Справа №: 343/1815/17
Провадження №: 2/0343/737/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді Монташевич С. М.,

секретаря Шикор Г. В.,

з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 Свої вимоги мотивує тим, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 07 жовтня 2014 року. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. З часом їхні стосунки погіршилися, вони почали не розуміти один одного, в них з'явилися різні погляди на сімейне життя, між ними часто виникали суперечки, скандали, сварки, свідком яких нерідко ставала дитина. Їхня сім'я фактично розпалася, а шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам

Позивачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримали, просили шлюб розірвати, неповнолітнього сина ОСОБА_4 залишити на проживанні з матір'ю, прізвище якої після розірвання шлюбу не змінювати, строк на примирення не надавати, оскільки він не дасть бажаного результату, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати та витрати за надання правової допомоги. Також позивачка зазначила, що вони з відповідачем прожили 3 роки, з них тільки один тиджень прожили нормально. Вже більше 1,5 років проживають окремо.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу та залишення на проживанні з позивачкою їхнього сина. Однак, він заперечив з приводу заявлених витрат за надання правової допомоги, оскільки вважає їх розмір явно завищеним. Строк на примирення просив не надавати, оскільки він не дасть бажаного результату.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Свідоцтво про шлюб серії І-НМ № 138347 від 07 жовтня 2014 року свідчить про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 07 жовтня 2014 року, актовий запис 237. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 (а.с. 5).

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-НМ № 279075 від 03 березня 2015 року ОСОБА_4 народився 26 лютого 2015 року, актовий запис № 11. Його батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 6).

З копії довідки № 1246, виданої 08 серпня 2017 року виконкомом Солуківської сільської ради, вбачається, що до складу сім'ї ОСОБА_2 входить її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

В судовому засіданні встановлено, що сторони близько 1,5 років проживають окремо, між ними припинені шлюбні відносини.

Позивачка не бажає зберегти сім'ю, наполягає на розлученні, проти чого не заперечив відповідач, визнавши позов, оскільки шлюб носить формальний характер. Просили строк на примирення не надавати, так як він не дасть бажаного результату. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, неповнолітнього сина залишити з матір'ю, прізвище якої після розірвання шлюбу не змінювати.

Вирішуючи питання відшкодування судових витрат, суд виходить з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи те, що на користь позивачки ухвалене рішення, тому з відповідача на її користь слід стягнути 640,00 грн. судового збору, розмір якого передбачений ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до вимог ст. 79, 84 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2017 р. становить 1600 гривень, відповідно 40% з яких становить 640 гривень.

Із наведених норм Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" випливає, що компенсація витрат на правову допомогу здійснюється, виходячи з часу, протягом якого така допомога надавалась, у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Отже, вихідними величинами для розрахунку компенсації у даному спорі є законодавчо встановлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб та фактичні години відриву особи від звичних занять.

На підтвердження факту надання правової допомоги, обсягу наданих послуг, часу участі особи, яка надавала правову допомогу, у цих заходах, та розміру відшкодування, суду повинні бути надані відповідні докази.

Стороною позивачки надано договір-доручення про надання правової допомоги та представлення інтересів від 06 жовтня 2017 року та квитанція від 06.10.2017 р. на суму 2500,00 гривень (а.с. 8, 10).

Незважаючи на роз'яснення, до матеріалів справи не долучено акт приймання-передачі наданих послуг чи будь-які докази, які б свідчили про вид послуг, який був наданий, та затрачений для цього час. Однак, представник позивачки надавав останній правову допомогу в судовому засіданні 01.11.2017 р. з 12.25 год. по 12.44 год, що відповідає умовам договору-доручення від 06.10.2017р., тому відшкодуванню з відповідача на її користь підлягає 205,87 гривень понесених витрат за надання правової допомоги.

Таким чином, заявлений позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", Закону України "Про судовий збір", керуючись статтями 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області 07 жовтня 2014 року, актовий запис № 237, - розірвати.

Неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, залишити на проживанні з матір'ю, позивачкою по справі, ОСОБА_2.

Прізвище позивачки ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 640,00 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору та 205 (двісті п'ять) гривень 87 копійок витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний зміст рішення виготовлено: 06 листопада 2017 року.