Провадження № 22ц/790/5916/17 Головуючий 1-ї інстанції - Сорока О.П.
Справа № 646/5668/17 Доповідач - Бровченко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів -Кіся П.В., Кружиліної О.А.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, якою просить суд поновити йому строк на звернення до суду зі скаргою та скасувати постанови державного виконавця Соколова О.С. про повернення виконавчих документів від 22 грудня 2011 року за виконавчими провадженнями №25025822, № 24954724, №25025330, № 25026173.

В обгрунтування скарги зазначив, що на підставі заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2011 року було видано чотири виконавчих листа про стягнення на його користь з кредитного союзу «Регіон» грошових сум. 21 лютого 2011 року державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ відкриті виконавчі провадження за даними виконавчими листами, які приєднані до з'єднаного виконавчого провадження № 21781519. 21 липня 2013 року він отримав листа начальника Фрунзенського ВДВС, згідно якого державним виконавцем Соколовим О.С. винесені постанови про повернення виконавчих листів про стягнення грошових сум на його користь стягувану на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». В той же час, копії вказаних постанов про повернення виконавчих листів були ним отримані у Фрунзенському ВДВС лише 20 серпня 2013 року. 30 серпня 2013 року заявник звернувся до суду зі скаргою про скасування вищевказаних постанов, однак ухвалою 08 квітня 2014 року йому було відмовлено у задоволенні вищевказаної скарги з посиланням на пропущення строку на звернення до суду зі скаргою. Скаржник зазначає, що він не позбавлений права повторно звернутися зі скаргою з одночасним поданням клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду. В обґрунтування поважності причин пропуску на звернення до суду зі скаргою ОСОБА_1 посилається на те, що він не знав підстави повернення виконавчих документів до отримання постанов 20 серпня 2013 року, на невідомість йому та суду, який розглядав його скаргу, Інструкції про проведення виконавчих дій, відсутність в оскаржуваних постановах порядку їх оскарження з дати отримання їх копій та те, що до 08 серпня 2017 року заявник не знав про те, що у нього є право на повторне звернення до суду зі скаргою з аналогічним поданням клопотання про поновлення строку на звернення до суду.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду зі скаргою. Скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 22 грудня 2011 року державним виконавцем були винесені постанови про повернення виконавчих документів стягувачу у виконавчих провадженнях №25025822, № 24954724, №25025330, № 25026173.

Як вбачається зі скарги, копію оскаржуваних вищевказаних постанов державного виконавця Гуровий І.А. отримав 20 серпня 2013 року, що також встановлено ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2014 року у справі № 646/8211/13-ц, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 у зв'язку з пропуском строку для звернення до суду.

Вищевказана ухвала суду набрала законної сили.

В судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_1 підтвердив отримання оскаржуваних постанов 20 серпня 2013 року.

Відмовляючи скаржнику у поновленні строку на оскарження постанов державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів того, що скаржник отримав оскаржувані постанови 20 серпня 2013 року, разом з тим скарга подана поза межами строку, визначеного ст. 385 ЦПК України, скаржником без поважних причин пропущені строки на оскарження, у зв'язку з цим суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви скаржника про поновлення строків треба відмовити, а саму скаргу з цих підстав залишити без розгляду.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

У ст. 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Згідно із ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

У п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6 роз'яснено, що відповідно до статті 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК України. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Причини пропуску встановленого законом строку на звернення до суду зі скаргою, на які посилається заявник не є поважними. Заявником не обґрунтовані причини не звернення до суду з аналогічним клопотанням більше ніж три роки після визнання судом строку на звернення до суду зі скаргою на оскаржувані постанови пропущеним та після отримання ОСОБА_1 20 серпня 2013 року вищевказаних постанов.

Посилання заявника на ухвалу Верховного суду України від 03 грудня 2008 року також не є поважною причиною на поновлення строку, оскільки право заявника на повторне звернення до суду зі скаргою з одночасним поданням клопотання по поновлення строку було встановлено на законодавчому рівні до винесення вищевказаного судового рішення, а незнання вказаної правової норми заявником не є поважною причиною пропуску звернення до суду зі скаргою.

По суті подане ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду зі скаргою зводиться до його незгоди з процесуальним рішення, прийнятим Червонозаводським районним судом м. Харкова 08 квітня 2014 року у справі № 646/8211/13-ц.

Підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України судова колегія не вбачає.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Перевірив законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що ухвала судом постановлена з додержанням вимог закону, що відповідно до п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.2.ст. 307, п.1 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п.4.ч.1.ст. 314, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Прийняти відмову від скарги ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді -