Справа № 346/2853/17
Провадження № 2/346/1482/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі:судді: ОСОБА_1

секретаря: Матушевська Г. Д.,

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 районної державної адміністрації Івано-Франківської області, ОСОБА_6 сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання незаконними рішень виконавчого комітету Гірської сільської ради, виконкому ОСОБА_5 районної ради , виконкому ОСОБА_6 сільської ради Коломийського району та визнання недійсними свідоцтва про право власності на житловий будинок та дублікату свідоцтва, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з даною позовною заявою та просить суд визнати незаконними та скасувати: рішення виконавчого комітету Гірської сільської ради Косівського району № 53 від 23 листопада 1988 року та рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 районної ради № 8 від 11 січня 1989 року в частині оформлення права власності на будинок № 39 по вул. Мокрій в селі Спас за відповідачем ОСОБА_4, та рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ради Коломийського району № 94 від 09.12.2008 року про оформлення дублікату свідоцтва про право власності на згадане будинковолодіння. Також просить суд визнати недійсним свідоцтво про право власності, видане на імя ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 районної ради № 8 від 11 січня 1989 року та дублікат свідоцтва серії САВ № 348799, виданий ОСОБА_6 сільською радою Коломийського району 08.01.2009 року на підставі рішення № 94 від 09.12.2008р.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_4є її, позивача, колишнім чоловіком, з яким вони перебували в шлюбі з 08.11.1980 року по 09.02.2015 року. Після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_4 залишився проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки спільне проживання стало неможливим, то в липні 2016 року вона, позивач, попросила відповідача звільнити будинок, який залишився їй в спадщину після смерті її баби ОСОБА_7, на що відповідач ОСОБА_4 заявив, що будинок належить йому і на підтвердження представив інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. З даних документів вона дізналася, що дійсно будинок № 39 по вул. Мокра в селі Спас Коломийського району Івано-Франківської області зареєстрований на праві приватної власності за відповідачем ОСОБА_4 на підставі дублікату свідоцтва про право власності, виданого ОСОБА_6 сільською радоюКоломийського району 08.01.2009 року САВ № 348799 на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ради Коломийського району за № 94 від 09.12.2008 року.

Отримавши копію рішення ОСОБА_6 сільської ради Коломийського району № 94 від 09.12.2008 року, дізналася, що рішення про оформлення дублікату свідоцтва про право власності на будинок № 39 по вул. Мокра у селі Спас на імя відповідача ОСОБА_4 прийнято на підставі матеріалів Коломийського МБТ1 про реєстрацію права власності на спірний будинок за відповідачем на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 районної ради № 8 від 11.01.1989 року, яким затверджене рішення виконавчого комітету Гірської сільської ради Косівського району № 53 від 23 листопада 1988 року.

Вважає, що рішення виконкому Гірської сільської ради Косівського району № 53 від 23 листопада 1988 року, виконкому ОСОБА_5 районної ради № 8 від 11 січня 1989 року та виконкому ОСОБА_6 сільської ради Коломийського району № 94 від 09.12.2008 року є незаконними, а видане на їх підставі свідоцтво та його дублікат є недійсними.

Зазначає, що будинок № 39 по вул. Мокра в селі Спас належав на праві власності її бабі ОСОБА_7, що стверджується записами в погосподарських книгах та 1930 роком побудови будинку. Після смерті баби (06 грудня 1982 року) відкрилася спадщина за законом, так як заповіту вона не склала. На момент смерті ОСОБА_7 , вона, позивач проживала разом з нею в спадковому будинку, а тому фактично вступила в управління та володіння спадковим майном і, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР, тобто прийняла спадщину, і вона належить їй з моменту відкриття спадщини (ч.2 ст. 548 ЦК УРСР).

Відповідач ОСОБА_4 вселився в будинок після їхнього одруження в листопаді 1980 року. Вищезгаданий двір згідно записів в погосподарських книгах був робітничим, відповідачу не належав і у відповідача відсутні були підстави набуття права власності на спірне будинковолодіння у встановленому законом порядку.

Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 не заперечив щодо задоволення позовних вимог

Представник відповідача ОСОБА_5 районної державної адміністрації Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_6 сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності,позовні вимоги визнають повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

В ст.393 ЦК України також передбачено, що правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Судом встановлено, що будинок № 39 по вул. Мокра в селі Спас Коломийського району Івано- Франківської області належав бабусі позивача ОСОБА_7, що стверджується записами в погосподарських книгах (а.с. 12) , де зазначено рік збудування будинку 1930 .

ОСОБА_7 06 грудня 1982 року померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина за законом, так як заповіт остання не склала. Донька спадкодавиці вона ж мати позивача ОСОБА_8 померла раніше баби - 23 квітня 1976 року, як видно з копії свідоцтва про смерть (а.с.7) Відповідно до частини 2 статті 529 ЦК УРСР «внуки і правнуки спадкодавця являються спадкоємцями по закону, якщо до часу відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, який був би спадкоємцем».

На момент смерті ОСОБА_7 позивач ОСОБА_4 проживала разом з нею в спадковому будинку, що підтверджується довідкою ОСОБА_6 сільської ради № 518 (а.с.19) ,а тому фактично вступила в управління та володіння спадковим майном і відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР, що свідчить про прийняття позивачем спадщину (ч.2 ст. 548 ЦК УРСР).

Відповідач ОСОБА_4 вселився в будинок після одруження з позивачем в листопаді 1980 року. Як видно із записів в погосподарських книгах спірний двір відносився до робітничого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 48 ЦК УРСР угода, яка не відповідає вимогам закону є недійсною.

Аналогічно регулює це питання і ЦК України згідно ч.І ст. 203 якого «зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства.»

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу».

Частиною 1 статті 21 ЦК України в ред. 2003 року передбачено, що «суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади ... або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси».

Оскільки рішення Гірської сільської ради народних депутатів Косівського району від 23 листопада 1988 року № 53 про можливість оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки, рішення виконкому ОСОБА_5 районної ради народних депутатів № 8 від 11 січня 1989 року в частині оформлення права власності на будинок за відповідачем ОСОБА_9 суперечать закону та порушує права позивача, то останні підлягають визнанню незаконними та скасуванню.(а.с.15, 16) Так як рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ради Коломийського району № 94 від 09.12.2008р. про оформлення дублікату свідоцтва видано на підставі незаконних рішень, то відповідно його слід визнати незаконним та скасувати.(а.с.17)

Оскільки про видачу свідоцтва про право власності на будинок на імя відповідача ОСОБА_4 та реєстрацію за ним права власності на будинок позивач дізналася тільки в липні 2016 року, що стверджується копією витягу з Реєстру прав власності (яку вручив позивачу відповідач), то саме з цього часу почав перебіг строк позовної давності.(а.с.5)

Постановою Верховної Ради України за № 291/95ВР від 11.07.1995р. села Гірське та Долішнє Косівського району перейменовано на Спас та передані до Коломийського району, номер спірного будинку змінено із 114 на 39, що стверджується довідкою ОСОБА_6 сільської ради Коломийького району № 636 від 15.06.2017р.(а.с.18)

Отже, враховуючи вищенаведене, та беручи до уваги, що нормами діючого законодавства передбачено такий спосіб захисту порушених прав, як визнання недійсним відповідного акту органу державної влади або органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, як акту органу державної влади або органу місцевого самоврядування, за умови, що він не відповідає законові і порушує права власника, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту її прав, на що вказано вище, узгоджується з нормами діючого законодавства і встановленими по справі обставинами.

Враховуючи вищенаведене та ст.ст. 6,48 ЦК УРСР, ст.ст. 16,21, 203,215,393 ЦК України , керуючись ст..ст. 213-218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Гірської сільської ради Косівського району № 53 від 23 листопада 1988 року та рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 районної ради № 8 від 11 січня 1989 року в частині оформлення права власності на будинок № 39 по вул. Мокра в селі Спас за ОСОБА_4 та рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ради Коломийського району № 94 від 09 грудня 2008 року про оформлення дублікату свідоцтва про право власності на будинок № 39 по вул. Мокра в селі Спас Коломийського району.

Визнати недійсними свідоцтво про право власності, виданого на імя ОСОБА_4, на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 районної ради № 8 від 11 січня 1989 року та дублікат свідоцтва серії САВ № 348799, виданий ОСОБА_6 сільською радою Коломийського району 08 січня 2009 року на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ради Коломийського району за № 94 від 09 грудня 2008 року, на будинок № 39 по вул. Мокра в селі Спас Коломийського району.

Рішення набирає законної сили після закінчення встановленого строку апеляційного оскарження.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, або отримання його копії.

Суддя Беркещук Б. Б.