АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 682/2731/15-ц
Провадження № 22-ц/792/110/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Янчук Т.О.,

суддів: Купельського А.В., Пастощука М.М.,

секретаря: Кошельника В.М.,

за участю: сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-Банк» (далі ПАТ КБ «Правекс-Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що 15 серпня 2007 року між ним і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 9990,00 дол.США зі сплатою 11,99% річних за користування кредитом на строк до 15 серпня 2014 року, а ОСОБА_1 зобовязався у строк та на умовах, визначених цим кредитним договором, повернути кредит і сплатити проценти. Погашення заборгованості згідно з кредитним договором здійснюється в такому порядку: щомісяця до 10-го числа наступного місяця позичальник сплачує банку щомісячний платіж в розмірі 119.00 дол.США.

Посилаючись на те, що відповідач зобовязання за вказаним кредитним договором не виконав, у звязку із чим станом на 04 червня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 20152 дол.США 28 центів, в тому числі: заборгованість за кредитом 7473 дол.США; заборгованість за відсотками 3759 дол.США 37 центів; пеня за кредитом 6263 дол.США 95 центів; пеня за відсотками 2655 дол.США 96 центів. Просило на підставі статей 526, 543, 554, 610 1048, 1049, 1054 ЦК України стягнути з ОСОБА_1 20152,28 дол.США. заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Правекс-Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Правекс-Банк» просить скасувати рішення ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2 Категорія: 19,27

Доповідач: Янчук Т.О.

суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Правекс-Банк» ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Заслухавши доповідача, доводи представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з наступних підстав:

Відповідно до вимог п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив із того, що оскільки останній черговий платіж відповідачем було здійснено 20.04.2011 року, крім того умовами кредитного договору передбачено, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та (або) сплатою відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення,у звязку з чим кредитний договір припинив свою дію з 10.07.2011 року, а тому з пропуском строку позовної давності у задоволені позову слід відмовити.

Однак повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Встановлено, що 15 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 9990 дол.США, зі сплатою відсотків за користування кредитом 11,99% на строк до 15 серпня 2014 року, а ОСОБА_1 зобовязався у строк та на умовах, визначених цим кредитним договором, повернути кредит і сплатити проценти (п.1.1,1.2 договору).

Пунктом 4.4 даного кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 119,00 дол.США до 10-го числа наступного місяця.

Відсотки за користування кредитом відповідно до пункту 4.5 Кредитного договору підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії Кредитного договору (повернення кредиту). Зазначеного в пункті 1.2 даного договору.

Пунктом 10.1 Кредитного договору передбачено, що за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки зазначеної в п.1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

В пункті 9.2 Кредитного договору сторонами передбачено, що шляхом підписання даного договору дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п.1.2 даного договору. Припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє позичальника.

Відповідно до п.11.5 Кредитного договору, даний договір діє від дня його підписання і до повного виконання зобовязання за цим Договором.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором несплатою кредиту та процентів за ним щомісячними платежами в порядку та у строки, передбачені кредитним договором, станом на 04 червня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 20152 дол.США 28 центів, в тому числі: заборгованість за кредитом 7473 дол.США; заборгованість за відсотками 3759 дол.США 37 центів; пеня за кредитом 6263 дол.США 95 центів; пеня за відсотками 2655 дол.США 96 центів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Як вбачається із кредитного договору, сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань (п.11.5), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 15 серпня 2014 року.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перестав виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту з 11 вересня 2009 року, а з 11 травня 2011 року зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 25 серпня 2015 року, включивши до позовних вимог всю заборговану суму.

Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідачем подана заява про застосування строку позовної давності (а.с.75).

Встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (ст.4.4, 4.5) позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 10-го числа наступного місяця, а процентів - до 10-го числа наступного за місяцем нарахування відсотків, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

У звязку з наведеним, слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, кредитор вправі стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі з процентами в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатися в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів.

Зважаючи на зазначене, з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість в межах строку позовної давності три роки заборгованість за кредитом з 25 серпня 2012 року 2973 дол.США, заборгованість за процентами 1941,51 дол.США, а всього 4914,51 дол.США. Крім того з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в межах спеціального строку позовної давності, а саме один рік, за період з 25.08.2014 року в розмірі 65551,99 грн. (43611,99 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 21940 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом).

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов до висновку щодо відмови у задоволені позову в повному обсязі у звязку з пропуском строку позовної давності. Неправильним є висновок суду щодо дострокового припинення кредитного договору з посиланням на п.9.2 зазначеного договору, оскільки письмового повідомлення, як передбачено цим пунктом договору, про припинення строку користування кредитом банк до боржника не звертався.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування й ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог банку, стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитом в розмірі 2973 дол.США, заборгованість за процентами 1941,51 дол.США, а всього 4914,51 дол.США, стягнення з відповідача на користь банку пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 43611,99 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 21940 грн., а всього пені в розмірі 65551,99 грн.

Стягнення заборгованості за кредитом та процентами в іноземній валюті відповідає вимогам закону.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року по цивільній справі № 6-145цс14, прийнятою за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Із матеріалів справи вбачається наявність у позивача ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с.210).

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір з урахуванням часткового задоволених позовних вимог в розмірі 3102,86 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 2973 дол.США, заборгованість за процентами 1941,51 дол.США, а всього 4914,51 дол.США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк» пеню за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 43611,99 грн., пеню за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 21940 грн., а всього 65551,99 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк» судовий збір в розмірі 3102,36 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук