Справа № 139/755/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

з участю секретаря судового засідання Пилипчук В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 як його дочка.

04 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що крім неї, спадкоємцями за законом є діти спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які спадщини не прийняли і на неї не претендують, а вона із об'єктивних причин пропустила строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим нотаріус не може прийняти від неї заяву про прийняття спадщини.

Позивач у судове засідання не з'явилася, у п. 3 позовної вимоги просила справу слухати у її відсутності (а.с. 3).

З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, за інформацією Лучинецької сільської ради, він відбуває покарання в місцях позбавлення волі, що стверджується вироком Мурованокуриловецького районного суду, який набрав чинності 15 квітня 2017 року (а.с. 28-32).

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка площею 3,6276 га, що знаходиться на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (Державний акт серії НОМЕР_1) (а.с. 10).

Своє право спадкувати у першій черзі спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 позивач довела свідоцтвом про своє народження (а.с. 6), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 7).

Державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області своїм роз'ясненням (а.с. 11) відмовив ОСОБА_1 у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 через пропущення строків, встановлених для подання такої заяви.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49017052 від 08 вересня 2017 року (а.с. 21) слідує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 у нотаріальній конторі не заводилася, отже, спадщину ніхто не прийняв і спадкові права ніхто не оформив.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України цей строк визначений як шість місяців, і починається він з часу відкриття спадщини (дня смерті).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Проте, законодавець встановив, що спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, але не відмовився від прийняття спадщини, має можливість вступити у спадкові відносини згідно з правилами, передбаченими частинами 2 - 3 статті 1272 ЦК України. Аналізуючи положення цієї даних норм, можна виділити два способи продовження строку для прийняття спадщини - позасудовий і судовий. Позасудовий порядок прийняття спадщини після пропущення строку застосовується за наявності згоди на це усіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Така згода спадкоємців повинна бути викладена у письмовій формі і подана нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину.

Судовий порядок продовження даного строку застосовується у випадках, коли інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або хоча б один із них, заперечують проти вступу у спадщину особи, що пропустила вказаний строк; якщо спадщина перейшла до територіальної громади і немає інших спадкоємців; або усі спадкоємці, крім позивача, відмовилися від спадщини.

Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як слідує із позовної заяви, позивач пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки у останній день строку, коли можна було звернутись до нотаріуса із відповідною заявою, вона проходила лікування амбулаторне лікування в хірургічному кабінеті Мурованокуриловецкої ЦРЛ (а.с. 8).

Суд вважає, що поважною можна визнати причину, яка з огляду на моральну норми суспільства виправдовує поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

Причини, які вказує позивач, не виправдовують її процесуальну поведінку. Так, доказ, що вона перебувала на амбулаторному лікування, навпаки, доводить обставину, що її хвороба не носила характер такої, що унеможливлювала її явку до нотаріуса (вона щодня із місця свого проживання приїздила на лікування до Мурованокуриловецької ЦРЛ), а також такою, що заважала їй відправити таку заяву листом.

Крім того, процесуальна поведінка позивача дає підстави для висновку, що вона намагається ввести суд в оману.

Так, заявляючи у позовній заяві, що діти спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_2 спадщини не прийняли і на неї не претендують, позивач все таки заявила вимогу до ОСОБА_2 А на ствердження своїх вимог подала суду довідку Лучинецької сільської ради № 125 від 19 квітня 2017 року (а.с. 9), з якої вбачається, що спадкоємець ОСОБА_2 прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З витребуваної за клопотанням позивача (позовна вимога, п. 4) інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49017052 від 08 вересня 2017 року (а.с. 21) слідує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 у нотаріальній конторі не заводилася, а, отже, відповідач ОСОБА_2 не подавав до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України, зокрема земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 3,6276 га, належить ОСОБА_2 з часу смерті спадкодавця ОСОБА_3

Також належними доказами спростовано твердження позивача про те, що після смерті ОСОБА_3 відсутні спадкоємці за заповітом. Так, з витребуваної інформації зі Спадкового реєстру, зокрема, довідки № 49017056 від 08.09.2017 (а.с. 20) суду стало відомо, що спадкодавець ОСОБА_3 по своїй смерті залишив заповіт, вчинений у Лучинецькій сільській раді 14.02.2003 і зареєстрований за № 28. Цим заповітом (а.с. 26) ОСОБА_3 все своє майно заповів ОСОБА_2.

За приписами цивільного законодавства, зокрема, ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частина 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України зобов'язують сторону, зокрема, позивача, довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Перед судом позивач не довела позов, а зібраними у справі доказами спростовано її право спадкувати у першій черзі за законом після смерті свого батька ОСОБА_3, оскільки спадкодавець вчинив розпорядження своїм майном після своєї смерті (склав заповіт) на користь ОСОБА_2, який спадщину прийняв на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Оскільки відсутнє право спадкувати, то не може існувати підстав для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 1223, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 відмовити в позові до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у зв'язку з безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом десяти днів з моменту проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:___________