Справа № 161/7016/15-ц
Провадження № 8/161/1/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гриня О.М.,

за участю секретаря Муригіній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2015 року в цивільній справі за позовом АТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Волинської обласної дирекції до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та розірвання кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2015 року в цивільній справі за позовом АТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Волинської обласної дирекції до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1Л, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та розірвання кредитного договору.

Заяву обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 21 вересня 2015 року в цивільній справі за позовом ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Волинської обласної дирекції до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та розірвання кредитного договору, позовні вимоги банку задоволено повністю, постановлено стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором №014/1101/30439 від 22.08.2006 року в розмірі 541 195,42 грн., понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати в справі та розірвати кредитний договір.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «ОСОБА_2 Аваль» про визнання недійсним договору поруки, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним договір поруки від 23 серпня 2006 року, укладений між АППБ «Аваль» та ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в забезпечення зобовязань боржника ОСОБА_3 по кредитному договору № 014/1101/30439 від 22 серпня 2006 року.

Зазначає, що після набрання рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «ОСОБА_2 Аваль» про визнання недійсним договору поруки, стали відомі обставини, які є істотними для справи та які не могли були відомі на час розгляду справи АТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Волинської обласної дирекції до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1Л, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та розірвання кредитного договору.

З огляду на наведене та на підставі п. 1 ч.2 ст.363 ЦПК України, просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2015 в справі за позовом АТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Волинської обласної дирекції до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1Л, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та розірвання кредитного договору в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 і прийняти нове рішення по суті даної заяви.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2017 року залучено до участі в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2015 року в цивільній справі за позовом АТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Волинської обласної дирекції до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та розірвання кредитного договору в якості правонаступника ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» - ТзОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал».

Представник ТзОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2015 року відмовити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлялись про час, дату та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_1 подав суду заяву про розгляд справи за відсутності ОСОБА_6 та її представника.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення суду по даній справі підставна та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 21 вересня 2015 року в цивільній справі за позовом ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Волинської обласної дирекції до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та розірвання кредитного договору, позовні вимоги банку задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, як основного боржника та ОСОБА_4, як поручителя на користь АТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Волинської обласної дирекції 541 195,42 грн. заборгованості за кредитним договором № 014/1101/30439 від 22.08.2006 року. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, як основного боржника, та ОСОБА_1, як поручителя на користь АТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Волинської обласної дирекції - 541 195,42 грн. заборгованості за кредитним договором № 014/1101/30439 від 22.08.2006 року. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, як основного боржника та ОСОБА_5, як поручителя на користь АТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Волинської обласної дирекції 541 195,42 грн. заборгованості за кредитним договором № 014/1101/30439 від 22.08.2006 року. Кредитний договір № 014/1101/30439 від 22.08.2006 року укладений між ОСОБА_3 та АТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Волинської обласної дирекції розірвано. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь АТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Волинської обласної дирекції понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 804,75 гривень з кожного.

Разом з тим, рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «ОСОБА_2 Аваль» про визнання недійсним договору поруки, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним договір поруки від 23 серпня 2006 року, укладений між АППБ «Аваль» та ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в забезпечення зобовязань боржника ОСОБА_3 по кредитному договору № 014/1101/30439 від 22 серпня 2006 року.

Вказане рішення суду вступило в законну силу і відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені цим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи.

При цьому, згідно з практикою Європейського Суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів (рішення Європейського Суду з прав людини року у справі «Брумареску проти Румунії», параграф 61).

Звертаючись з заявою до суду, заявник, як на підставу для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, посилається на те, що вищенаведені істотні обставини, необхідні для правильного вирішення даної справи, на час постановлення рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2015 року, не були і не могли бути відомі, оскільки встановлені рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «ОСОБА_2 Аваль» про визнання недійсним договору поруки.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року за № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що оскільки обставини, на які посилається заявник, є нововиявленими обставинами, які існували на момент ухвалення рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2015 року, однак, не були враховані судом при вирішенні спору, то дане рішення підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 22.08.2006 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 014/1101/30439 (а.с.5-6). Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, банк надав ОСОБА_3 кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 93 500,00 доларів США, на строк 60 місяців 22 серпня 2006 року по 21 серпня 2011 року, процентною ставкою за користування кредитом 14 % річних. Кредит надано на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

23 серпня 2006 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки (а.с.7). Відповідно до умов укладеного між сторонами договору поруки, ОСОБА_4 на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязаннях ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного договору № 014/1101/30439 від 22 серпня 2006 року.

Також судом встановлено, що 23 серпня 2006 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки (а.с.9). Відповідно до умов укладеного між сторонами договору поруки, ОСОБА_5 на добровільних засадах взяла на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязаннях ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного договору № 014/1101/30439 від 22 серпня 2006 року.

В матеріалах справи наявний договір поруки від 23 серпня 2006 року, укладений між АППБ «Аваль» та ОСОБА_1 (а.с.8), однак рішенням Луцького міскрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2016 року встановлено, що договір поруки від 23 серпня 2006 року підписаний особою, яка не мала повноважень на вчинення таких дій, а волевиявлення ОСОБА_1 щодо взяття на себе зобовязання по відповідальності перед кредитором за порушення зобовязання боржником відсутнє, а тому визнано недійсним договір поруки від 23 серпня 2006 року, укладений між АППБ «Аваль» та ОСОБА_1

Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що не повязані з його недійсністю.

Таким чином, вимога позивача щодо солідарної відповідальності ОСОБА_1 по зобовязаннях ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного договору № 014/1101/30439 від 22 серпня 2006 року не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 належним чином взяті на себе зобовязання згідно умов кредитного договору № 014/1101/30439 від 22.08.2006 року, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належним чином взяті на себе зобовязання згідно умов договорів поруки не виконують. В результаті чого в них існує заборгованість перед банком в сумі - 67 735,79 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 541 195,42 грн. з яких заборгованість за кредитом - 18603,25 дол. США в гривневому еквіваленті 148 636,25 грн., за відсотками 8 845,32 дол. США в гривневому еквіваленті 70 672,34 грн., пеня 40 287,22 дол. США в гривневому еквіваленті 321 886,83 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь позивача.

Щодо позовної вимоги про розірвання кредитного договору то вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення умов договору, коли в наслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_3 не виконував належним чином взятих на себе зобовязань за кредитним договором № 014/1101/30439 від 22 серпня 2006 року. Банком було здійснено застосування досудового порядку щодо погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки банком неодноразово відповідачу надсилались претензії, які ним залишились без задоволення. Таким чином відповідач істотно порушує укладений між сторонами кредитний договір, внаслідок чого позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про розірвання кредитного договору № 014/1101/30439 від 22.08.2006 року укладеного між АППБ «Аваль» та ОСОБА_3

З огляду на викладене, з урахуванням положень ст. 361 ЦПК України, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову АТ «ОСОБА_2 Аваль», правонаступником якого є ТзОВ «ФК «Профіт Капітал», до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та розірвання кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду понесено і документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3219 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.1) та 107,30 грн. за розірвання кредитного договору (а.с.2).

На підставі ст. ст. 526, 553, 554, 651, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212 215, 361 - 366 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в справі за позовом АТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Волинської обласної дирекції до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та розірвання кредитного договору задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2015 року в справі за позовом АТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Волинської обласної дирекції до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та розірвання кредитного договору, - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» 541 195 (пятсот сорок одна тисяча сто девяносто пять) грн. 42 коп. заборгованості за кредитним договором № 014/1101/30439 від 22.08.2006 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» 541 195 (пятсот сорок одна тисяча сто девяносто пять) грн. 42 коп. заборгованості за кредитним договором № 014/1101/30439 від 22.08.2006 року.

Кредитний договір № 014/1101/30439 від 22.08.2006 року укладений між ОСОБА_3 Юрієвичем та АТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Волинської обласної дирекції розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» понесені та документально підтвердженні судові витрати, а саме: по 1108 (одна тисяча сто вісім) грн. 77 коп. з кожного.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.