РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ОСОБА_2 Абделхамід до товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР», треті особи Харківське міське управління юстиції, комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3, ПАТ БАНК «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про припинення права власності та витребування з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ОСОБА_2 Абделхамід звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовними вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР» про витребування у товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПАРТНЕР» на користь позивача обєкт нерухомого майна - нежитлові приміщення підвалу №1, 1-го поверху 1-12, 2-го поверху №14-22 в літ.«А-2», м. Харків, вулиця Громадянська, 5, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, які також зазначені в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наступним чином - нежитлове приміщення підвалу №І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ.«А-3» м. Харків, вулиця Громадянська, 5, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1 (далі за текстом обєкт); припинення права власності товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПАРТНЕР» та припинити будь-які інші повязані та похідні речові права та права третіх осіб на обєкт; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 22697743 від 08.07.2015 16:04:39, приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківська області ОСОБА_4 щодо реєстрації права власності товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПАРТНЕР» на обєкт, номер запису про право власності 10331273, без поновлення записів про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав; зобовязання державного реєстратора прав приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківська області ОСОБА_4 внести запис про скасування державної реєстрації права власності товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПАРТНЕР» на обєкт, номер запису про право власності 10331273 без поновлення запису про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав; скасування рішення державного реєстратора (державних реєстраторів) прав про відкриття розділу (розділів) та реєстраційної справи на обєкт нерухомого майна нежитлове приміщення підвалу №І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ.«А-3» м. Харків, вул. Громадянська, 5, (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 1, реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно 33475928); зобовязання реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно розділ (розділи) та усі відомості цього розділу (розділів) на обєкт нерухомого майна: нежитлове приміщення підвалу №І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ.«А-3» м. Харків, вулиця Громадянська, 5 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1, реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно - 33475928).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 31.07.2015 року за результатами проведення аукціону між позивачем та публічним акціонерним товариством Банк «Меркурій», було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу №1, 1-го поверху №1-12, 2-го поверху №14-22, в літ.«А-2» загальною площею 330,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Громадянська, 5, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою, реєстр № 1234. Право власності позивача на вказаний обєкт було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 10631922, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01). Як вказує позивач після цього ним було зясовано, що зазначене нерухоме майно знаходиться у володінні відповідача ТОВ «КОМПАНІЯ «ПАРТНЕР». Як стверджує позивач спірне нерухоме майно вибуло з його володіння без його волі, а відповідач придбав дане майно у незаконному порядку та, зважаючи на обставини придбання майна у попереднього відчужувача відповідачем, позивач вважає відповідача ТОВ «КОМПАНІЯ «ПАРТНЕР» недобросовісним набувачем. Крім того, позивач зазначає, що державний реєстратор, порушуючи вимоги законодавства у сфері державної реєстрації права власності та ідентифікації обєктів нерухомості, будучи обізнаним про наявність в реєстрі запису про право власності на спірний обєкт іншої особи, безпідставно присвоїв спірному обєкту нерухомості новий індивідуальний номер, нібито право власності на цей обєкт реєструється вперше в Державному реєстрі, та, як наслідок, незаконно зареєстрував право власності за відповідачем. З урахуванням викладеного, позивач вимагає витребування з володіння відповідача спірного майна, припинення права власності відповідача, скасування державної реєстрації права власності за відповідачем та внесення відповідних записів до Державного реєстру, скасування наведеного рішення державного реєстратора про присвоєння номеру обєкту нерухомого майна та реєстрації права власності, виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідного розділу (розділів) та усіх відомостей цього розділу (розділів) на обєкт нерухомого майна з відповідним номером.

Справа розглядалась судами неодноразово, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08.06.2016 року позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 22697743 від 08.07.2015 16:04:39, приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківська області ОСОБА_4 щодо реєстрації права власності товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПАРТНЕР» на обєкт, номер запису про право власності 10331273, без поновлення записів про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав; про зобовязання державного реєстратора прав приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківська області ОСОБА_4 внести запис про скасування державної реєстрації права власності товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПАРТНЕР» на обєкт, номер запису про право власності 10331273 без поновлення запису про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав; про скасування рішення державного реєстратора (державних реєстраторів) прав про відкриття розділу (розділів) та реєстраційної справи на обєкт нерухомого майна нежитлове приміщення підвалу №І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ.«А-3» м. Харків, вул. Громадянська, 5, (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 1, реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно 33475928); про зобовязання реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно розділ (розділи) та усі відомості цього розділу (розділів) на обєкт нерухомого майна: нежитлове приміщення підвалу №І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ.«А-3» м. Харків, вулиця Громадянська, 5 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1, реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно - 33475928) закрито як щодо таких, що не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.10.2016 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 березня 2016 року, рішення апеляційного суду Харківської області від 4 травня 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Харківської області від 8 червня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про припинення права власності та витребування з чужого незаконного володіння скасувано, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду від 21.12.2016 року залучено в якості третіх осбі, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3, ПАТ Банк «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку «Меркурій»

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 ОСОБА_2 Абделхамід не зявився, його представник ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності надав до суду заяву про розгул справи за їх відсутністю, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві.

В судове засідання представник відповідача ТОВ «ПАРТНЕР», який діє на довіреності ОСОБА_6 не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, надав до суду заяву про відкладення судового засідання у звязку з неможливістю зявитися до суду за станом здоровя, будучи раніше присутнім під час судового розгляду заперечував проти заявлених позовних, які не визнав в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю та недоведеністю.

В судове засіданні представники третіх осіб Харківське міське управління юстиції, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», ПАТ БАНК «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не зявилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення судового розгляду від представників до суду не надходило, у звязку з чим суд вважає за можливим розглянути справу за їх відсутністю, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не зявилась, її представник ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності надав до суду заяву про проведення судового засідання за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позовних вимог позивача.

Суд, заслухавши пояснення присутніх сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 28.01.2008 року між ОСОБА_8 та Чан Тхієн Суан було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу № 1, 1-го поверху №1-12, 2-го поверху №14-22, в літ.«А-2» загальною площею 330,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Громадянська, 5, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 реєстр № 674. Між Чан Тхієн Суан та АКБ «МЕРКУРІЙ» було укладено іпотечний договір стосовно обєкту, з метою забезпечення виконання зобовязань по договору споживчого кредиту, який було зареєстровано в Державному реєстрі іпотек приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та 29.01.2008 року та в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 28.01.2008 року. Пізніше, 29.12.2009 право власності було зареєстровано за ПАТ банк «МЕРКУРІЙ» (договір від 27.02.2009 № 685).

31 липня 2015 року за результатами проведення аукціону між позивачем та публічним акціонерним товариством Банк «Меркурій», було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу №1, 1-го поверху №1-12, 2-го поверху №14-22, в літ.«А-2» загальною площею 330,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Громадянська, 5, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою, реєстр № 1234. Право власності позивача на даний обєкт було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 10631922, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01 (далі за текстом обєкт).

Дані обставини підтверджено наявними в справі копіями договору купівлі-продажу обєкту від 31.07.2015 року укладеного між позивачем та ПАТ Банк «МЕРКУРІЙ», витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на Обєкт за позивачем від 31.07.2015, акту приймання-передачі обєкту складеного між позивачем та ПАТ Банк «МЕРКУРІЙ», інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 16.09.2015.

ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ФОРВАРД» з 07.07.2006 року було орендарем частини обєкту - а саме нежитлового приміщення 1-го поверху в літ.«А-2» площею 105,5 кв.м, по вул. Громадянській, 5 у м. Харкові (орендодавець на той час власник ОСОБА_8В.). ОСОБА_8 повідомив усіх орендарів про намір продати належні йому нежитлові приміщення обєкту. Слід зауважити, що жоден з орендарів не скористався своїм правом пріоритетного покупця і обєкт було продано Чан Тхієн Суан. ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ФОРВАРД» звернулося до Київського районного суду м. Харкова з позовом про переведення на себе прав та обовязків покупця обєкту та визнання права власності на обєкт. 10.10.2008 року заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова (скасованим пізніше ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.09.2009) даний позов було задоволено. Але в результаті подальшого розгляду даної справи в судах першої та апеляційної інстанцій, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року по справі № 2-1055/10/17 (залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04.08.2010 року) вищезазначений позов ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ФОРВАРД» було залишено без задоволення.

Посилаючись на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2008 року (скасованого пізніше ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.09.2009), 28.10.2008 року ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ФОРВАРД» уклало без нотаріального посвідчення угоду з ТОВ «ДЕКУРІОН» договір купівлі-продажу обєкту.

13.11.2008 року рішенням Господарського суду Харківської області по справі №29/506-08 визнано дійсним вищезазначений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 28.10.2008 року між ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ФОРВАРД» та ТОВ «ДЕКУРІОН» та визнано право власності за останнім. 08.12.2008р. право власності було зареєстровано КП «Харківське міське БТІ» за ТОВ «ДЕКУРІОН». Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.12.2010 року по справі №29/284-10, винесеною за результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ БАНК «МЕРКУРІЙ» (на той час іпотекодержатель обєкту), вищезазначене рішення Господарського суду Харківської області по справі №29/506-08 від 13.11.2008 року скасовано, в задоволенні позову відмовлено. Постановою Вищого господарського суду України по справі №29/284-10 (№29/506-08) від 02.03.2011 року вищевказану постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.12.2010 року по справі №29/284-10 залишено без змін. Зазначені обставини підтверджено наявними в матеріалах справи текстами відповідних судових рішень з Єдиного державного реєстру судових рішень.

ПАТ БАНК «МЕРКУРІЙ» не звернулося до відповідних установ державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (на той час КП «Харківське міське БТІ») з наміром внести відповідний запис про скасування державної реєстрації права власності за неналежними власниками. 17.09.2009 року ТОВ «ДЕКУРІОН» передало спірні приміщення в іпотеку відповідачу - ТОВ «КОМПАНІЯ «ПАРТНЕР» в забезпечення виконання зобовязань перед ТОВ «КОМПАНІЯ «ПАРТНЕР». 31.01.2011р. ТОВ «КОМПАНІЯ «ПАРТНЕР» у звязку з невиконанням ТОВ «ДЕКУРІОН» зобовязань по договору переоформлює на себе право власності на обєкт, в результаті чого отримує свідоцтво, видане державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 від 31.01.2011р. №5-236 (далі Свідоцтво).

Під час розгляду справи представником відповідача було зазначено, що відповідачем нібито було придбане спірне нерухоме майно в результаті торгів. Дані твердження спростовуються залученою до матеріалів справи копією Свідоцтва, в якому прямо зазначено, що торги не відбулися та відповідач - ТОВ «Компанія «Партнер» виявив бажання залишити за собою непродане майно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представники позивача наполягають на нікчемності правочину щодо видачі свідоцтва та оформлення права власності за відповідачем.

Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику цивільних справ про визнання правочинів недійсними» якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

Оцінюючи доводи представників позивача щодо нікчемності правочину, за якими відповідач набув право власності на спірний обєкт та добросовісності відповідача як набувача спірного майна, суд зазначає наступне. Вищезгаданими постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.12.2010 року по справі №29/284-10, постановою Вищого господарського суду України по справі №29/284-10 (№29/506-08) від 02.03.2011, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2010 року по справі №2-1055/10/17 скасовано підстави виникнення права власності на спірне майно у ТОВ «ДЕКУРІОН» та встановлено відсутність прав для відчуження ТОВ «ДЕКУРІОН» спірного обєкту.

Згідно статей 330, 387, 388 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Добросовісним визнається набувач, який не знав і не міг знати про те, що він придбає майно в особи, яка не мала права його відчужувати.

Пунктами 21-27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено наступні правові позиції.

У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 Цивільного кодексу . Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК.

Разом із тим відплатність придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача. Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

Набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване не за відчужувачем або у цьому реєстрі був запис про судовий спір відносно цього майна (обтяження).

Водночас запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відчужувача не є безспірним доказом добросовісності набувача.

Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.

Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна.

З наявних у справі матеріалів та доказів судом встановлено, що відповідач при придбанні спірного майна у відчужувача - ТОВ «ДЕКУРІОН», а саме отриманні Свідоцтва знав, що правовстановлюючим документом відчужувача було рішення господарського суду Харківської області від 13.11.2008 по справі №29/506-08, міг та повинен був знати, що дане рішення господарського суду на той момент було вже скасовано постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.12.2010 року по справі №29/284-10, а отже відповідач повинен був засумніватися у праві відчужувача ТОВ «ДЕКУРІОН» на відчуження майна.

Крім того, на момент отримання вищевказаного Свідоцтва відповідачем, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на даний спірний обєкт з тим же номером 21926894 було зареєстровано право власності за іншим субєктом ПАТ Банк «МЕРКУРІЙ», що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 16.09.2015, яка міститься в матеріалах справи.

Враховуючи наведені обставини, та керуючись положеннями ст.ст.330,387,388 ЦК України, вищевказаними правовими позиціями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» суд дійшов висновку, що відповідач - ТОВ «КОМПАНІЯ «ПАРТНЕР» не може вважатися добросовісним набувачем спірного майна в розумінні ст. 388 ЦК України.

Згідно вимог статтями 215, 216 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок є нікчемним.

Таким чином, враховуючи наведені висновки суду та встановлені обставини та керуючись ст.ст. 215, 216, 228, 330, 387, 388 Цивільного кодексу України , правовими позиціями постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику цивільних справ про визнання правочинів недійсними», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» суд дійшов висновку про нікчемність правочину з придбання відповідачем спірного обєкту шляхом оформлення Свідоцтва.

Згідно правових позицій п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику цивільних справ про визнання право чинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 Цивільного кодексу України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 Цивільного кодексу України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини п'ятої статті 12 Цивільного кодексу України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Таким чином, в рамках даних спірних правовідносин єдиним способом захисту права власності позивача є витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про державну реєстрацію права власності відповідача.

Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Також згідно ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до статті 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя регулюється положеннями статті 65 Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 369 Цивільного кодексу України та частини другої статті 65 Сімейного кодексу України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Такі висновки зазначені в постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року № 6-1327цс15.

Згідно зі статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в ході судового розгляду, у звязку з чим підлягають задоволенню в частині позовних вимог, направлених ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.10.2016 року щодо позовних вимог про припинення права власності та витребування з чужого незаконного володіння.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішити в порядку статі 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.1 18-120 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 Абделхамід до товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР», треті особи Харківське міське управління юстиції, комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3, ПАТ БАНК «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про припинення права власності та витребування з чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати у товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПАРТНЕР» на користь ОСОБА_1 ОСОБА_2 Абделхамід обєкт нерухомого майна - нежитлові приміщення підвалу №1, 1-го поверху 1-12, 2-го поверху №14-22 в літ.«А-2», м. Харків, вулиця Громадянська, 5, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, які також зазначені в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наступним чином - нежитлове приміщення підвалу №І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ.«А-3» м. Харків, вулиця Громадянська, 5, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1.

Припинити право власності товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПАРТНЕР» та припинити будь-які інші повязані та похідні речові права та права третіх осіб на нежитлові приміщення підвалу №І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ.«А-3» м. Харків, загальною площею 340,8 кв.м, вулиця Громадянська, 5, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -