Справа № 344/6510/17
Провадження № 2/344/2660/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

09 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради Муніципальна інвестиційна управляюча компанія до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, -

В С Т А Н О В И В:

Представник КП Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. У позовній заяві зазначено, що позивач надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідачам на праві приватної власності належить житлова квартира АДРЕСА_1. Позивач після прийняття будинку № 9а по вул. Новгородська в м. Івано-Франківську на баланс (01.12.2011року) почав виконувати послуги відповідно до структури періодичності та строків їх надання, затвердженої рішенням сесії Івано-Франківської міської ради. КП «Єдиний розрахунковий центр» (з 25.12.2015 року змінена назва підприємства згідно рішення Івано-Франківської міської ради № 66-2 на КП Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія») нараховувало помісячно з 01.12.2011 року відповідачам плату за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак останні не сплачували кошти за вказані послуги, внаслідок чого у них виникла заборгованість.

Перед початком надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, позивачем було вжито всіх залежних від нього дій, необхідних для укладення договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», зокрема позивач опублікував вказаний договір на офіційному виданні «Західний Кур'єр» від 29.09.2011 року, та на сайті позивача www.domivka.if.ua. Крім цього позивач відкрив особовий рахунок № 73976 та неодноразово направляв на адресу відповідачів претензії про несплату за послуги з утримання буцдинків і споруд та прибцудинкових територій, у якій роз'яснено суть укладення договору. Також у будинку, в якому проживають відповідачі неодноразово наклеювались оголошення щодо можливості укладення договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою позивача. Проте відповідачі ігнорують обов'язки споживача житлово-комунальних послуг, зокрема щодо укладення зазначеного вище договору, чим порушують вимоги чинного законодавства України. Згідно з довідок про розрахунки по особовому рахунку № 73976, починаючи з грудня 2011 року по травень 2017 року сума заборгованості складає 3 563,99 грн. Просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача зазначену суму заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника та не заперечив проти прийняття заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно з ініформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.07.2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира № 23 за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Новгородська, 9а, по 1/9, 4/9 та 4/9 частині відповідно (а.с. 6).

Довідкою-випискою з будинкової книжки про реєстрацію та склад сім'ї № 02-02/1531 від 10.05.2017 року також підтверджується, що ОСОБА_2 є уповноваженим власником зазначеної квартири (а.с. 35).

Відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради «Про організацію та забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» від 02.06.2011р., №212-Х позивача визначено виконавцем послуг з 01.11.2011р.: з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; з управління будинком, спорудою або групою будинків; з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Будинок, який знаходиться за адресою: будинку № 9а по вул. Новгородська в м. Івано-Франківську, в якому знаходиться квартира № 23, яка належить відповідачам, віднесено до переліку будинків, щодо яких позивач надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується актом прийняття-передачі обєкта з управління в управління (на баланс) (а.с. 33).

Перед початком надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, слугувало здійснення всіх залежних від позивача дій, які полягали в укладенні договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» у спосіб передбачений ст. 634 ЦК України, як договір приєднання, а саме: здійснив публікацію суті житлово-комунальної реформи та даного договору в офіційному виданні «Західний курєр» від 29.09.2011р. та на сайті www.domivka.if.ua.

КП «Єдиний розрахунковий центр» з 25.12.2015 року змінило назву згідно рішення Івано-Франківської міської ради № 66-2 на КП Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія».

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до вказаного закону, термін «житлово-комунальні послуги» визначається як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 ч. 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови КМУ № 529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

За вимогою ч. 3 ст. 815 ЦК наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Підтвердженнями надання послуг позивачем будинку, квартира в якому належить відповідачам, а отже і відповідачам є надані докази (а.с.36-88).

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Крім того, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Судом встановлено, що договір між позивачем чи балансоутримувачем і відповідачами не укладався, однак між сторонами склалися фактичні договірні відносини, оскільки позивачем надавалися послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а відповідачі користувалися даними послугами, частково сплачували послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.

Як вбачається з довідки про розрахунки за надані послуги по особовому рахунку № 73976 за період з грудня 2011 року по травень 2017 року, відповідачі оплачували послуги не в повному обсязі. Через часткову несплату на надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у відповідачів утворилася заборгованість, яка становить суму 3 563,99 гривень (а.с. 34), розрахунок за надані послуги зроблений відповідно до затверджених Івано-Франківським міськвиконкомом для даного будинку тарифів, а тому зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Окрім того, в підтвердження надання таких послуг позивачем надано належні докази нарахування таких послуг та укладення відповідних договорів з обслуговуючими організаціями.

Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати - судовий збір.

На підставі ст.ст. 627,630 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», керуючись ст.ст.10, 11,60,197, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 161, код 35277442, р/р НОМЕР_1 у ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з грудня 2011 року по травень 2017 року в сумі 3 563 (три тисячі п'ятсот шістдесят три) гривні 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» витрати по сплаті судового збору в сумі 534 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» витрати по сплаті судового збору в сумі 534 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» витрати по сплаті судового збору в сумі 534 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя Т.М. Антоняк