Номер провадження: 22-ц/785/2244/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Таварткіладзе О.М.,

при секретарі - Поліхрановій Ю.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2015 року ТОВ «Кредекс Фінанс» звернувся із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на автомобіль в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу майна №0 від 20.08.2007 року, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені відповідача договору купівлі-продажу із третьою особою покупцем. В обґрунтування позову посилались на те, що 20.08.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 19000 дол. США для придбання автомобіля та взяла на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 20.08.2014 року зі сплатою 12% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань, відповідач передала в заставу автомобіль марки NISSAN TIDA, державний номерний знак НОМЕР_1. 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббак» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу №05/12, за яким ПАТ «УкрСиббанк» відступило своє право вимоги заборгованості за кредитним договором із відповідачем. Відповідачем умови кредитного договору не виконуються, борг не погашений, тому вони вимушені звернутися до суду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.09.2015 року у задоволенні позову ТОВ «Кредекс Фінанс» відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2015 року виправлено описку в рішенні Київського районного суду м. Одеси від 17.09.2015 року.

У апеляційній скарзі ТОВ «Кредекс Фінанс», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове яким задовольнити їх позовні вимоги.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 20.08.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна за №0, за умовами яких відповідач отримала кредит у сумі 19000 дол. США для придбання автомобіля та взяла на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 20.08.2014 року зі сплатою 12% річних за користування коштами.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань, відповідач передала в заставу автомобіль марки NISSAN TIDA, державний номерний знак НОМЕР_1. Вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін склала 95950 грн.

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббак» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу №05/12, за яким ПАТ «УкрСиббанк» відступило своє право вимоги заборгованості за кредитним договором із відповідачем. Відповідно до витягу із Додатку №1 до вказаного договору ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_2

За розрахунком заборгованості, наданим позивачем, станом на 08.01.2015 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором становить 237236,10 грн., з яких заборгованість за основним зобовязанням 120076, 76 грн., проценти за користування коштами (3%) 3602,30 грн., пеня за порушення термінів погашення грошових зобов'язань 24956,23 грн., заборгованість за відсотками 88600,80 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачу було відомо про наявність заяви відповідача про застосування строку позовної давності, проте він не висловив свого ставлення до вказаної заяви та не заявив про поновлення вказаного строку чи визнання поважною причини пропуску строку позовної давності.

При цьому суд першої інстанції не визначив, з якого часу слід вважати строк пропущеним, не надав оцінки тому, що строк договору визначений 20.08.2014 року, із позовом позивач звернувся в квітні 2015 року, відтак висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми про позовну давність, тому рішення суду не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України, підлягає скасуванню із ухваленням нового по суті справи.

Відповідно до умов договору кредит погашається відповідно до графіку, який є невідємною частиною Договору, оплата здійснюється ануїтетними платежами (а.с.16-32).

Додатковою угодою №1від 23.01.2009 року був визначений остаточний графік погашення платежів в доларах США (а.с.38-40).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Позивач не надав доказів на підтвердження часу здійснення ОСОБА_2 останнього платежу, відповідачка надала квитанції, з яких вбачається, що останній платіж було здійснено 13.05.2010 року, строк договору 20.08.2014 року, із позовом до суду позивач звернувся 21.04.2015 року, відтак з 13.05.2010 року позивач повинен був знати про порушення права.

Оскільки погашення боргу мало відбуватися щомісячними платежами, для кожного з яких строк тече окремо, то стягнення за тілом кредиту та відсотками можливо за період з 13.05.2013 року по 20.08.2014 року, а саме: за тілом кредиту в розмірі 3564 долари США, що еквівалентно 77766 грн., а також в межах цього строку за відсотками 303,38 доларів США, що еквівалентно 6620 грн. (курс НБУ станом на 17.09.2015 року), виходячи з норм закону та правил договору.

Крім того, позивач має право на нарахування 3 % річних з часу закінчення строку дії договору, а також пені за несвоєчасне виконання зобовязання.

Проте розрахунок боргу, наданий позивачем свідчить про здійснення розрахунку як за тілом кредиту, відсотками, такі і решти вимог без врахування того, що по деяких платежах сплинув строк позовної давності, відтак в основу рішення покладений бути неможе. Крім того, при розрахунку позивачем застосований строк стягнення, який не відповідає ані умовам зобовязання, ані вимогам закону.

Виходячи з п.7.1. договору про те, що пеня обчислюється в розмірі подвійної ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума заборгованості виражена у іноземній валюті, та того, що саме це правило було покладено позивачем в основу вимог про стягнення пені, то пеня за період з 20.08.2014 року по 21.04.2015 року складає 12759,63 грн.(84386х25%/365х85+84386х28%/365х85+84386х39%/365х26).

В свою чергу, 3% річних за період з 20.08.2014 року по 21.04.2015 року складає 1692,34 грн.

За змістом ст.25,ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна, обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Відповідно до п.9.1 договору (а.с.24) банк у випадках невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань має право звернути стягнення на автомобіль або на підставі рішення суду або шляхом застосування позасудових способів звернення стягнення, тобто в тому числі має право на продаж предмета застави шляхом укладання договору купівлі продажу з іншою особою покупцем.

Відповідно до п.9.6 звернення стягнення за рішенням суду здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Факт наявності заборгованості встановлений, виходячи з вимог закону та правил договору такі обставини є підставою для звернення стягнення на предмет застави.

Обтяжувач в порядку виконання процедури, передбаченої ст.24 Закону, зареєстрував в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження (а.с.46).

З огляду на викладене, вимога позивача про визначення такого способу звернення стягнення на заставлений автомобіль як продаж позивачем цього автомобіля шляхом укладення договору купівлі продажу від імені відповідача з іншою особою покупцем підлягає задоволенню.

Разом із тим, вимога позивача про надання йому всіх необхідних повноважень для здійснення продажу заставленого автомобіля, у тому числі зняття автомобіля з обліку в одному із центрів обліку, звернення із заявами є зайвою і охоплюється вимогою про надання йому права на продаж зазначеного автомобіля шляхом укладення договору купівлі продажу з іншою особою покупцем.

Окрім того, ні законом, ні договором застави не передбачено надання позивачу таких повноважень при реалізації ним предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі продажу з іншою особою покупцем.

З огляду на зазначене, позов підлягає задоволенню в частині звернення стягнення на майно, а також витребування автомобіля у позивачки, оскільки перебуває в її користуванні.

Відповідно до п.9.7 договору позивальник, у будь який час, до реалізації предмета застави має право припинити звернення на нього стягнення виконанням зобовязань передбачених цим договором, а тому ОСОБА_2 не позбавлена можливості погасити борг у встановленому розмірі для припинення звернення стягнення.

Керуючись ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2015 року скасувати, ухвалити нове.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» задовольнити частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 20.08.2007 року №0 в розмірі 98838 грн. (77766 грн. за тілом кредиту, 6620 грн. за відсотками, 12759,63 грн. пені, 1692,34 грн. за відсотками) звернути стягнення на автомобіль марки NISSAN TIDA, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, №кузова/шасі JN1CC13C97T004284, шляхом продажу майна Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі продажу з іншою особою покупцем.

Витребувати у ОСОБА_2 автомобіль марки NISSAN TIDA, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, №кузова/шасі JN1CC13C97T004284, та передати його Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», в решті позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: