Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира

в складі : головуючого-судді Галасюка Р.А.

при секретарі Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення сервітутного права на проживання шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення з квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що квартира № 8 на майдані Станишівському, 1 в м.Житомирі належить на праві сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1, згідно свідоцтва про право власності на житло № 64354, видане Управлінням житлового господарства Житомирської міської ради 03.08.2016 року.

Підставою для вселення у дану квартиру був ордер, виданий на ім»я ОСОБА_2, її сина ОСОБА_3, невістки ОСОБА_4 та онука ОСОБА_1, згідно рішення виконавчого комітету Корольовської районної ради від 19.10.1994 року № 214.

В 1998 році відповідачка ОСОБА_2 за власною заявою була знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою і зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, однак продовжувала мешкати в спірній квартирі, пояснивши синові ОСОБА_3, що її перебування в квартирі є тимчасовим на час здійснення ремонтних робіт за новим місцем проживання.

Після завершення ремонтних робіт, відповідачка квартиру не звільнила, замінила замок на вхідних дверях квартири №8 на майдані Снанишівському і позбавила права позивача користуватися своєю власністю на власний розсуд.

На підставі викладеного позивач просить суд постановити рішення про припинення сервітутного права на проживання відповідачки ОСОБА_2 в квартирі №8 на майдані Станишівському,1 в м.Житомирі шляхом визнання її втратившою права на користування жилим приміщенням та усунути перпешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_2 з вказаної квартири.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали та просили відмовити у їх задоволенні.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_7 підтримали позовні вимоги ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позову, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В свою чергу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. (ч.1 ст.16 ЦК України.) .

Судом встановлено, що квартира № 8 на майдані Станишівському, 1 в м.Житомирі належить на праві сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1, згідно свідоцтва про право власності на житло № 64354, видане Управлінням житлового господарства Житомирської міської ради 03.08.2016 року.

Підставою для вселення у дану квартиру був ордер, виданий на імя ОСОБА_2, її сина ОСОБА_3, невістки ОСОБА_4 та онука ОСОБА_1, згідно рішення виконавчого комітету Корольовської районної ради від 19.10.1994 року № 214.

В 1998 році ОСОБА_2 за власною заявою була знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою і зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, однак продовжувала мешкати в спірній квартирі, пояснивши синові ОСОБА_3, що її перебування в квартирі є тимчасовим на час здійснення ремонтних робіт за новим місцем проживання.

Після завершення ремонтних робіт, відповідачка ОСОБА_2 квартиру не звільнила, замінила замок на вхідних дверях квартири №8 на майдані Снанишівському і позбавила права позивача користуватися своєю власністю на власний розсуд.

За правилами ч.2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття члена сімї наймача (за аналогією - власника житла) на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, такий член сімї втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, право проживання членів сім'ї власника житла є правом сервітутного типу і відноситься до особистих сервітутів.

Сервітутне право користування житлом набувають члени сім'ї власника житла за фактом набуття статусу члена його сім'ї. Необхідною умовою виникнення зазначеного сервітуту є спільне проживання членів сім'ї з власником житла та ведення спільного господарства.

За правилами ч.1 ст.156 ЖК УРСР, передбачено, що члени сім»ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечить закону.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 втратила право користування квартирою №8 на майдані Снанишівському, 1 в м.Житомирі, оскільки в 1998 році була знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою за власною заявою та зареєструвалась в квартирі АДРЕСА_1, чим створює перешкоди власнику у здійсненні права вільного користування та розпорядження своїм майном.

За таких умов, права позивача як власника квартири підлягають захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до с.2, ч.3, ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Тому з відповідачки слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405 України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-62, 88, 212-215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення сервітутного права на проживання шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення з квартири задовольнити.

Припинити сервітутне право на проживання ОСОБА_2 в квартирі №8 на майдані Станишівському, будиноу 1 у м.Житомирішляхом визнання її втратившою право на користування жилим приміщенням.

Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири № 8 в будинку №1 по майдану Станишівському в м.житомирі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира може бути подана апеляційна скарга.

Cуддя Р. А. Галасюк