Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 428/841/15-ц
Провадження № 22ц/782/316/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» жовтня 2017 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Стахової Н.В.

суддів Авалян Н.М., Лозко Ю.П.

за участю секретаря Коротенка С.В.

за участю представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 березня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_5 «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № LGS1AN16920023 від 10 вересня 2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 15551,54 доларів США на строк до 09 вересня 2014 року.

В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 22 січня 2015 року за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 44292,45 доларів США, яка складається з: 8842,11 - заборгованість за кредитом, 10117,63 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, 940,18 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 24392,53 доларів США заборгованість за пенею.

Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 березня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № LGS1AN16920023 від 10 вересня 2007 року задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № LGS1AN16920023 від 10 вересня 2007 року в розмірі 44292,45 доларів США, яка складається з: 8842,11 - заборгованість за кредитом, 10117,63 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, 940,18 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 24392,53 доларів США заборгованість за пенею, судові витрати в розмірі 3654 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, та застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала, просила відмовити у її задоволенні.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що ним були встановлені факти про те, що 10 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № LGS1AN16920023 відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 15551,54 доларів США на строк до 09 вересня 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 1% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом, а також зі сплатою комісії у розмірі 0,14 %.

Станом на 22 січня 2015 року відповідач в порушення умов договору належним чином не виконав свої договірні зобовязання, у звязку з чим утворилася заборгованість у сумі 44292,45 доларів США, яка складається з: 8842,11 - заборгованість за кредитом, 10117,63 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, 940,18 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 24392,53 доларів США заборгованість за пенею.

Отже, з урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_3 порушив зобовязання щодо своєчасного і повного погашення заборгованості, тому позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № LGS1AN16920023 від 10 вересня 2007 року в розмірі 44292,45 доларів США підлягають задоволенню.

Проте, в повній мірі погодитися з таким висновком суду не можна, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 вересня 2007 року між ПАТ КБ Приватбанк та відповідачем ОСОБА_3 укладений кредитний договір LGS1AN16920023, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 15551,54 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 09 вересня 2014 року.

В статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Із матеріалів справи вбачається, що при укладенні кредитного договору відповідач був ознайомлений з його умовами, про що особисто засвідчив своїм підписом у Анкеті - заяві про програмі «Авто в кредит», що є доказом того, що сторони погодилися з умовами договору. Договір у встановленому законом порядку недійсним не визнаний.

Заочним рішенням Стаханівського міського суду Луганської області від 01 грудня 2010 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави було задоволено. Передано ПАТ КБ «Приватбанк» на зберігання шляхом вилучення у відповідача ОСОБА_3 автомобіль ДЕУ, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави автомобіль ДЕУ, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням договору - продажу будь яким способом з іншою особою - покупцем.

Згідно звіту про оцінку транспортного засобу від 14 листопада 2012 року ринкова вартість автомобіля Daеwoo Nехіа, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 34500 грн.

Від реалізації вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» на погашення боргу ОСОБА_3 було зараховано кошти 05 грудня 2012 року в сумі 4582,76 доларів США.

Предметом спору по даній справі є заборгованість за тілом кредиту, відсотками, пенею та комісією, яка виникла із договору № LGS1AN16920023 від 10 вересня 2007 року.

Згідно положень ст. 598 ЦК України зобов»язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. У відповідності до статті 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості стороні проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як передбачено статтею 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначається в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем в письмовій формі заявлялося клопотання про застосування строку позовної давності.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» із позовом до суду звернулося 04 лютого 2015 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду.

Апеляційний суд враховує, що заява про застосування строків позовної давності зроблена відповідачем після ухвалення судом рішення.

Але вважає, що ця заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В рішенні зазначено, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Матеріали справи не містять доказів того, що судова повістка про час та місце розгляду справи надсилалася відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення згідно з порядком, встановленим ст. 74 ЦПК України.

Оскільки належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи викликає об»єктивні сумніви, апеляційний суд вважає, що заява відповідача про застосування до позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності може бути розглянута під час апеляційного розгляду справи.

З вказаної підстави апеляційний суд вважає можливим відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові № 6-101 цс 12 від 21.11.2012 року в справі № 6-2307 цс15 про те, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою нею до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Адже, не будучи обізнаним про судове засідання, відповідач був позбавлений можливості взяти у ньому участь та реалізувати надані йому законом права.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовується загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов»язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов»язання, які деталізують обов»язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов»язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

З вказаних вище підстав апеляційний суд вважає можливим застосувати до правовідносин сторін наслідки спливу строку позовної давності, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» борг за тілом кредиту та відсотками в межах строку позовної давності: з 10 лютого 2012 року по 22 січня 2015 року, що складає 7728,20 доларів США (3589,02 доларів США борг за тілом кредиту, 4139,11 доларів США - заборгованість по процентам).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання зазначених вище положень закону Кабінет Міністрів України розпорядженням №1053-р від 30 жовтня 2014 року, та розпорядження № 1275-р від 02 грудня 2015 року затвердив перелік населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція (АТО).

Згідно положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» місто Стаханов Луганської області входить у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Як вбачається з матеріалів справи, з 20 листопада 2004 року відповідач має зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже на відповідача розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій із зобов'язань за кредитними договорами у період проведення антитерористичної операції.

За таких обставин, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за пенею за період з 14 квітня 2014 року по 22 січня 2015 року не підлягають задоволенню за необґрунтованістю.

Також не підлягають задоволенню вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за пенею за період з 04 лютого 2014 року по 14 квітня 2014 року, оскільки доказів, підтверджуючих розмір нарахованої пені за вказаний період представником позивача не надано.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_3 комісії, оскільки доказів щодо проведення додаткового моніторингу позивачем не надано.

Посилання відповідача на те, що позивачем при розрахунку заборгованості не була врахована вартість проданого автомобіля, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються розрахунком заборгованості, випискою від 05 грудня 2012 року та меморіальними ордерами від 05 грудня 2012 року, з яких вбачається, що на погашення боргу було перераховано 4582,76 доларів США.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що позов поданий особою, яка не має повноважень на ведення справи, оскільки згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_6 працював у ПАТ КБ «Приватбанк» з 03 серпня 2008 року по 24 березня 2015 року на посаді заступника керівника Департаменту безпеки з питань взаємодії з правоохоронними органами РП ГО та мав повноваження для подачі та супроводу справ у судах усіх юрисдикцій, але після його звільнення довіреність була знищена за правилами документообігу, а тому підстав для залишення заяви без розгляду не має.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити у відповідності до ст. 309 ЦПК України та ухвалити по справі нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 7728,20 доларів США.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовна заява та апеляційна скарга задоволені частково, тому з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеній частині позовних вимог в сумі 2900 грн.53 коп.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 березня 2015 року про задоволення у повному обсязі позову Приватного акціонерного товариства ОСОБА_5 "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договром №LGS1AN16920023 від 10.09.2007 року змінити.

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №LGS1AN16920023 від 10.09.2007 року задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціоненого товариства "Комерційний Банк "Приватбанк" заборгованість за кредитни договором № від 10.09.2017 року у розмірі 7728,20 доларів США, з яких: заборгованітсь з тіла кредиту у розмірі 3589,02 доларів США, заборгованість по процентам у розмірі 4139,11 доларів США.

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства ОСОБА_5 "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 10.09.2017 року у розмірі 25332,71 доларів США, з яких заборгованість з пені у розмірі 24392,53 доларів США, заборгованість з комісії у розмірі 940,18 доларів США відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства ОСОБА_5 "Приватбанк" на користь ОСОБА_3 відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 2900 гривень 53 копійки

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: