Провадження № 22-ц/780/1135/17 Доповідач у 2 інстанції Яворський М. А.
Категорія 26 14.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

14 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» ( надалі Банк) звернулося до суду із зазначеною позовною заявою у відповідності до норм ст.ст. 525, 526, 549, 1054, 10561 ЦК України та просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 45936,18 грн. та понесені судові витрати.

Свої вимоги Банк обґрунтовував тим, що 11.06.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування Клієнтом публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до умов вищевказаного Договору, позивач свої зобов'язання виконав, відкривши відповідачеві картковий рахунок НОМЕР_1 у гривневій валюті та випустив міжнародну платіжну картку МС МАSS зі строком дії 2 роки з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлювальної кредитної лінії 20000 грн.

Відповідач отримавши вказану суму грошових коштів взяті на себе зобов'язання по Договору належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 20.07.2015 р. має заборгованість, яка складається з: 20 220,38 грн заборгованості по тілу кредиту, 22 209,36 грн прострочки по тілу, 69,04 грн. відсотків за кредитом та неустойки в розмірі 3437,40 грн. Оскільки в добровільному порядку відповідач не бажає виконувати взяті на себе зобов"язання Банк просив вирішити вказаний спір у судовому порядку , стягнувши вказані кошти.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник Банку - Сидорова Ю.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування та неправильність встановлення судом обставин, порушення застосування судом норм законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися до зали судового засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що 11.06.2013 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування Клієнтом публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, відкривши відповідачу картковий рахунок НОМЕР_1 у гривневій валюті та випустив міжнародну платіжну картку МС МАSS строком дії 2 роки з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлювальної кредитної лінії (сума кредиту) 20 000,00 грн.

Відповідач же, у порушення умов Договору, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 20.07.2015 р. має заборгованість: тіло кредиту - 20220,38 грн, прострочка по тілу - 22209,36 грн, відсотки за кредитом - 69,04 грн та неустойка - 3437, 40 грн, а всього - 45936,18 грн.

17.11.2016 р. ТОВ «Колекторська Компанія «Вердикт», що є представником ТОВ «Кредитні ініціативи», направила відповідачу у вказаній справі ОСОБА_2 повідомлення у якому зазначила, що на підставі Договору відступлення права вимоги укладеного 01 червня 2016 року між ПАТ "Альфа Банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи", право вимоги заборгованості за даним кредитним договором від 11.06.2013 року ПАТ «Альфа-Банк» перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи» ( а.с.191 т.1).

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що ПАТ «Альфа-Банк» відступив своє право грошової вимоги до ОСОБА_2 згідно Договору факторингу ТОВ «Кредитні ініціативи» за що отримав відповідні грошові кошти, а тому втрати право вимоги за вказаним договором кредиту.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно зі ст. 514 вказаного Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

З матеріалів справи вбачається, що 11.06.2013 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір (публічна пропозиція на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Кредитна Картка «new АЛЬФА-ПОКУПКА МС МАSS гривня»).

21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу №1, відповідно до п.1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договором, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору.

Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором, позичальником згідно якого є ОСОБА_2

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Наполягаючи на своїх доводах, апелянт стверджує, що зміна кредитора у зобов'язанні не є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості, а є підставою для заміни позивача у порядку процесуального правонаступництва.

Разом з тим ТОВ "Кредитні ініціативи" яке набуло право вимоги за вказаним кредитним договором із заявою про заміну сторони у справі не зверталося.

Враховуючи вищевикладене та норми ст. 60 ЦПК України суд правомірно відмовив у задоволенні позову, оскільки при укладенні договору про відступлення права вимоги відповідно до п. 1 ст. 512 ЦК України фактично відбулася заміна кредитора у зобов'язанні, внаслідок чого ПАТ «Альфа-Банк» втратив право на витребування коштів від боржника, оскільки вказані кошти отримав від ТОВ «Кредитні ініціативи» при укладенні Договір факторингу №1 від 21 червня 2016 року .

Виходячи із вищезазначеного та оцінюючи встановлені обставини та докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про неналежність і недопустимість доказів, на які посилається апелянт, як на підставу своїх доводів і заперечень.

Оскільки апелянтом не надано до суду достатніх та допустимих доказів щодо неправомірності висновку суду першої інстанції, тому колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та таким, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.3, 15, 512, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Н.В.Ігнатченко

В.О.Фінагєєв