Справа № 454/3383/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

при секретарі Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокальської міської ради Львівської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати за нею право власності на житловий будинок за набувальною давністю.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що зареєстрована з 1965 року та постійно проживає в житловому будинку у АДРЕСА_1 Разом з нею проживає та зареєстрована її дочка ОСОБА_3, 1974 року народж. та внук ОСОБА_4, 1995 року народж. Даний будинок збудований в 1922 році її дідом ОСОБА_5 та зареєстрований за ним на праві власності на підставі рішення Народного суду Сокальського району від 23.09.1952 року та рішення Сокальського міськвиконкому № 173 від 16.10.1952 року.

Після смерті її діда ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, 25.04.1980 року даний будинок успадковано за заповітом в рівних частках його дочками ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживала в даному будинку однією сім'єю разом з Позивачкою, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 чоловіка і власних дітей не мала, виховувала її (свою рідну племінницю) як рідну дочку, усиновлення не оформляла, оскільки не надавала цьому значення.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 проживала з чоловіком та сином ОСОБА_9 окремо, станом на даний час її син також помер.

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 постійно проживала у м.Червонограді, дітей не мала.

Свої частки у даному будинку перелічені вище особи не виділяли та не реєстрували. В порядку спадкування дані частки будинку не передавались та не оформлялись, що підтверджується довідкою Червоноградського бюро технічної інвентаризації та Витягами зі спадкового реєстру..

Після смерті тітки ОСОБА_6 у 1993 році Позивачка продовжувала проживати в даному будинку, належним чином утримує та доглядає його по теперішній час, як своє майно. Має доступ до усього майна будинку, здійснювала поточні і капітальні ремонти, оплачує комунальні послуги за особовими рахунками та укладеними договорами з постачальниками комунальних послуг. Вказаний будинок утримує в належному стані, веде особисте господарство на присадибній земельній ділянці, сплачує необхідні податки і збори.

ОСОБА_1 має бажання оформити право власності на цей будинок .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, надала до суду заяву якою просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача Сокальської міської ради Львівської області в судове засідання не прибув, надав суду заяву, якою просив задовольнити позовні вимоги позивача та проводити розгляд справи без його участі.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази в справі та письмові матеріали, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову представником відповідача, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі і не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 добросовісно володіє житловим будинком за адресою АДРЕСА_1, який належним чином був оформлений на праві власності за її дідом ОСОБА_5 у 1952 році, належав йому до часу смерті та в подальшому, в порядку спадкування за заповітом, у 1980 році був успадкований в рівних частках тітками ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 які станом на даний час вже померли. На час смерті діда ОСОБА_5 у 1980 році ОСОБА_1, як дочці після смерті матері ОСОБА_11 та його внучці, мала належати обов'язкова четверта частка в будинку, однак цьому на той час ніхто значення не надавав, оскільки вона постійно проживала в даному будинку з тіткою, інші дві тітки проживали із своїми сім'ями окремо у власних будинках і її права на даний будинок ніхто не оспорював.

Позивач ОСОБА_1 з 1965 року і по даний час проживає в зазначеному будинку, доглядає за ним, виконує ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги, що стверджується матеріалами справи.

З часу смерті тітки Позивачки - ОСОБА_6 і по даний час ніхто, щодо оформлення цього житлового будинку не звертався, тому позивачка просить задовольнити її позовні вимоги.

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першоїстатті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, щоЦКнабрав чинності з 1 січня 2004 року, положеннястатті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також частини четвертоїстатті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першоїстатті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Отже, враховуючи, що позивачка добросовісно заволоділа майном (майном свого діда і рідних тіток ) і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України ,суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8. право власності на житловий будинок загальною площею 84,2 кв.м з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Головуючий: Т. В. Струс