233 Справа № 2-519/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Малінова О.С.

за участю секретаря Поварніциної А.С.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання судового наказу мирового судді Сисольської судової дільниці Республіки Комі Російської Федерації про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2016 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надішло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання судового наказу мирового судді Сисольської судової дільниці Республіки Комі Російської Федерації про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2.

Як вбачається з матеріалів, адресою проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1.

Судом вживалися заходи щодо повідомлення ОСОБА_3 про надходження вказаного клопотання до суду та його права відповідно до вимог ст.395 ЦПК України у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.

Згідно повідомлення Центру поштового звязку №2 Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» № 07/11-32 від 13 лютого року, відповідно до Указу Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення»; - з 27 листопада 2014 року приймання до пересилання поштових відправлень до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в тому числі, до м. Макіївка, не здійснюється.

Вивчивши доводи клопотання, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що клопотання слід повернути без виконання, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 18 липня 2014 року мировим суддею Сисольської судової дільниці Республіки Комі Російської Федерації винесений судовий наказ по справі № 2-519/2014 про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Республіки Україна, Донецької області, м.Макіївка, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку та (чи) іншого доходу, щомісячно, починаючи з 14 липня 2014 року та до повноліття дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 396 ЦПК України у такому клопотанні може бути відмовлено якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Статтею 17 Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам від 22.01.1993 року (м.Мінськ) визначено, що у відносинах один з одним при виконанні даної Конвенції установи юстиції Договірних сторін користуються державними мовами Договірних сторін або російською мовою.

Примусове виконання судового рішення відбувається з дотриманням ст. 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам від 22.01.1993 року (м.Мінськ) шляхом подання Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення, яке подається до компетентного суду Договірної сторони, де рішення підлягає виконанню.

До Клопотання має бути додано рішення чи його завірена копія та офіційний документ про те, що рішення набрало законної сили; докази належного повідомлення відповідача, який був відсутній в судовому засіданні, про судовий розгляд; документ, що підтверджує угоду сторін у справах договірної підсудності.

Відповідно до ч.2 ст.53 Конвенції, до клопотання додаються: а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення; б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена; в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання; г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності.

Клопотання не відповідає зазначеним вимогам, а саме: заявник не надав належно оформлений документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена. Долучена до клопотання довідка № 2-519/2014 від 25 жовтня 2016 року (а.с.6) навпаки свідчить про те, що ОСОБА_2 по цивільній справі № 2-519/2014 за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не повідомлявся про час та місце розгляду справи; тоді як наявність документа, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена, є обов'язковою відповідно до вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах.

Частинами 2, 3 і 4 ст. 394 ЦПК України передбачено, що до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України та якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Законом строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) в інших випадках, встановлених законами України.

Заявником до справи не долучено доказів про те, що ОСОБА_2 було належним чином повідомлено про розгляд справи, що відповідно до п.2 ч.2 ст.396 ЦПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про розгляд справи, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Керуючись ст.10, 11, 60, 208-210, 390, 394, 396 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя: