Ухвала

іменем україни

1 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: державний нотаріус Сьомої одеської державної нотаріальної контори Рубінчик Людмила Олександрівна, ОСОБА_9, про визнання недійсним заповіту, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 2002 року весь час фактично проживав з ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_10 була людиною похилого віку, хворіла, він доглядав за нею, купував ліки та допомагав по господарству.

27 жовтня 2006 року ОСОБА_10 склала заповіт, за яким все своє майно, з чого б воно не складалось, заповіла йому і ОСОБА_9 в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 померла. Після її смерті стало відомо про існування іншого заповіту, складеного ОСОБА_10, за яким все своє майно вона заповіла ОСОБА_7

Позивач вважав, що цей заповіт слід визнати недійсним, оскільки за життя ОСОБА_10 мала поганий зір, власноручно підпис у заповіті поставити не могла.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано недійсним заповіт від 22 серпня 2008 року, посвідчений державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Рубінчик Л.О., зареєстрований в реєстрі за № 1-19/2, складений від імені ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції правильно виходив із встановлених у справі обставин, які свідчать про те, що за життя ОСОБА_10 була власником квартири АДРЕСА_1.

27 жовтня 2006 року ОСОБА_10 склала заповіт, за яким все належне їй майно заповідала в рівних частках ОСОБА_6 та ОСОБА_9 Заповіт було посвідчено при свідках приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстровано в реєстрі за № 5464.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на майно у вигляді Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_10 до нотаріуса звернувся 27 травня 2014 року ОСОБА_6 Разом із цим 23 липня 2014 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 22 серпня 2008 року, складеним від імені ОСОБА_10 на його ім'я, звернувся ОСОБА_7

Для з'ясування обставин справи щодо можливості підписання спірного заповіту ОСОБА_10, судом призначалися експертизи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року за клопотанням позивача у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу щодо відповідності підпису від імені ОСОБА_10 у заповіті від 22 серпня 2008 року - особистому підпису особи, проведення якої було доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Проте матеріали цивільної справи були повернуті до суду без виконання із повідомленням судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ОСОБА_12 від 8 червня 2015 року про неможливість ухвалення висновку. Причиною неможливості проведення призначеної експертизи була неможливість виявлення документів будь-якого характеру, які б містили власноручний підпис або будь-який рукописний текст, виконаний ОСОБА_10

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 7 липня 2015 року за клопотанням позивача у справі було призначено судову медичну експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання:

1. Якими захворюваннями страждала ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 1999 року по 2008 рік.

2. Чи страждала ОСОБА_10 на момент серпня 2008 року хронічною незворотною патологією очей

3. Чи могла ОСОБА_10 за станом здоров'я та медичними показниками, з урахуванням незворотної патології очей, поставити власноручний підпис у заповіті від 22 серпня 2008 року, посвідченому державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Рубінчик Л.О., зареєстрованому в реєстрі за номером 1-19/2.

Проведення експертизи було доручено експертам КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (а. с. 177-178, т. 1).

Згідно з висновком від 4 грудня 2015 року № 217 експертною комісією було встановлено, що з 1999 року ОСОБА_10 перебувала під наглядом офтальмолога поліклініки, коли вперше їй було поставлено діагноз: прогресуюча катаракта, дегенерація сітківки. Вже у 1999 року зір ОСОБА_10 був різко знижений (зір на праве око складав 0,15 діоптрій, на ліве - 0,06 діоптрії, при цьому зір не коригувався). У 2001 році зір ОСОБА_10 став ще гіршим, і становив 0,05 діоптрій на праве око, і 0,03 діоптрії на ліве око. У 2004 році у ОСОБА_10 зазначалось потовщення і гіперемія країв повік обох очей, рогівка очей була мутнуватою, що чітко вказувало на прогресуючу катаракту, тобто патологія органу зору погіршувалась і далі. До травня місяця 2008 року ОСОБА_10 вже нічого не бачила, відзначались різі в очах, при огляді офтальмологом відзначено потовщення і гіперемія країв повік, гнійне відокремлюване; рогівка каламутна. До жовтня 2008 року ОСОБА_10 пред'являла скарги на різі в очах, сльозотечу, при огляді офтальмологом відзначено, що обидва ока набряклі, відзначалася гіперемія, слизові виділення, каламутна рогівка, очне дно не офтальмоскопувалося (а. с. 187-190, т. 1).

Експертами з'ясовано, що ОСОБА_10 страждала незворотною патологією органа зору, що тривало перебігала (була хронічною), і станом на серпень 2008 року ОСОБА_10 була сліпа. У зв'язку з цим, експертами зроблено висновок, що станом на 22 серпня 2008 року ОСОБА_10, як повністю сліпа, не могла читати, писати, в тому числі і розписуватися, а значить, не могла поставити власноруч підпис у будь-якому документі, у тому числі і в заповіті, процитованому в редакції зазначеного питання суду.

У відкритому судовому засіданні 11 лютого 2016 року судово-медичний експерт ОСОБА_13 повністю підтримав ухвалений висновок та розгорнуто пояснив, зокрема, що з моменту втрати зору, як правило, здібність до написання в особи зберігається, але в подальшому прогресивно зменшується. У зв'язку із тим, що підекспертній ОСОБА_10, яка повністю втратила зір, декілька років до того, було необхідно розписатися не на чистому аркуші паперу, а поставити підпис у конкретному, невеликому за розміром місці заповіту, - самостійно здійснити таку дію ОСОБА_10 не могла.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 2 березня 2016 року за клопотанням відповідача у справі була призначена повторна посмертна судово-медична комісійна експертиза, на вирішення якої були постановлені наступні питання:

1. Якими захворюваннями страждала ОСОБА_10 в період з 1999 року по 2008 рік.

2. Чи страждала ОСОБА_10 на момент серпня 2008 року хронічною незворотною патологією очей.

3. Чи могла ОСОБА_10 за станом здоров'я та медичними показниками, з урахуванням незворотної патології очей поставити власноручний підпис у заповіті від 22 серпня 2008 року, посвідченому державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Рубінчик Л.О.. зареєстрованому в реєстрі за номером 1- 19/2.

Проведення повторної експертизи було доручено експертам Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України.

Згідно з висновком від 14 червня 2016 року № 110/16, експертною комісією було встановлено, що ОСОБА_10 в період з 1999 до 2008 року зверталась до офтальмолога поліклініки за медичною допомогою зі скаргами на зниження гостроти зору в зв'язку з прогресуючою катарактою та дегенерацією сітківки. Станом на 2008 рік у ОСОБА_10 згідно із записами в амбулаторній карті визначалась незріла катаракта правого ока та зріла катаракта лівого ока, при цьому зазначена в медичній документації гострота зору дозволяла їй лише розрізняти рухи руки біля обличчя та реагувати на світло. Це унеможливлювало процес читання та бачення написаної інформації. Відомості про наявність у ОСОБА_10 на 2008 рік захворювань, які б перешкоджали можливості здійснювати рухи рукою, необхідні для написання літер, відсутні, проте стан її зору не дозволяв бачити написане. При цьому експертами зазначено, що питання про те, чи могла ОСОБА_10 «поставити власноручний підпис у заповіті від 22 серпня 2008 року ...», виходить за межі компетенції суто судово-медичної експертизи (а. с. 2-7, т. 2).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції належним чином перевірив всі обставини у справі, надав оцінку наявним у справі доказам та висновкам судових експертиз, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_6 про визнання недійсним заповіту від 22 серпня 2008 року, виходячи із того, що оспорюваний позивачем заповіт всупереч положенням ст. ст. 207, 1247 ЦК України містить підпис від імені ОСОБА_10 особисто, у той час як особа у зв'язку із сліпотою була позбавлена можливості здійснювати читання та бачення написаної інформації, у тому числі бачити написане, а також поставити власноручний підпис у тексті документа без стороннього втручання, що ставить під сумнів вільність волевиявлення померлої та бажання настання відповідних правових наслідків.

Такий висновок суду ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та вимогах закону.

Скасовуючи законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вдався до переоцінки доказів, зокрема показань свідків, які були досліджені місцевим судом, й, не досліджуючи нових доказів, дійшов помилкового висновку про недоведеність заявлених ОСОБА_6 позовних вимог.

Однак такий висновок апеляційного суду не відповідає встановленим у справі обставинам та наявним у справі доказам, яким суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України надав належну оцінку.

Ураховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року скасувати, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.М. Ситнік Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак Головуючий Судді: