Справа № 263/1464/17
Провадження № 2/263/847/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

судді Мельник І.О.,

при секретарі Домановій І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сум боргу,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що між ним та ОСОБА_2 26.06.2015 року був укладений договір позики на суму 60 000,00 грн. зі строком повернення 26.12.2015 року. У звязку з неповерненням суми позики утворилась заборгованість за договором, яка складається з: 60000,00 грн. сума позики, 96000,00 грн. сума процентів за користування позикою з розрахунку 8% за кожен місяць користування позикою за період з 26.06.2015 року по 26.02.2017 року, 6744,00 грн. індекс інфляції за час прострочення повернення коштів за період з січня 2016 року по грудень 2016 року, 2100,00 грн. 3% річних від суми заборгованості за період з 26.12.2015 року по 26.02.2017 року, 128100,00 грн. - пеня від суми заборгованості за період з 26.12.2015 року по 26.02.2017 року, а всього 292944,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Позивач в судове засідання не зявився, в позові зазначив прохання про розгляд справи за його відсутності та не запереченням проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач був повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутність та відсутності відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 26.06.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого позикодавець передає позичальнику грошові кошти в розмірі 60000,00 грн. строком до 26.12.2015 року, зі сплатою 7% за кожен місяць користування позикою, які повинні виплачуватись не пізніше 26 числа кожного місяця, у разі невиплати даних процентів, вони повинні виплачуватись у розмірі 9%. Також відповідно до п. 1.4 вказаного договору у разі несвоєчасного повернення позики передбачена сплата пені в розмірі 0,5% від суми позики за кожен день прострочки, сплата 3% річних та інфляційних витрат.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачем не надано суду жодного доказ на спростування заявлених позовних вимог.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 18 липня 2012 року договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних суб'єктів учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб суб'єктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами ст. ст. 1046 1048 ЦК України.

Згідно ст. ст. 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від сум позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Так, заборгованість за договором позики від 26.06.2015 року в частині 8% процентів за кожен місяць користування сумою позики за період з 26.06.2015 року по 26.02.2017 року становить 96000,00 грн.(60000,00 грн.*8%/100*20 міс.).

Розрахунок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення з січня 2016 року по грудень 2017 року становить 6744,00 грн. (60 000,00 грн.*(112,4% - 100%):100%).

Сума 3% річних за прострочення повернення позики за період з 26.06.2015 року по 26.02.2017 року складає 2100,00 грн. (60000,00 грн.*3%:100%:12 міс.*14 міс.).

Розрахунок суми пені за період прострочення повернення позики з 26.06.2015 року по 26.02.2017 року становить 128100,00 грн. (60000,00 грн.*0,5%/100%*427 дн.).

Відповідно до договору позики відповідач зобовязався виконувати погашення позики в порядку та у строки відповідно до договору.

Отже, оцінюючи з'ясовані обставини справи та представлені доказами у їх сукупності, враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення вказаного позову та про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 26.06.2015 року в розмірі 292944,00 грн.

Зважаючи на те, що позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, в силу положень частини третьої статті 88 ЦПК України, суд відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2929,44 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 204, 536, 553, 554, 625, 629, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 11, 15, 30, 60, 88, 174, 197, 213 215, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованість за договором позики-застави від 26.06.2015 року в розмірі 292944,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір в розмірі 2929,44 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів від дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області. Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошені судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів від дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.О. Мельник