Справа № 578/335/17
провадження № 2/578/191/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
12 вересня 2017 року Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.
секретаря судового засідання Авраменко О.Є.
представника третьої особи органу опіки та піклування Краснопільської райдержадміністрації Сумської області Годуненко С.С.
з викликом свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснопілля цивільну справу позовного провадження
за позовною заявою ОСОБА_1
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Миропільська сільська рада Краснопільського району Сумської області, орган опіки та піклування Краснопільської райдержадміністрації Сумської області
про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням -
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, яким просить визнати відповідачів та неповнолітніх дітей ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що означений будинок належить їй на праві приватної власності, у якому залишаються зареєстровані ОСОБА_5 з неповнолітніми доньками ОСОБА_7 і ОСОБА_8, та ОСОБА_6 Відповідачі з 2013 року за означеною адресою не проживають, мають інше місце проживання за межами Сумської області, участі в утриманні будинку та сплаті за комунальні послуги не приймають, житлом не цікавляться, чим чинять позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні майном на власний розсуд.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі з наведених у позові підстав та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином в порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 74 Цивільно-процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ /ас 35-36, 57-58, 67-68/, причину неявки суд не повідомили, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надали, заяв про розгляд справи за їх відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло.
Представник третьої особи органа опіки та піклування Краснопільської районної державної адміністрації Годуненко С.С. у судовому засіданні указала, що неповнолітні діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які проживають разом з матір'ю, не мають права користуватися належним ОСОБА_1 житловим приміщенням, але задоволення позовних вимог може призвести до порушення прав неповнолітніх дітей ОСОБА_5
Третя особаМиропільська сільська рада явку представника в судове засідання не забезпечила, повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника /ас 65/.
Допитані за клопотанням позивача свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, кожен окремо, суду показали, що відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 2013 року не живуть за місцем паспортної реєстрації у домоволодінні ОСОБА_1, виїхали в інший населений пункт село Малютянка Києво-Святошинського району Київської області, і з того часу на території села вони їх не бачили.
Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній доказів та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 158, 169, 197, 224 ЦПК України.
Заслухавши учасників судового розгляду, покази свідків, розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_1/копії ас 7-11/.
Відповідачі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, значаться зареєстрованими у будинку під АДРЕСА_1, але за означеною адресою не проживають з 2013 року /ас 12-13/.
Правовідносини що склалися між сторонами, виникли із житлових та цивільних правовідносин та врегульовані нормами Житлового та Цивільного кодексів України.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-BP "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені статтею ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу України /далі ЖК України/, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Правовою підставою вимог про зобов'язання не чинити перешкод в користуванні житлом є положення статті 391 ЦК України, яке визначає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно, позивач звернувся до суду з негаторним позовом, підставою для подання якого є вчинення дій, які ускладнюють здійснення власником повноважень користування та розпорядженням майном.
Однією з умов подання такого позову - є триваючий характер правопорушення і його наявність в момент подання позову, що встановлено в ході розгляду справи, й не спростовується відповідачем, та є підставою для застосування до вказаної особи санкції про зобов'язання не чинити перешкод позивачу в користуванні житлом.
Згідно з правилами частини другої статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно статті 71 ЖК України особа, яка понад шість місяців без поважних причин відсутня за місцем проживання, втрачає право користування жилим приміщенням.
Згідно ж положень статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
З Акту обстеження будинковолодіння в АДРЕСА_2 від 16.08.2017 вбачається, що за даною адресою проживає без реєстрації відповідач ОСОБА_5 та її неповнолітні діти ОСОБА_7, ОСОБА_8 /копія ас 79/.
Суд розглядає справу у відповідності до вимог статті 11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у відповідності до вимог статей 60, 137 ЦПК України.
Згідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Викладені позивачем свідчать про те, що відповідачі, обравши собі інше місце проживання, добровільно залишили спірний будинок і не проживають у ньому понад 4 роки, з часу залишення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спірного будинку, житловою площею у ньому не цікавляться, участі в утриманні не приймають, і доказів на спростування цих обставин відповідачами взагалі не надано.
Суд уважає, що оскільки починаючи із 2013 року по цей час ОСОБА_6 та ОСОБА_5разом з неповнолітніми дітьми жодного дня не проживали за місцем паспортної реєстрації, наявні підстави для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1.
Згідно з положеннями частини другої статті 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно з положеннями частини третьої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.
З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_5 вважається такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1, то і у її неповнолітніх доньок ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відсутнє таке право.
Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.
У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано.
Судом не взято до уваги відгук третьої особи органа опіки та піклування Краснопільської районної державної адміністрації, який ґрунтується лише на припущеннях.
Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому, стягує з відповідачів на користь позивача документально підтверджений судовий збір у сумі 640 грн 00 коп., в рівних частках, по 320 гривень з кожного за подання позовної заяви.
Керуючись статтями 3, 10, 11, 58 - 61, 79, 88, 158, 169,197, 209, 214 - 215, 218, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 таОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_5 320 /триста двадцять/ гривень судового збору.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_6 320 /триста двадцять/ гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Краснопільським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, а саме: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення
Скарга подається до Апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя А.І.Косар