Справа № 313/1644/16-ц
Провадження №2/ 313/98/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на земельні ділянки

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 з проханням визнати договір купівлі-продажу земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 загальним розміром: 0,8012 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: НОМЕР_1 (державний акт на право власності на земельну ділянку від 02.04.2010 р. серії НОМЕР_2); 0,1762 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: НОМЕР_3 (державний акт на право власності на земельну ділянку від 02.04.2010 р. серії НОМЕР_4), укладений 20.11.2011 р. з ОСОБА_3 - виконаним та дійсним.

Також просить визнати право власності на земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 загальним розміром: 0,8012 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: НОМЕР_1; 0,1762 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: НОМЕР_3.

У ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, у зв'язку з чим провести переоформлені права на придбане майно не має можливості, тому він вимушений звернутися за захистом порушеного права до суду.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на ч.2 ст. 218, ч.2 ст.220, 638 та 657 ЦК України.

ОСОБА_1 та його представник у судове засідання не з'явилися, але в наданій заяві представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просить винести рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Судові витрати залишити за позивачем.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але до суду звернувся із заявою у якій повністю визнає заявлені до неї вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог за її відсутності, без фіксування судового процесу (а.с. 25).

Ухвалою суду від 11.01.2017 р. відповідачці відмовлено у прийнятті заяви про визнання позову ОСОБА_1 про визнання права власності на земельні ділянки у цивільній справі № 313/1644-ц. (а.с.27).

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст.158, 169 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

20.11.2011 р. ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальним розміром: 0,8012 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: НОМЕР_1; 0,1762 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: НОМЕР_3 (а.с.15).

Належність вказаних земельних ділянок ОСОБА_3 підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку від 02.04.2010 р. серії НОМЕР_4 та від 02.04.2010 р. серії НОМЕР_2 ( а.с.13,14).

У позові ОСОБА_1 зазначає , що у зв'язку із віддаленістю від районного центру та браком часу нотаріально договір купівлі-продажу не складався і угода ніде не реєструвалася. На підтвердження укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_3, 20.11.2011 р. надав власноручно написану розписку про отримання від позивача 5 000,00 грн. в рахунок продажу вищевказаних земельних ділянок та забезпечив повний доступ до них.

ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 (а.с.6).

На теперішній час спадщина за законом у встановленому порядку не прийнята та не визнана відумерлою, спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину відсутні.

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку станом на 02.10.2016 р. вищевказані земельні ділянки оформлені на ОСОБА_3

Зазначеними ділянками з часу придбання позивач користується по теперішній час.

Згідно спадкової справи № 80/2012 наявний лише один спадкоємець п'ятої черги - двоюрідна сестра ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є відповідачем у справі (а.с.34-59).

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Пленум Верховного Суду України в п.13 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11. 2009 р. роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210,640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно зі ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Таким чином, договір купівлі-продажу, предметом якого є нерухоме майно, має бути обов'язково нотаріально посвідченим.

Всупереч вимогам ст.657 ЦК України договір від 20.11.2011р. укладено у простій письмовій формі та відсутнє його нотаріальне посвідчення, тому він не може бути визнаний судом дійсним на підставі ч.2 ст.220 ЦК України, а відтак, відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 19 червня 2013 року у справі № 6-49цс13.

Відповідно до ст.360-7 ЦПК України ці судові рішення є обов'язковими для всіх судів України і суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із цими рішеннями Верховного Суду України.

Підстави, відступити від правової позиції, викладеної у висновку Верховного Суду України, відсутні.

Крім того, однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину, однак докази на підтвердження такого факту ухилення, позивачем суду не надано.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Питання із судовими витратами у справі вирішити відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання договору купівлі-продажу земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 загальним розміром: 0,8012 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: НОМЕР_1 (державний акт на право власності на земельну ділянку від 02.04.2010 р. серії НОМЕР_2); 0,1762 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: НОМЕР_3 (державний акт на право власності на земельну ділянку від 02.04.2010 р. серії НОМЕР_4), укладений 20.11.2011 р. з ОСОБА_3 - виконаним та дійсним, а також визнання право власності на земельні ділянки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Веселівський районний суд в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О.Нагорний

14.03.2017