АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.,

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року позивач звернувся із зазначеним позовом, уточнивши який зазначив, що 26 листопада 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є «Універсал Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 006-2902/756-0523, за яким остання отримала кредит у розмірі 44000 швейцарських франків строком до 10 листопада 2027 року зі сплатою 9,45 % річних за користування кредитом.

26 листопада 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений також кредитний договір № 006-2902/756-0524, за яким остання отримала кредит у розмірі 60000 швейцарських франків строком до 10 листопада 2027 року зі сплатою 10,95 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 26 листопада 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 006-2902/756-0523-Р та договір поруки № 006-2902/756-0524-Р.

ОСОБА_1 не виконала зобов'язань за кредитними договорами, тому Банк просив стягнути на свою користь солідарно із відповідачів заборгованість станом на 13 травня 2014 року у розмірі 101440,49 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБ України складало 1 331 791,90 грн., а також покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн. (т.1 а.с.1-7, 124-132)

Заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору №006-2902/756-0523 від 26 листопада 2007 року у розмірі 544 206,22 грн., за кредитним договором № 006-2902/756-0524 від 26 листопада 2007 року у розмірі 787 585,68 грн., а всього стягнуто 1 331 791,90 грн. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» судовий збір в сумі 3654 грн. (т.1 а.с.172-177)

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 12 липня 2017 року, з урахуванням ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 07 вересня 2017 року про виправлення описки, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року відмовлено. (т.1 а.с.215-216, 237)

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 посилалась на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Обґрунтовуючи скаргу апелянт зазначила, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором не може бути належним та допустимим доказом у справі. Крім того, апелянт вважає, що Банком подано позов із пропуском строку позовної давності і вказує, що судом не застосовано до даних правовідносин вимоги ст. 559 ЦК України. (т.1 а.с.220-225)

В судовому засіданні представник Банку - ОСОБА_3 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. ОСОБА_1 була повідомлена сповіщенням її представника ОСОБА_4, ОСОБА_2 був сповіщений під особистий підпис в порядку, передбаченому частиною 6 ст. 76 ЦПК України. (т. 1 а.с. 244-250 т. 2 а.с. 10-17, 19-20)

Зважаючи на вимоги ч.ч. 5, 6 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідні роз'ясненнями містяться і в п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 (із змінами в редакції Постанови від 07.02.2014 р. N 7) «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Судом встановлено, що 26 листопада 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 006-2902/756-0523, за яким остання отримала кредит у розмірі 44000 швейцарських франків строком до 10 листопада 2027 року зі сплатою 9,45 % річних за користування кредитом. (т.1 а.с.23-28)

За п. 1.1.1 кредитного договору за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 28,35% річних, при цьому, розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим Договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника.

Додатком № 2 до вищевказаного кредитного Договору передбачено, що чергові платежі боржник повинна була здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця. (т.1 а.с.31-32)

02 лютого 2009 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду б/н до вищевказаного кредитного договору, за умовами якої встановлено наступний порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами:

- з 02 лютого 2009 року та до 14 січня 2010 року включно: базова процентна ставка - 7,44% річних; підвищена процентна ставка - 22,32% річних;

- з 15 січня 2010 року та до 14 січня 2015 року включно: базова процентна ставка - 12,43% річних; підвищена процентна ставка - 37,29% річних;

- починаючи з 15 січня 2015 року: базова процентна ставка - 11,45% річних; підвищена процентна ставка - 34,35% річних.

Відповідно до пункту 1.1.4. Додаткової угоди до кредитного договору, сторони погодили, що у разі виникнення у позичальника простроченої заборгованості за цим договором протягом періоду з 02 лютого 2009 року по 14 січня 2010 року включно та відсутності її погашення протягом перших трьох календарних днів з дати виникнення такого прострочення позичальник зобов'язується починаючи з четвертого календарного дня виникнення прострочення, сплачувати кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: базова процентна ставка - 11,45% річних; підвищена процентна ставка - 34,35% річних. (т.1 а.с.33-43)

26 листопада 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений також кредитний договір № 006-2902/756-0524, за яким остання отримала кредит у розмірі 60000 швейцарських франків строком до 10 листопада 2027 року зі сплатою 10,95 % річних за користування кредитом. (т.1 а.с.62-67)

За п. 1.1.1 кредитного договору за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 32,85% річних, при цьому, розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим Договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника.

Додатком № 2 до вищевказаного кредитного Договору передбачено, що чергові платежі боржник повинна була здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця. (т.1 а.с.70-72)

02 лютого 2009 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду б/н до вищевказаного кредитного договору, за умовами якої встановлено наступний порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами:

- з 02 лютого 2009 року та до 14 січня 2010 року включно: базова процентна ставка - 7,44% річних; підвищена процентна ставка - 22,32% річних,

- з 15 січня 2010 року та до 14 січня 2015 року включно: базова процентна ставка - 14,29% річних; підвищена процентна ставка - 42,87% річних.

- починаючи з 15 січня 2015 року: базова процентна ставка - 12,95% річних; підвищена процентна ставка - 38,85% річних.

Відповідно до пункту 1.1.4. Додаткової угоди до кредитного договору, сторони погодили, що у разі виникнення у Позичальника простроченої заборгованості за цим Договором протягом періоду з 02 лютого 2009 року по 14 січня 2010 року включно та відсутності її погашення протягом перших трьох календарних днів з дати виникнення такого прострочення Позичальник зобов'язується починаючи з четвертого календарного дня виникнення прострочення, сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: базова процентна ставка - 12,95% річних; підвищена процентна ставка - 38,85% річних. (т.1 а.с.73-83)

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 26 листопада 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 006-2902/756-0523-Р та договір поруки № 006-2902/756-0524-Р. (т.1 а.с.55-57, 94-96)

02 лютого 2009 року між Банком та ОСОБА_2 були укладені Додаткові угоди до вищевказаних Договорів поруки.(т.1 а.с.58-59, 97-98)

За вказаними договорами поручитель ОСОБА_2 надав згоду відповідати за зобов'язаннями боржника на вищевказаних умовах кредитних Договорів з урахуванням укладених сторонами Додаткових угод до кредитних договорів. (т.1 а.с.55-57, 94-96)

Цих обставин, підписання кредитних договорів і договорів поруки, а також отримання у кредит коштів у вищезазначеній сумі та право надавати кредит в іноземній валюті ОСОБА_1 не заперечувала.

ОСОБА_1 належним чином не виконала зобов'язань за кредитними договорами, має заборгованість, її обов'язок сплатити Банку кредитну заборгованість у розмірі 101440,49 швейцарських франків, яка складається із заборгованості:

- за кредитним договором № 006-2902/756-0523 від 26 листопада 2007 року в розмірі 41451,33 швейцарських франків, з яких: 527,38 швейцарських франків - прострочена заборгованість по кредиту, 38382,61 швейцарських франків - сума дострокового стягнення кредиту, 2493,72 швейцарських франків - відсотки, 47,62 швейцарських франків - підвищені відсотки;

- за кредитним договором № 006-2902/756-0524 від 26 листопада 2007 року в розмірі 59989,16 швейцарських франків, з яких: 849,26 швейцарських франків - прострочена заборгованість по кредиту, 53291,86 швейцарських франків - сума дострокового стягнення кредиту, 5713,69 швейцарських франків - відсотки, 134,35 швейцарських франків - підвищені відсотки.

Розрахунки такої заборгованості наведені позивачем станом на 13 травня 2014 року і зазначені в оскаржуваному рішенні районного суду, передбачені і відповідають змісту укладених Банком і ОСОБА_1 кредитних договорів. (т.1 а.с.49-51, 89-91)

Оскільки між Банком та ОСОБА_2 у встановленому законом порядку було укладено договори поруки від 26 листопада 2007 року за п.п. 1.1-1.5 якого останній зобов'язувався перед кредитором солідарно відповідати за виконання зобов'язання ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про солідарну відповідальність відповідачів.

Наведені розрахунки обґрунтовані наявними у справі доказами, в межах заявлених позовних вимог, враховано період порушення боржником умов договору, і сплату нею коштів на виконання договору і часткове погашення заборгованості. Відповідачі не надали власного розрахунку суми заборгованості за кредитним договором, доводи щодо неправильності такого розрахунку зробленого позивачем спростовуються матеріалами справи.

З такими умовами за кредитними договорами і договорами поруки погодились боржник ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_2 під час їх укладення, про що свідчать їх підписи.

За наданими Банком розрахунками заборгованості за кредитними договорами, ОСОБА_1 почала порушувати виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором № 006-2902/756-0523 від 26 листопада 2007 року з 15 жовтня 2013 року, а за кредитним договором № 006-2902/756-0524 від 26 листопада 2007 року з 15 вересня 2013 року. У період з 17 грудня 2007 року до 17 лютого 2014 року ОСОБА_1 здійснювала погашення кредитної заборгованості, у т.ч. частково, тобто вчиняла дії, які свідчать про визнання нею свого боргу, такі дії відповідачки з огляду на положення ч. 1 ст. 264 ЦК України є підставою для висновку про переривання перебігу позовної давності. (т.1 а.с.49-51, 89-91)

Повідомленнями від 04 березня 2014 року Банк заявив до боржника і окремо до поручителя письмові вимоги про дострокове повернення кредиту, та заявив, що у випадку непогашення простроченої заборгованості, термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав на 61 день з моменту отримання вимог. Із зазначеним позовом звернувся до боржника і поручителя 06 червня 2014 року, тобто до спливу шестимісячного строку встановленого положеннями частини 4 ст. 559 ЦК України. (т.1 а.с.52-54, 60-61)

За вищенаведених обставин колегія суддів відхилила доводи апелянта про незастосування судом наслідків пропуску строків позовної давності із посиланням на ч. 4 ст. 267 ЦК України і припинення поруки із посиланням на положення ч. 4 ст. 559 ЦК України.

За наявними в матеріалах справи розписками, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були сповіщені про місце, день та час розгляду справи районним судом. Зокрема ОСОБА_1 була сповіщена під особистий підпис, а ОСОБА_2 сповіщався в порядку передбаченому ч. 6 ст. 76 ЦПК України. (т.1 а.с.144, 150, 153-155, 159-168)

Вказане свідчить, що суд першої інстанції належним чином сповіщав відповідачів про розгляд справи судом, а останні мали можливість подати заперечення проти заявленого позову, у т.ч. письмову заяву про застосування судом строку позовної давності, як підставу відмови в позові.

За змістом ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності та обґрунтованості рішення суду, а враховуючи те, що стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права, суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 р. у справі N 6-2307цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

В суді першої інстанції відповідачі мали можливість проте не заявляли про застосування строку позовної давності як підставу відмови в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхилила доводи апелянта про застосування строку позовної давності як підставу відмови в позові.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню із відповідачів в рівних частках на користь позивача судовий збір за розгляд справи районним судом.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність ухваленого судом рішення, тому з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п.п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

Д.Р.Гаращенко

Справа № 22-ц/796/9685/2017

Унікальний номер 760/12296/14-ц

Головуючий у першій інстанції - Кушнір С.І.

Доповідач Левенець Б.Б.