Справа № 621/1990/16-ц
Пр. № 2/621/118/17
РІШЕННЯ

іменем України

10 березня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Акулової А.М.,

представника позивача - адвоката Маркевича В.В.,

представників відповідачів -Соколової І.Б., Белашова О.М.,ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за позовом Селянського фермерського господарства «Ревік» до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Агрі Інвест Україна», третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Салига Наталія Анатоліївна про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації,

в с т а н о в и в:

04 жовтня 2016 року Селянське фермерське господарство «Ревік» (далі - СФГ «Ревік»)звернулося до суду із позовом до ОСОБА_5, ТОВ «Агрі Інвест Україна», третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Салига Наталія Анатоліївна про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації.

16 січня 2017 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог. Так, СФГ «Ревік» просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,8700 га, за кадастровим номером НОМЕР_2, укладений 11 серпня 2016 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрі Інвест Україна»; Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31395288 від 15.09.2016 року щодо державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, договору оренди земельної ділянки загальною площею 5,8700 га, за кадастровим номером НОМЕР_2, укладений 11 серпня 2016 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрі Інвест Україна»; Стягнути в рівних частинах з відповідачів на користь СФГ «Ревік» витрати по оплаті судового збору.

В позовній заяві СФГ «Ревік» вказано, що 26 вересня 2011 року між СФГ «Ревік» та ОСОБА_5 (далі - «Відповідач-1») було укладено Договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 5,8700 га, строком на 10 (десять) років. Вказана земельна ділянка належить на праві приватної власності Відповідачу-1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_3, за реєстраційним номером 79, виданий 18.08.2006 року, з цільовим призначенням- «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».Зазначений договір оренди було зареєстровано в управлінні Держкомзему у Зміївському районі Харківської області 22 серпня 2012 року, за номером . З моменту укладання вказаного договору оренди позивач, в порядку визначеному чинним законодавством України, здійснює орендне використання земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 у своїй власній господарській діяльності. 27 вересня 2016 рокупозивачу стало відомо про те, що Відповідач-1, таємно від позивача,без будь-якого попереднього повідомлення, узгодження чи проходження процедури дострокового розірвання Договору оренди від 26 вересня 2011 року, укладає новий договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2, тобто саме тієї ділянки, яка вже знаходиться в орендному використанні СФГ «Ревік» до 2021 року.

Так, 20 вересня 2016 року ОСОБА_5 уклав Договір оренди земельної ділянки, за кадастровим номером НОМЕР_2, загальною площею 5,8700 га, строком на 49 років, із ТОВ «АгріІнвест Україна»(далі -«Відповідач - 2»), який було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою H.A. 20 вересня 2016 року. Посилаючись на норми Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», а також судову практику Верховного Суду України, СФГ «Ревік» вважало договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2, загальною площею 5,8700га, укладений строком на 49 років між ОСОБА_5 та TOB «АгріІнвест Україна», таким що порушує права позивача, укладеним без додержання вимог законодавства, а, відповідно, таким, що має бути визнаний судом недійсним. На підставі викладеного, СФГ «Ревік» звернулося до суду із даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Маркевич В.В. на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5, свої інтереси довірив представляти ОСОБА_4, який у судовому засіданні проти позову СФГ «Ревік» заперечував. В той же час представник відповідача зазначив, що з 2011 року земельну ділянку, яка належить ОСОБА_5, обробляє СФГ «Ревік», а відповідач отримує орендну плату. При укладенні договору оренди з ТОВ «Агрі Інвест Україна» відповідач-1 не повідомив про існування іншого договору оренди, укладеного між ним та СФГ «Ревік».

ОСОБА_5 вказав, що договору оренди з СФГ "Ревік" не підписував.

Представники ТОВ «Агрі Інвест Україна» Соколова І.Б., Белашов О.М. у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог СФГ «Ревік», вказуючи на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту укладення між Фермерським господарством та ОСОБА_5 договору оренди та який був зареєстрований належним чином. Так, позивачем надано суду у якості доказу договір оренди землі, зареєстрований Держкомземом, тобто, органом, який на той час вже не існував і не міг проводити реєстраційні дії. Станом на 22.08.2012 року (дата реєстрації Держкомземом договору оренди землі з позивачем) Держкомзем України булореструктуризовано і він не мав повноважень проводити реєстрацію договір оренди земельних ділянок. При цьому, 11.12.2006 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма «Діброва» було укладено договір оренди спірної земельної ділянки, який був дійсний до його розірвання на підставі Угоди від 31.08.2016 року. Після розірвання вищезазначеного Договору, 11.09.2016 рокуОСОБА_5 уклав з ТОВ «Агрі Інвест Україна» договір оренди спірної земельної ділянки, який був зареєстрований в установленому законом порядку уповноваженим органом. Під час укладання Договору між відповідачем-1 та відповідачем-2, ОСОБА_5 не повідомив про існування договору оренди, укладеного між ним та СФГ «Ревік». З огляду на викладене, представники ТОВ «Агрі Інвест Україна» вважали, що Товариство правомірно уклало договір оренди земельної ділянки, зареєструвало його у відповідності до чинного законодавства України та набуло право орендаря.

Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Салига Н.А. у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку:

Встановлено, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки, площею 5,8700 га, яка розташована на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, з цільовим призначенням - «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», з кадастровим номером НОМЕР_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_3 (а.с. 57).

Сторонами не заперечувався той факт, а матеріалами справи підтверджено, що 11 грудня 2006 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма «Діброва» було укладено Договір оренди земельної ділянки № 234, за яким Відповідач-1 надав, а орендар - ТОВ «Агрофірма «Діброва» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, НОМЕР_3 - серія Державного акту, кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 5,8700 га, на строк 25 років. Вказаний Договір було зареєстровано у Зміївському районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії Центру ДЗК про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 13 серпня 2007 року № 25. Вказаний договір було достроково розірвано сторонами на підставі Угоди від 15 вересня 2011 року (а.с. 45-46, 47, 82-83, 85).

26 вересня 2011 року між ОСОБА_5 та СФГ «Ревік» було укладено Договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, НОМЕР_3 - серія, номер Державного акту, кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 5,8700 га, на строк 10 років. На орендовану земельну ділянку встановлено обмеження та інші права третіх осіб. Даний Договір було зареєстровано в управлінні Держкомзему у Зміївському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 22серпня 2012 року № 00994 (а.с. 9-10).

В той же час, 11 серпня 2016 року ОСОБА_5 уклав з ТОВ «Агрі Інвест Україна» Договір оренди землі, площею 5,8700 га, кадастровий номер НОМЕР_2, строком на 49 років. Договір оренди землі було зареєстровано 15 вересня 2016 року за № 31395288 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 11-16, 48-50, 54-55, 56).

Отже, склалася ситуація, коли одна і та ж сама земельна ділянка на даний час перебуває в оренді двох осіб - СФГ «Ревік» та ТОВ «Агрі Інвест Україна».

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

В обгрунтування своїх заперечень представники ТОВ «Агрі Інвест Україна» посилалися на те, що СФГ «Ревік» не є належним орендарем, оскільки Договір, укладений між позивачем та ОСОБА_5, належним чином не пройшов державну реєстрацію, а саме зареєстровано не існуючим на той час органом. Дані твердження представників Відповідача-2 не приймаються судом до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

В період з 2008 до 2010 роки реєстрація правовстановлюючих документів на земельні ділянки здійснювалася Центром державного земельного кадастру згідно з Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 року № 174, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.07.2003 року за № 641/7962.

З 2011 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» (зі змінами), що діяла до 01.01.2013 року, відповідними повноваженнями були наділені територіальні органи Держземагентства за місцем розташування земельної ділянки.У тексті Порядку слово «Держкомзем» в усіх відмінкахзамінено словом «Держземагентство» у відповідному відмінку згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 року № 791.

В той же час, період реорганізації в усіх регіонах країни тривав близько року. Так, і управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області було перейменовано у відділ Держземагенства у Зміївському районі Харківської області лише на підставі Наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 21.09.2012 року № 449. Таким чином, до 21.09.2012 року, зокрема на момент реєстрації Договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_5 та СФГ «Ревік», 22.08.2012 року, органом, який здійснював реєстрацію таких договорів було управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області.

Враховючи той факт, що станом на 22.08.2012 року управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області мало право реєструвати договора оренди, примаючи до уваги те, що ОСОБА_5 не повідомив відпоідача - 2 про існування договору оренди, а нотаріус, нехтуючи своїми обов"язками, не перевирів в повному обсязі існування обтяжень на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_5, суд не визнає «ТОВ Агрі Інвест Ураїна» належним орендарем земельної ділянки, площею - 5,8700 га.

Крім того, за інформацією відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області від 28.11.2016 року вих. № 9-20.20-0.1-2683/2-16 станом на 29.12.2012року згідно книг реєстрації державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди земельних ділянок в державному реєстрі земель обліковується державний акт на право власності на земельну ділянку за ОСОБА_5, реєстраційний номер 79 від 18.08.2006року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею - 5,8700 га, на території Тимченківської сільської Зміївського району Харківської області, кадастровий номер НОМЕР_2.На земельну ділянку за вказаним кадастровим номером станом на 29.12.2012року згідно книг реєстрації державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди земельних ділянок в державному реєстрі земель обліковується договір оренди землі, укладений між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма «Діброва» реєстраційний номер 25 від 13.08.2007 року. Згідно угоди про добровільне припинення договору оренди землі від 15.09.2011 року зазначений договір оренди земельної ділянки було анульовано 06.04.2012 року, згідно запису в книзі реєстрації державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди земельних ділянок вдержавному реєстрі земель. Згідно книг реєстрації державних актів на право власності, постійногокористування, договорів оренди земельних ділянок в державному реєстріземель обліковується договір оренди землі, укладений між ОСОБА_5 та Селянським Фермерським господарством «Ревік», реєстраційний номер 00994 від 22.08.2012року. Інформація стосовно розірвання зазначеного договору оренди земельної ділянки на зазначену земельну ділянку у Відділі Держгеокадастру уЗміївському районі Харківської області відсутня. Також, до вказаного листа ВідділомДержгеокадастру уЗміївському районі Харківської області надано копії відповідних Книг реєстрації,якими підтверджуються відомості, викладені у зазначеному листі (82-83, 85, 87).

При цьому, представниками ТОВ «Агрі Інвест Україна», в порушення ст. 60 ЦПК України, не надано будь-якого іншого доказу в обгрунтування своєї позиції.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що станом на 22.08.2012 року саме управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області мало повноваження на реєстрацію Договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_5 та СФГ «Ревік», а, відповідно, вказаний Договір є дійсним.

Крім того, представником ОСОБА_5 не заперечувалося того факту, що відповідач-1 отримував від СФГ «Ревік» кожного року орендну плату, що також підтверджується копіями Актів нарахування (а.с. 125-136).

До посилань ОСОБА_5, на той факт, що договір оренди з СФГ "Ревік" він не підписував суд ставиться критично, оскільки такі посилання не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Однак, не дивлячись на те, що існує дійсний, чинний Договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_5 та СФГ «Ревік», Відповідач-1, 11 серпня 2016 року уклав з ТОВ «Агрі Інвест Україна» Договір оренди тієї ж земельної ділянки, площею 5,8700 га.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 ЗК України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю має власник земельної ділянки або землекористувач.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі», передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно д ч. 3 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено, зокрема, на підставі цивільно-правового договору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Пунктом 1 частини 1 статті 25 цього ж Закону передбачено, що Орендарю гарантовано право самостійного господарювання на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначені підстави припинення договору оренди землі, однак, у СФГ «Ревік» та ОСОБА_9 не було жодного випадку, з яким би можливо було пов'язати припинення Договору, укладеного між ними.

Відповідно до ст. 8 Закону України орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що передання в оренду орендованої земельної ділянки можливе лише на умовах суборенди. Уклавши Договір оренди земельної ділянки, яка перебувала в оренді у СФГ «Ревік», разом з ТОВ «Агрі Інвест Україна» ОСОБА_5 порушив права позивача як орендаря.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, до яких відноситься право постійного користування та право оренди земельної ділянки. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавствуі поданим документам.Реєстрація права оренди землі за новим договором оренди можлива лише післяреєстрації угоди про розірвання договору оренди землі з попереднім орендарем.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач навів суду обставини та надав відповідні докази, які є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки договір оренди землі між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрі Інвест Україна» було укладено до закінчення дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між позивачемта ОСОБА_5, при цьому одна й та ж сама ділянка не може бути об'єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями, отже порушене право позивача щодо користування спірною земельною ділянкою підлягає захисту, тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_5 та ТОВ «Агрі Інвест Україна» необхідно стягнути на користь СФГ «Ревік» витрати по оплаті судового збору в рівних частинах, тобто по 689 грн. з кожного, а всього 1378 грн.

Керуючись ст.ст.93, 125, 152 ЗК України, ст.ст.1, 8, 13,16, 24, 25, 31 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.203, 215 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та обмежень», ст.ст. 10,11,58,59,60,61,79, 88, 209,212,214,215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Селянського фермерського господарства «Ревік» до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Агрі Інвест Україна», третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Салига Наталія Анатоліївна про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації - задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,8700 га., за кадастровим номером НОМЕР_2, укладений 11 серпня 2016 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрі Інвест Україна».

Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31395288 від 15.09.2016 року щодо державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, договору оренди земельної ділянки загальною площею 5,8700 га., за кадастровим номером НОМЕР_2, укладений 11 серпня 2016 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрі Інвест Україна».

Стягнути з ОСОБА_5, ТОВ «Агрі Інвест Україна» на користь СФГ «Ревік» витрати по оплаті судового збору по 689 грн. 00 коп., з кожного, а всього 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи - 16.03.2017 року.

Головуючий: