АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 641/549/17
Провадження № 22-ц-/790/5072/17 Головуючий І інстанції: Колодяжна І.М.
Категорія: договірні Доповідач: Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 30.07.2014 року з урахуванням інфляційних витрат на суму 1035453,47 гривень та 3% річних від простроченої суми у розмірі 39539,82 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 30.07.2014 року позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 25000 дол. США, про що складена розписка, де відповідач зобов'язався повернути кошти до 31.12.2014 року. Передача грошей відбулася у присутності свідків, а саме: жінки відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що зазначено у розписці та підтверджено власноруч викладеним текстом та підписом відповідача. Частина боргу в розмірі 1800 дол. США повернута відповідачем, таким чином сума заборгованості складає 23200 дол. США. У встановлені згідно розписки строки відповідач свої зобов'язання не виконав, грошові кошти в повному обсязі не повернув. У зв'язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням інфляційних витрат та 3 % річних.

Позивач в особі свого представника позовні вимоги підтримав.

Відповідач в особі свого представника проти задоволення позову заперечував частково, просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення основної суми заборгованості у розмірі 360379,50 грн., інфляційних збитків у розмірі 422752,88 грн. та 3% річних у розмірі 22155,76 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05.07.2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 643138,80 грн. та 3 % проценти річних 39539,82 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідачем повернуто позивачеві кошти в сумі 13000 дол. США, проте це не знайшло відображення у рішенні суду.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та стягуючи з ОСОБА_4 кошти, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами був укладений договір позики, відповідач отримав від позивача кошти, проте до цього часу не повернув їх.

Вказаний висновок судова колегія вважає вірним.

Встановлено, що 30.07.2014 року позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 25000 долл. США, про що складена розписка, де відповідач зобов'язався повернути кошти до 31.12.2014 року ( а.с. 57 - 58 ).

Згідно розписок від 29.06.2014 року та 20.10.2016 року ОСОБА_1 повернув ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1800 дол. США, в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 30.07.2014 року ( а.с. 59 - 60 ).

Положеннями ст.ст. 1046, 1047 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України, - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Невиконання в повному обсязі умов договору позики відповідачем не заперечувалося.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, вимоги позивача щодо стягнення суми боргу та 3% річних від простроченої суми зобов'язання є обґрунтованими, сума основного боргу відповідача перед кредитором складає 643138,80 грн., 3% річних від суми основного боргу складає 39539,82 грн., які суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі та судовому засіданні апеляційної інстанції на те, що кошти в сумі 13000 дол. США були повернуті ОСОБА_3 судовою колегією не приймаються.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів на підтвердження повернення коштів ОСОБА_1 матеріали справи не містять, не надані такі докази і в судовому засіданні апеляційного суду. Представник позивача не заперечувала, що за усною домовленістю між сторонами певні кошти відповідачем дійсно поверталися, але не в рахунок погашення заборгованості, а як відсотки за користування грошима понад встановлений у договорі строк.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновок суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді