АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/1158/17 Головуючий І інстанції - Бондарєва І.В.
Провадження № 22-ц/790/5351/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Фрунзенського районного суду м. Харкова з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначали, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2015 року, з урахуванням рішення апеляційного суду Харківської області від 02.02.2016 року припинено спільну часткову власність сторін по справі на будинок 3 по вул. Водогінній в м. Харкові, сторони набули право власності на зблоковані одноквартирні житлові будинки. З огляду на викладене, посилаючись на абз. 3 ч. 6 ст. 120, ч. 3 ст. 121 ЗК України, з урахуванням уточнених вимог, позивачі просили визначити порядок користування земельною ділянкою по вул. Водогінній, 3 м. Харкова, у відповідності до Інформації щодо правового врегулювання земельних відносин через встановлення умов користування земельною ділянкою по вул. Водогінній, 3 м. Харкова від 19.05.2017 р., наданої ТОВ «ШК-ПРОЕКТ» в особі інженера-землевпорядника ОСОБА_6, виділивши у користування кожного співкористувача по 1/3 земельної ділянки, з наданням 2/3 земельної ділянки у спільне користування позивачів, з урахуванням можливості проїзду до кожної з виділених частин земельної ділянки, таким чином:

-межу розподілу земельної ділянки, яка відділяє її частину в спільне користування ОСОБА_7С та ОСОБА_3 (0,05246 + 0,05246 = 0,10492 га), від частини земельної ділянки, яка виділяється в користування ОСОБА_5 (0,05246 га), провести від точки І, яка розташована на огорожі з боку вул. Водогінній, навпроти лінії поділу будинку літ. «А-1», далі - по лінії поділу будинку літ. «А-1» та прибудов до точки II, далі по земельній ділянці до точки 111 на межі з земельною ділянкою №5 по вул. Водогінній на відстані 13,50 м від правого верхнього кута меж земельної ділянки, або на огорожі, на відстані 12,32 м від її кута;

-виділити у спільне користування сторін частину земельної ділянки (0,00534 га) шириною 3,4 м, що примикає до тамбуру літ. «а7» і продовжується від межі земельної ділянки зі сторони вул. Водогінної до лінії розподілу земельної ділянки».

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 липня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права. При цьому, позивач вказує, що у звязку з припиненням спільної часткової власності на відповідний будинок та набуттям права власності на виділені частини у позивачів, в силу абз. 3 ч. 6 ст. 120, п. «г» ч. 1 та ч. 3 ст. 121 ЗК України, виникло право на отримання земельної ділянки у розмірі, зазначеному в позовних вимогах.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що проведення виділу частки позивачів в натурі та припинення права спільної з ОСОБА_5 часткової власності за рішенням апеляційного суду Харківської області від 02.03.2016 року не є підставою для визначення іншим чином раніше встановленого рішенням суду порядку користування земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх законним та обґрунтованими.

Так, судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстровані та проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.12.1970 року ОСОБА_8, правонаступником якого є позивач ОСОБА_3, та ОСОБА_7 придбали, в рівних частинах кожний, 37/100 частин будинку № 3 по вул. Водопровідній в м. Харкові, тобто, по 37/200 частин кожний.

Позивач ОСОБА_3 набув право власності на 37/200 житлового будинку № 3 по вул. Водопровідній в м. Харкові з відповідною частиною надвірних будівель на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.02.2006 року, після смерті батька, ОСОБА_8, який помер 13.12.1990 р.

Відповідач ОСОБА_5 придбав 63/100 частини житлового будинку з належною частиною надвірних споруд, що знаходиться в м. Харкові по вул. Водопровідній, 3, згідно договору купівлі-продажу від 07.09.2000 року, укладеного з ОСОБА_9 яка у свою чергу, набула право власності на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.1979 року.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2015 року, з урахуванням рішення апеляційного суду Харківської області від 02.03.2016 року проведено виділ спільної частки ОСОБА_3, ОСОБА_7 у житловому будинку № 3 по вул. Водогінній у м. Харкові.

Виділено ОСОБА_3, ОСОБА_4 на їх спільну ідеальну частку 37/100 у житловому будинку № 3 по вул. Водогінній у м. Харкові наступні будівлі та споруди: у житловому будинку літ «А-1» - житлове приміщення 2-2 площею 9,6 кв.м., житлове приміщення 2-3 площею 6,1 кв.м.; виділити також у житловій прибудові літ. «А1-1» - приміщення 2-6 площею 8,0 кв.м.; у прибудові літ «а2» - житлове приміщення 2-1 площею 10,9 кв.м., у прибудові літ «аЗ» - кухню 2-4 площею 6,5 кв.м., коридор 2-5площею 4,4 кв.м., комору 2-7 площею 0,5 кв.м.; у тамбурі літ «аб» - тамбур II площею 4,2 кв.м.; по іншим будівлям та спорудам - ганок літ. «а5», сарай літ. «Б», вбиральню літ. «Ж», огорожу №1, ворота № 9.

Виділено ОСОБА_5 на належні йому 63/100 частин у житловому будинку № 3 по вул. Водогінній у м. Харкові наступні будівлі та споруди: у житловому будинку літ «А-1» - коридор 1-1 площею 3,4 кв.м., житлове приміщення 1-2 площею 13,8 кв.м., комору 1-3 площею 1,7 кв.м.; виділити також у житловій прибудові літ. «А2-1» - житлове приміщення 1-4 площею 11,3 кв.м., коридор 1-5 площею 5,3 кв.м., кухню 1-6 площею 11,1 кв.м.; в тамбурі літ. «а7» приміщення тамбуру III площею 3,1 кв.м.; по іншим будівлям та спорудам: сарай літ. «К», вбиральня літ. «Л», льох літ. «М», огорожа № 3, вигрібна яма № 7, ворота № 10, хвіртка № 11, огорожа № 12, змощення 1.

Будівлі та споруди, що виділені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишені у їх спільній частковій власності по 1/2 частині за кожним.

При цьому, судовим розглядом також встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.12.1987 року був визначений порядок користування спірною земельною ділянкою площею 1628 кв.м. згідно висновку технічної експертизи від 06.08.1987 р., відповідно до розміру часток первісних співвласників.

ОСОБА_9, правонаступником якої є ОСОБА_5, виділена в користування земельна ділянка площею 1026 кв.м., розташована з боку домоволодіння №5 по вул. Водопровідній, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 залишено в користування земельну ділянку площею 602 кв.м. з боку домоволодіння №1.

На виконання вказаного судового рішення судовим виконавцем Фрунзенського районного суду м. Харкова 25.08.1988 р. в присутності співвласників ОСОБА_8, правонаступником якого є позивач, ОСОБА_4 та ОСОБА_9, правонаступником якої є ОСОБА_10, був складений акт реального поділу земельної ділянки, таким чином, це судове рішення було виконано.

Матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_8, правонаступником якого є позивач, за життя оспорював чи не дотримувався визначеного судом порядку користування спірною земельною ділянкою.

До позивача ОСОБА_3 як до спадкоємця ОСОБА_3, право користування спірною земельною ділянкою перейшло у межах та в порядку, визначеному рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.12.1987 року.

При цьому з рішень Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2015 року та апеляційного суду Харківської області від 02.03.2016 року вбачається, що виділ спільної частки позивачів у спірному будинку було здійснено з урахуванням ідеальних часток сторін у праві власності, а також порядку користування відповідним будинком, що склався між його співвласниками, який існував і на момент ухвалення рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.12.1987 року про визначення порядку користування спірною земельною ділянкою.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність зміни вказаного порядку.

Також щодо посилань апелянта, що у звязку з припиненням спільної часткової власності на відповідний будинок та набуттям права власності на виділені частини у позивачів, в силу абз. 3 ч. 6 ст. 120, п. «г» ч. 1 та ч. 3 ст. 121 ЗК України, виникло право на отримання земельної ділянки у розмірі, зазначеному в позовних вимогах, то колегією суддів вказані доводи відхиляються з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Враховуючи, що позивачам належить на праві власності 37/100 частин будинку № 3 по вул. Водопровідній в м. Харкові, а ОСОБА_5 63/100 частин, виходячи з яких було здійснено відповідний виділ, то вимоги позивачів про встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, за яким їм треба виділити 2/3 частини спірної земельної ділянки суперечать вищезазначеній нормі, яку містить ч. 4 ст. 120 ЗК України.

При цьому, враховуючи, що спірна земельна ділянка знаходилась у користуванні сторін по справі до виділення відповідної частки зі спільної часткової власності, то абз. 3 ч. 6 ст. 120, п. «г» ч. 1 та ч. 3 ст. 121 ЗК України взагалі не регулює спірних правовідносин, а тому посилання апелянта на нього є безпідставними.

Отже, позиція апелянта ґрунтується на помилковому тлумаченні норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо відсутності підстав задоволення позовуОСОБА_3 та ОСОБА_4, у звязку з чим апеляційну скаргу необхідно відхилити , а рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 липня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_2