УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі : - Швидченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та заборони вчиняти дії по цивільній справі за позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання права користування житловим приміщенням та визнання наймачем, -

В С Т А Н О В И В:

19.08.2017 позивач звернулась до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання права користування житловим приміщенням та визнання наймачем.

Одночасно позивачем було направлено заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та заборони вчиняти дії, а саме: накладення арешту на житлову квартиру АДРЕСА_1; до набрання чинності рішенням у справі заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлової квартири АДРЕСА_1.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідачів та інших осіб, які беруть участь у справі. Про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена. Копія ухвали надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для застосування позову.

Згідно п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб , забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Встановлено, що предметом розгляду даної справи є визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а також визнання позивача наймачем квартири.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що спосіб забезпечення позову, який просить застосувати позивач виходить за межі предмету розгляду даної справи.

З аналізу поданої заяви вбачається, що за своєю суттю заява про забезпечення позову є попереднім захистом прав позивача з метою подальшого виконання рішення суду в разі його позитивного вирішення, а не захід забезпечення позову у розумінні вимог ст.151- 152 ЦПК України.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що доводи заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, є необґрунтованим.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 у визначений нею спосіб, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_2 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала можу бути оскаржена через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.М.Букіна