Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 311/2570/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Носик М.А.
Провадження № 22-ц/778/1195/17 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 18 січня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_3, заінтересовані особи - державний виконавець Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юрова Анастасія Андріївна, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», на неправомірні дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юрової Анастасії Андріївни,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої посилалася на те, що поштовим відправленням за № 994 від 26.08.2016 року на адресу ОСОБА_5 надійшла вимога державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за № 18471/6 від 25.08.2016 року, що складена Юровою А.А., щодо проведення виконавчих дій з виселення ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1 за виконавчим провадженням № 44044339 від 17.07.2014 року, що відкрите на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 29.01.2014 року у справі № 311/5094/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно інформації, що міститься у листі ПАТ «Акцент-Банк» від 04.04.2016 року за № 20.1.0.0.0/7- 160329/82, у відповідності до договору відступлення прав вимоги за договором № DNL0AE00006602 від 13.04.2007 року право кредитора від ЗAT КБ «ПриватБанк» перейшло до ПАТ «Акцент - БАНК».

За таких обставин ПАТ КБ «ПриватБанк» не є належним кредитодавцем і не має належних правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартиру АДРЕСА_1. Факт відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором є предметом судового розгляду Апеляційним судом Запорізької області, яким розглядається апеляційна скарга ОСОБА_3 (провадження № 22-ц/778/3174/16, Є.У. № 311/1074/16-ц) на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 30.05.2016 року.

Зазначена житлова квартира є єдиним житловим приміщення ОСОБА_3

ОСОБА_3, як іпотекодавець, неодноразово надавала інформацію до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про наявність договору відступлення прав вимоги між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент - Банк». Проте, кожен раз новий державний виконавець, який супроводжує виконавче провадження, направляє вимоги щодо проведення виконавчих дій, пов'язаних із виселенням з квартири, керуючись заявами ПАТ КБ «ПриватБанк», що ґрунтуються на рішенні Василівського районного суду Запорізької області, яким саме цей банк визнано стягувачем.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просила суд:

- визнати дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юрової А.А. щодо призначення на 10.00 годину 07.09.2016 року проведення виконавчих дій, пов'язаних із виселенням з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 неправомірними;

- заборонити Василівському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області вчиняти будь-які виконавчі дії у квартирі АДРЕСА_1 на підставі виконавчих документів, що видані Василівським районним судом Запорізької області у цивільній справі № 311/5094/13-ц від 29.01.2014 року.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 18 січня 2017 року в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити скаргу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Під час апеляційного розгляду встановлені порушення порядку вирішення скарги.

Так, за змістом ст.ст. 383, 386, 387 ЦПК України оскарженню підлягають рішення, дія або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення; скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Висновку про порушення порядку вирішення скарги колегія суддів дійшла з урахуванням роз'яснень, наданих Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у п. 18 якої наголошено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Проте, зі справи вбачається, що оскаржена ухвала не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно виконавчого листа № 2/311/56/2014 від 29 березня 2014 року, який видано Василівським районним судом Запорізької області 09 квітня 2014 року, суд вирішив висилити ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з квартири за адресою: АДРЕСА_1. Далі, у графі «Адреса боржника» зазначено: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1. Інших відомостей немає.

Так, серед іншого, представник заявника посилався на те, що зазначений вище виконавчий лист містить помилки у написанні по батькові другого боржника ОСОБА_5, і без виправлення помилки у виконавчому листі примусове виконання рішення (яким виселено двох осіб - ОСОБА_3 та ОСОБА_6) на підставі вказаного виконавчого документу здійснити не можливо, оскільки такої людини, як вказано у виконавчому листі - ОСОБА_6, не існує.

Проте, належної правової оцінки вказані доводи не знайшли. Суд обмежився лише зазначенням, що боржник ОСОБА_5 не звертався до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в той час як заявник у зв'язку із виявленою помилкою у виконавчому листі посилалася на неможливість виконання рішення у відношенні неї, у тому числі.

Також, в обґрунтування доводів скарги представник заявника посилався на те, що державний виконавець не звертався до суду із поданням про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1. Проте, суд першої інстанції взагалі не проаналізував та не надав правової оцінки вказаному доводу.

Таким чином, суд не надав правової оцінки всім обставинам, які були вказані в якості підстав скарги заявника.

Крім того, увідповідності до роз'яснень п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересована особа залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Слід зазначити, що скарга ОСОБА_3 розглядалася без залучення до участі у справі як заінтересованої особи ОСОБА_5 та повідомлення останнього про час та дату судових засідань.

Таким чином, встановлені під час апеляційного розгляду вищенаведені обставини дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції порядку розгляду скарги і тягнуть скасування оскарженої ухвали з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 18 січня 2017 року у цій справі скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: