Справа №751/3659/17
Провадження №2/751/1110/17
Рішення

Іменем України

19 вересня 2017 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

при секретарі Сащенко О. М.

з участю :

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовною заявою Новозаводської районної у м. Чернігові ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

Новозаводська районна у місті Чернігові рада звернулася до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнення аліментів на користь неповнолітнього сина.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 має малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.05.2016 року ОСОБА_3 було відібрано від матері ОСОБА_2, без позбавлення її батьківських прав та влаштовано до КЗМСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія». З інформації КЗ МСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» вбачається, що ОСОБА_2 відвідувала сина останній раз 23.11.2016 року, потім дитину не відвідувала, не телефонувала та не цікавилась, не приймала участі у вихованні та утриманні дитини, не вирішувала питання про повернення сина на виховання в сім'ю. З інформації ЧВП ГУНП в Чернігівській області відомо, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з березня 2016 року, місце її перебування встановити не вдалося, перебуває на профілактичному обліку у зв'язку із відбуванням покарання, не пов'язаним із позбавленням волі. 19.05.2017 року відповідачка написала пояснення, де вказала, що має намір працевлаштуватися, зробити ремонт у житловому приміщенні за місцем свого теперішнього мешкання. Пояснила, що не відвідувала сина, тому що вирішувала питання працевлаштування та шукала житло. На даний час відповідач своїх намірів не виконала. Вказують, що відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, чим не виконує вимог ст.ст. 150, 155 СК України та ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», а тому має бути позбавлена батьківських прав по відношенню до сина. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання свого сина, ОСОБА_3, 2013 року народження, тому просять стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина.

В судовому засіданні представник позивача - органу опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Окрім обставин, які зазначені в позовній заяві, доповнила, що відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов»язків, не цікавиться життям свого сина, не відвідує його.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлена згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за

Вислухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані : піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов"язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його матір'ю є відповідач по справі - ОСОБА_2, а батьком - ОСОБА_4 (а.с 5). Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану ( а.с 6).

Відповідач ОСОБА_2 проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1, разом з нею зареєстрований син ОСОБА_3, брат ОСОБА_5 та власник ОСОБА_6 (зворот а.с. 5).

18.05.2016 року Новозаводським районним судом м. Чернігова винесено заочне рішення, яким відібрано малолітню дитину ОСОБА_3 від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав (а.с. 7).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є вихованцем Комунального закладу медико-соціального захисту «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» і знаходиться на повному державному утриманні (а.с. 9) . За час перебування в закладі, його мати - ОСОБА_2 сина відвідувала останній раз 23.11.2017 року, не телефонувала, не цікавилась дитиною, не приймала участі у вихованні та утриманні дитини, не вирішує питання повернення дитини на виховання в сім'ю (а.с.9).

Рішенням виконавчого комітету від 12.06.2017 року № 120 затверджено висновок Новозаводської районної у м. Чернігові ради, відповідно до якого орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З огляду на вищевикладене, враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Новозаводської районної у м. Чернігові ради щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є обґрунтованими і заявлені з метою захисту прав та законних інтересів малолітнього ОСОБА_3, а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні було доведено, що відповідач на даний час не приділяє уваги своїй дитині, ухиляється від належного виховання сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника та одержувача аліментів та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку і має можливість надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини.

Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 19, 150, 155, 164, 165, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, враховуючи роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294, 367 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позовну заяву Новозаводської районної у м. Чернігові ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Чернігова, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Чернігова на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, для осіб , які брали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення - в той же строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя С. М. Ченцова