Справа № 534/1237/16-ц
Провадження № 2/534/25/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Куц Т.О.

при секретарі Ребриній О.О

з участю прокурора Павловського С.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи органу опіки та піклування Когут О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Горішні Плавні Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі , який було розірвано 28.10.2014 р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Фактично з відповідачем вона не проживає з 2014 року , донька проживає з нею вона створює всі умови для її проживання, турбується про стан її здоров»я, матеріально забезпечує. ОСОБА_3 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, постійно з'являється до них у нетверезому або наркотичному стані, погрожує їй фізичною розправою і при дитині ображає її , донька боїться батька. Аліменти відповідач сплачує не регулярно, постійного місця роботи не має. Просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позов підтримали повністю, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав повністю, посилаючись на те, що позивач після розірвання шлюбу перешкоджає йому спілкуватись з дочкою ОСОБА_5 , яку він дуже любить. Він не усувався від виконання батьківських обов»язків , працює , намагається погасити заборгованість по сплаті аліментів. Дійсно деякий час він не міг повноцінно виконувати батьківські обов»язки , оскільки перебував на військовій службі і знаходився в зоні АТО, просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Когут О.Л. проти позову заперечувала посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність і зазначила , між позивачем і відповідачем є конфлікт і непорозуміння , але відсутні підстави для позбавлення батьківських прав відповідача .

Суд, дослідивши докази надані позивачем на доведення обставин , на які вона посилається, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, заслухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення позову, вважає позовні вимоги не обґрунтованими і такими , що не підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.7).

Згідно рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.10.2014 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, прізвище після розірвання шлюбу позивача «ОСОБА_1» (а.с.8).

Відповідно до довідки КЖЕП №2 ОСОБА_5 зареєстрована по АДРЕСА_1 з матір»ю ОСОБА_1 (а.с.5).

Відповідно до довідки управління охорони здоров»я у разі захворювання дитини ОСОБА_5 за медичною допомогою звертається мати ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебувають ( а.с. 45).

Відповідно до довідки - розрахунок Горішньоплавнівського міського ВДВС за період з 01.06.2016 р. по 30.08.2016 р. ОСОБА_3 має заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 у розмірі 12220 грнн 25 коп (а.с. 48).

Відповідно інформації наданої дошкільним навчальним закладом «Росинка », за час перебування ОСОБА_5 у дитсадку батьки відповідально ставилися до своїх батьківських обов»язків : цікавилися життям доньки в дитячому садку , її поведінкою , успіхами і невдачами , прислухалися до порад вихователів , відвідували батьківські збори. Батьки весь час були активними учасниками соціального життя групи. (а.с.46)

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області вважають недоцільно позбавляти батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_5, (а.с.42-43).

Відповідно до вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.01.2017р. ОСОБА_3 визнаний винним за ч.1ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді 3 місяці арешту (а.с.68-69).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 28.09.2016 р. в квартирі АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1, ОСОБА_5, для якої створені всі умови для нормального проживання та розвитку (а.с.44).

Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

З огляду на положення ч. 4 - 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 18 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України роз'яснено, що Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно ч.ч. 2,4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Доказів винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов'язками відповідача, які б свідчили про ухилення ним від виховання дочки ОСОБА_5, як наслідок необхідності застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав, у матеріалах справи відсутні.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, за таких обставин , суд вважає, що в позові необхідно відмовити.

Водночас, відповідача необхідно попередити про те, що батьки при вирішенні питань участі у здійсненні батьківських прав та обов'язків зобов'язані ставити у пріоритет інтереси дитини і що наслідком його пасивного відношення до фізичного та морального розвитку дитини, буде позбавлення його батьківських прав відносно неї.

Позивач не позбавлена в майбутньому права на повторне звернення до суду з аналогічним позовом у разі небажання відповідача після цього змінити ставлення до виконання батьківських обов'язків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити своє ставлення до виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_5 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя Т.О.Куц