Справа № 296/6947/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" лютого 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира

в складі: головуючої - судді Галасюка Р.А.

при секретарі Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Територіальної громади м.Житомира в особі Житомирської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 з позовом до Територіальної громади м.Житомира в особі Житомирської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

В обгрунтування позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_5, чоловіка та батька позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 33/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, були зареєстровані та проживали разом з ним за його життя у вказаному будинку.

За оформленням права на спадщину вони звернулись до приватного нотаріуса ОСОБА_6 Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі нотаріусом була заведена спадкова справа №18/2016 р. Частину спадкового майна - 67/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 вони прийняли та оформили. Так, згідно інформаційної довідки з ЄДР прав на нерухоме майно - 24.06.2016 р на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 24.06.2016 р. зареєстровано право власності за кожним із позивачів на 67/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1: за ОСОБА_3 згідно свідоцтва №1090, а за ОСОБА_2 згідно свідоцтва НОМЕР_1. У видачі свідоцтв на 1/2 частку на 33/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 позивачам-спадкоємцям було відмовлено та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - ОСОБА_2 - №341/02-31 від 08.07.2016 р.; ОСОБА_7 -№342/02-31 від 08.07.2016 р. в зв»язку з неможливістю отримання відповідних свідоцтв по 1/2 частці кожен на 33/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1, оскільки спадкодавець за життя прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав після смерті брата-спадкодавця.

Згідно договору дарування від 22.09.1995 р. ОСОБА_5 (спадкодавець) за життя подарував 33/100 частини вказаного житлового будинку своєму рідному брату ОСОБА_8 (реєстрація права власності від 22.09.1995 р. № 1-6893).

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_8. (власник 33/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1) помер.

В спадщину після нього вступив, як спадкоємець другої черги спадкування за законом його рідний брат - ОСОБА_5 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заводилась, будь-яка інформація про вступ в спадщину після ОСОБА_8 іншими, окрім ОСОБА_5 спадкоємцями відсутня. ОСОБА_5 за життя, як до відчудження на користь брата 33/100 частин вказаного житлового будинку, так і в подальшому після його смерті постійно проживав у цьому будинку, обслуговував його (зокрема, газифікував), повною мірою ним користувався та утримував цей будинок.

Просять встановити юридичний факт прийняття спадщини ОСОБА_5 як спадкоємцем другої черги за законом після смерті свого рідного брата ОСОБА_8 на спадкове майно, а саме 33/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 як такого, що вступив в фактичне володіння та управління майном та визнати за позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р. - чоловіка та батька відповідно, на 1/2 частку за кожним на 33/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 разом з надвірними будівлями та спорудами, які належать до будинку.

Представник позивачів до суду надала заяву про слухання справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача Територіальної громади м.Житомира в особі Житомирської міської ради в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_5, чоловіка та батька позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 33/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

За оформленням права на спадщину позивачі звернулись до приватного нотаріуса ОСОБА_6 Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі нотаріусом була заведена спадкова справа №18/2016 р. Частину спадкового майна - 67/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 вони прийняли та оформили. Так, згідно інформаційної довідки з ЄДР прав на нерухоме майно - 24.06.2016 р на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 24.06.2016 р. зареєстровано право власності за кожним із позивачів на 67/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1: за ОСОБА_3 згідно свідоцтва №1090, а за ОСОБА_2 згідно свідоцтва НОМЕР_1. У видачі свідоцтв на 1/2 частку на 33/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 позивачам-спадкоємцям було відмовлено та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - ОСОБА_2 - №341/02-31 від 08.07.2016 р.; ОСОБА_7 -№342/02-31 від 08.07.2016 р. в зв»язку з неможливістю отримання відповідних свідоцтв по 1/2 частці кожен на 33/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1, оскільки спадкодавець за життя прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав після смерті брата-спадкодавця.

Згідно договору дарування від 22.09.1995 р. ОСОБА_5 (спадкодавець) за життя подарував 33/100 частини вказаного житлового будинку своєму рідному брату ОСОБА_8 (реєстрація права власності від 22.09.1995 р. № 1-6893).

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_8. (власник 33/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1) помер.

В спадщину після нього вступив як спадкоємець другої черги спадкування за законом його рідний брат - ОСОБА_5 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заводилась, будь-яка інформація про вступ в спадщину після ОСОБА_8 іншими, окрім ОСОБА_5 спадкоємцями відсутня. ОСОБА_5 за життя, як до відчудження на користь брата 33/100 частин вказаного житлового будинку, так і в подальшому після його смерті постійно проживав у цьому будинку, обслуговував його (зокрема, газифікував), повною мірою ним користувався та утримував цей будинок.

Відповідно до ст.1216-1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших фізичних осіб (спадкоємців). Спадкування, зокрема, здійснюється за законом. До складу спадщини згідно ст.1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування за законом відповідно до ст.1261 ЦК України мають, з поміж інших особи, які належать до першої черги спадкоємців, а саме діти спадкодавця, а також той з подружжя, який його пережив.

Перехід спадкових прав від спадкодавця ОСОБА_8 до його рідного брата ОСОБА_5 мало місце в період дії ЦК ( в редакції 1963 р.) слід зазначити наступне.

Згідно ст.530 ЦК УРСР при неприйнятті спадщини спадкоємцями першої черги успадковують особи, які відносяться до другої черги спадкування - брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до ст.548 ЦК для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст.549 ЦК про прийняття спадкоємцем спадщини свідчить, те, що він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Також згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, а також те, що позивачі, як спадкоємці за законом, позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права у загальному порядку та змушені звернутися до суду для захисту своїх спадкових прав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1216-1218, 1268, ЦК України, ст. ст. 10, 11, 209,213,215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Територіальної громади м.Житомира в особі Житомирської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити юридичний факт прийняття спадщини ОСОБА_5 як спадкоємцем другої черги за законом після смерті свого рідного брата ОСОБА_8 на спадкове майно, а саме 33/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 як такого, що вступив в фактичне володіння та управління майном.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р. - чоловіка та батька відповідно, на 1/2 частку за кожним на 33/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 разом з надвірними будівлями та спорудами, які належать до будинку.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя Р. А. Галасюк