняття благоустрою населених пунктів визначене ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», відповідно до положень якого це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Статтею 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»визначено, що зокрема елементами (частинами) об'єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Згідно з п.3.1.4. Правил благоустрою міста Києва, прийнятих рішенням Київської міської ради № 1051/1051 від 25.12.2008, утримання та благоустрій територій, підприємств, установ, організацій та присадибних ділянок громадян, прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків, належних до них будівель та споруд проводиться власником або балансоутримувачем цього будинку, або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачами укладені відповідні договори на утримання та благоустрій прибудинкових територій.

Відповідно до ст. ст. 18, 24 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», підприємства, установи, організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію; відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України. Посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров'ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону.

Статтею 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об'єктах благоустрою, а також видалення дерев, які виросли самосівом, здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів залежно від підпорядкування об'єкта благоустрою, а на земельних ділянках, переданих у власність, наданих у постійне користування або в оренду, - за рахунок коштів їх власників або користувачів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку.

Законами України «Про управління об'єктами державної власності», «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», «Про оборону України» встановлено, що повноваження в частині управління військовим майном здійснюється центральним органом виконавчої влади - Міністерством оборони України.

Згідно з п. 6.13 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.07.2013 №448, за зеленими насадженнями на території військових містечок, навчальних центрів і полігонів силами особового складу військових частин повинен бути організований належний догляд (обрізка гілок, своєчасне поливання, підкорм дерев тощо).

Судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка, на якій знаходиться стоянка та дерево, яке пошкодило автомобіль позивача, входить до складу військового містечка № 29 та перебуває у сфері управління Міністерства оборони України як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення з Міністерства оборони України заподіяної позивачу майнової шкоди є необґрунтованими оскільки, саме Міністерство оборони України, як орган, який зобов'язаний здійснювати належний контроль та утримання зелених насаджень на території земельної ділянки, яка ввірена йому в управління, має відповідати за неналежне виконання таких обов'язків.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про відшкодування матеріальної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва