26 вересня 2017 року
Справа № 489/2563/17
Номер провадження 2/489/1664/17
РІШЕННЯ

Іменем України

26 вересня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря Недавньої А.С.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя в порядку проведення його поділу,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя в порядку проведення його поділу. Вказувала на те, що з 1998 р. вона перебуває з відповідачем у шлюбі. В період шлюбу подружжям було придбано у власність квартиру АДРЕСА_1. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано на імя відповідача. Проте, вказана квартира була придбана відповідачем під час перебування в зареєстрованому шлюбі з позивачкою, тобто вона є спільним майном подружжя. Однак на теперішній час сторони не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна, в звязку з чим порушено право власності позивачки на частку в спільному майні подружжя.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд в порядку поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності сторін, визнати за нею право спільної власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1; у спільній власності відповідача залишити ? частку вказаної квартири, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.01.1998 р.

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири № 970/1 зареєстрованого на Українській біржі нерухомості 22.07.1999 р. ОСОБА_2 було придбано у власність квартиру АДРЕСА_1. Право власності на вказану квартиру зареєстровано 03.08.1999 р. ММБТІ на імя ОСОБА_2

Згідно з ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частиною першою Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Спірне майно придбано подружжям до 2004 року, тобто до набрання чинності СК України, а тому при вирішенні справи судам необхідно було застосовувати положення КпШС України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира була придбана відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачкою.

Згідно ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ст. ст. 58-59, 61, 212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач не спростовує того, що спірне майно є спільним майном подружжя, суд дійшов висновку, квартира, яка була придбана подружжям під час спільного проживання та перебування в зареєстрованому шлюбі є їх спільною сумісною власністю.

Таким чином судом встановлено, що сторонам спірна квартира належить на праві часткової власності в рівних частках по ? частині кожному.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що спірна квартира була придбана сторонами за час перебування в зареєстрованому шлюбі, суд вважає, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 22,28 КпШС України, ст.ст. 10, 14, 30, 60, 62, 212-214 ЦПК України, суд ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя в порядку проведення його поділу задовольнити.

Розділити майно, набуте ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за час шлюбу.

Припинити за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова