справа №619/1700/17
провадження №2/619/1052/17
05 жовтня 2017 року Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді - Кононихіної Н.Ю.
судового засідання - ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про стягнення матеріальної шкоди ,-
ОСОБА_2 звернувся в Дергачівський районний суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про стягнення матеріальної шкоди.
В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 01.08.2016 року о 15год. 00хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «DAEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_1, на перехресті вул. Ощепкова та вул. Рибалко у м. Харкові рухався по другорядній дорозі та при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі автомобілю марки «КIA CERATO», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення. Автомобілі зазнали механічних ушкоджень, заподіяна матеріальна шкода. Відповідно до постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2016 року відповідач був визнаний винним у скоєнні ДТП, оскільки порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (PZU Україна) згідно полісу № АІ/9123031.
Враховуючи вимоги ст. 1194 ЦК України вважає необхідним звернутись до суду з вимогою про стягнення з відповідача різниці між розміром фактичних витрат та розміром страхового відшкодування.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, в поданій до суду заяві позов підтримав повністю, просив його задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутністю, без фіксації технічними засобами, при заочному розгляді справи, що суд вважає за можливе.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про поважні причини неявки суду не повідомив. Судова повістка направлена рекомендованим листом з повідомленням, повернулась на адресу суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за його відсутністю в заочному судовому засіданні.
Представник третьої особи ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника третьої особи.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.
Судом було встановлено, що 01.08.2016 року о 15год. 00хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «DAEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_1, на перехресті вул. Ощепкова та вул. Рибалко у м. Харкові рухався по другорядній дорозі та при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі автомобілю марки «КIA CERATO», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення. Автомобілі зазнали механічних ушкоджень, заподіяна матеріальна шкода. Відповідно до постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2016 року відповідач був визнаний винним у скоєнні ДТП, оскільки порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
29 серпня 2016 року постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (PZU Україна) згідно полісу № АІ/9123031.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу) така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст. 1187 ЦК України).
Разом із тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обовязок. Так відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення ЦК України, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, ст. З цього Закону, визначає забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).
Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.
За змістом Закону, настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода. Для отримання відшкодування потерпілий подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Як передбачено ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора)вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобовязанні ним є страховик.
Разом із тим,зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання - первісне, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої сторони, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої сторони. У випадках встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та/або кредитора.
З огляду на це, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.
При таких обставинах, з урахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає позов ОСОБА_2 таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі ст.ст. 999, 1166, 1187, 1194 , керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-216, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Н. Ю. Кононихіна