Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/1221/16-ц

2/330/18/2017

"23" січня 2017 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Куценко О.О.

при секретарі Павленко Н.В.

представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду смт. Якимівка цивільну справу за позовною заявою адвоката ОСОБА_1, який діє на підставі доручення про надання вторинної правової допомоги в інтересах ОСОБА_3, яка в свою чергу діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Представник позивачів звернувся в суд з позовом, в якому вказав, що позивач ОСОБА_3 є матір'ю малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у відповідності до діючого законодавства представляє інтереси своїх дітей. 23 лютого 2016 року ОСОБА_3 стало відомо, що 14 липня 2015 року Якимівським районним судом Запорізької області було розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1, судом позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Підставою звернення до суду стало те, що після смерті ОСОБА_8 (далі за текстом спадкодавець - 1) відкрилася спадщина яка складалася із 1/3 частини зазначеної квартири. Оскільки жінка спадкодавця ОСОБА_7 та їх син ОСОБА_9 (останній доводиться батьком малолітньої ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_5) проживали разом із спадкодавцем-1, то зазначені особи вважаються як такими, що прийняли спадщину і оскільки вони були уже власниками в рівних частках, тобто по 1/3 частині зазначеної квартири, їхня частка в квартирі збільшилася за рахунок спадщини. Таким чином ОСОБА_10 та ОСОБА_9 стали власниками по 1/2 частині квартири ( 1/3 належна кожному частка в порядку приватизації + 1/6 частка в порядку спадкування = 2/6+1/6 = 3/6 =1/2). Після смерті ОСОБА_9 (далі за текстом спадкодавець - 2), який помер 17 липня 2012 року, відкрилася спадщина, яка складалася із 1/2 частини зазначеної квартири, судом було визнане право власності в порядку спадкування за ОСОБА_7 на зазначену частину квартири і таким чином позивач стала власником цілої квартири. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 09 червня 2016 року вищезазначене судове рішення скасовано, постановлено нове рішення відповідно до змісту якого відповідач ОСОБА_7 успадкувала 1/6 частину зазначеної квартири після смерті свого чоловіка ОСОБА_8, 1/6 частину зазначеної квартири після смерті свого сина ОСОБА_9. Таким чином після прийняття зазначеного судового рішення відповідач ОСОБА_7 стала власницею загалом 2/3 квартири ( 1/3 частина в порядку приватизації та по 1/3 в порядку спадкування). Але 04 липня 2016 року представником ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 та малолітньої ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_1 , було з'ясовано , що 13 жовтня 2015 року відповідач ОСОБА_7, шляхом укладання відповідного договору купівлі продажу, який в свою чергу було посвідчено приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу ОСОБА_11. здійснила відчуження зазначеної квартири на користь відповідача ОСОБА_6. Представник позивача ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 та малолітньої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_1 вважає зазначений правочин купівлі - продажу недійсним у зв'язку з наступним: - у відповідності до вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного стану, а також моральним засадам суспільства. Як вбачається із вищеозначеного відповідач ОСОБА_12, яка доводиться рідною бабою неповнолітній ОСОБА_5 та малолітній ОСОБА_4, достеменно знала про існування таких дітей, їй було достеменно відомо, що вони разом із нею є спадкоємцями після померлого ОСОБА_9. Але такий факт щодо наявності своїх онучок, щодо їх прав на спадкування, щодо порушення їх прав під час відчуження майна (квартири) відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ( остання доводиться зазначеним дітям рідною тіткою), було приховано, а відомості щодо прав на спадкування спотворені; - вимогами ст.215 ЦК України передбачені підстави для визнання правочину недійсним. Частиною 3 зазначеної норми передбачено, що у випадку якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа оспорює його дійсність за підставами, встановленими законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином представник позивача - адвокат ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3, яка діє в інтересах своїх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4, є заінтересованою особою щодо захисту прав зазначених дітей. Відповідач ОСОБА_12, виходячи із змісту рішення апеляційного суду, не являючись одноособовим власником спірної квартири, провела відчуження зазначеної квартири на користь відповідача ОСОБА_6 Підсумовуючи викладене, представник позивача - адвокат ОСОБА_1 зазначає, що відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_6, усвідомлюючи незаконність своїх дій щодо позбавлення неповнолітньої ОСОБА_5 та малолітньої ОСОБА_4 частини спадщини, яка належала їхньому батькові ОСОБА_9, вчинили правочин,який відповідно до закону повинен бути визнаний недійсним.

В звязку з вищевикладеним, просять суд визнати недійсним правочин купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2, який було укладено 13 жовтня між відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Під час розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги вказуючи, що відповідачі по справі утримували у себе правовстановлюючі документи щодо права власності на спірну квартиру, а після укладення правочин купівлі-продажу квартири від 13 жовтня 2015 року такі правовстановлюючі документи перебувають в матеріалах справи на підставі якої видано відповідачу договір купівлі-продажу. Таким чином у випадку задоволення позовних вимог щодо визнання правочину недійсним позивач, яка діє в інтересах своїх дітей, має право звернутися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право нас спадщину на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_4, але у зв'язку із зазначеними незаконними діями відповідачів позивач звернутися до нотаріуса не може. Свої вимоги щодо визнання за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 права власності в порядку спадкування позивач обґрунтовує наступним: у відповідності до вимог Глави 84 ЦК України спадкуванням є перехід прав від спадкодавця до спадкоємців, спадкування здійснюється за законом або за заповітом, спадщина відкривається після смерті особи. Згідно вимог ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги відносяться діти спадкодавця та його батьки. Таким чином спадщина, яка відкрилася після смерті ОСОБА_9 та який помер 17 липня 2012 року, складалася ? частини квартири АДРЕСА_3, така спадщина повинна бути розподілена в рівних частках за кожним із спадкоємців, а саме між ОСОБА_7 (мати спадкодавця-2), малолітньою ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (діти спадкодавця). У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України малолітні, неповнолітні діти спадкодавця вважаються як такими що прийняли спадщину. Крім того після смерті ОСОБА_9 мати зазначених спадкоємців - ОСОБА_3 13 серпня 2012 року, тобто до сплину 6-ти місяців із дня смерті спадкодавця, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_9. Про своєчасне звернення із відповідною заявою та наявність спадкової справи, яка була заведена нотаріусом ОСОБА_13 свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Таким чином кожен із зазначених спадкоємців повинен спадкувати по 1/3 частині належної ОСОБА_9 ? частини квартири.

В звязку з чим, просив суд правочин купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2, який було укладено 13 жовтня між відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнати недійсним.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9, який помер 17 липня 2012 року .

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_5 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9, який помер 17 липня 2012 року .

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, яка померла 01 липня 2016 року .

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_5 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, яка померла 01 липня 2016 року .

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/3 частину чотирикімнатної квартири АДРЕСА_6 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, яка померла 01 липня 2016 року .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі наполягав на їх задоволені.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначала вони підлягають частковому задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 липня 2012 року помер ОСОБА_9, який доводиться батьком малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалася із ? частини квартири АДРЕСА_7.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 14 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1, позовні вимоги було задоволено в повному обсязі. Визнано за ОСОБА_7 право власності на спадкове майно квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до Договору купівлі продажу від 13 жовтня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу ОСОБА_14, ОСОБА_7 продала ОСОБА_6, вищезазначену квартиру.

Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області від 09 червня 2016 року було визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_5 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8, померлого 13 квітня 2011 року.

Зазначеним судовим рішенням було встановлено, що неповнолітня ОСОБА_5 та малолітня ОСОБА_4, вважаються такими, що прийняли спадщину і відповідно до положень ст.ст. 1261,1267 ЦК України, вони як діти спадкодавця ОСОБА_9 являються спадкоємцями першої черги і їх частки є рівними з іншою спадкоємицею, матір`ю померлого їх батька ОСОБА_7 , тобто по 1/6 частині від ? частки померлого 17 липня 2012 року ОСОБА_9

Згідно до вимог ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного стану, а також моральним засадам суспільства.

Таким чином, ОСОБА_7 , не мала права відчуження майна ( квартири) своїй дочці ОСОБА_6 , оскільки була власницею лише 2/3 частин квартири.

Положеннями ст.215 ЦК України передбачені підстави для визнання правочину недійсним. Частиною 3 зазначеної норми передбачено, що у випадку якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа оспорює його дійсність за підставами, встановленими законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За таких обставин заявлені вимоги, щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності по 1/6 частини (кожній) чотирикімнатної квартири АДРЕСА_8 (Леніна) в смт. Якимівка в порядку спадкування після ОСОБА_9, який помер 17 липня 2012 року є законними та обґрунтованими.

В іншій частині заявлені вимоги не підлягають задоволенню виходячи з тих обставин, що після смерті ОСОБА_7 01 липня 2016 року , відповідно до заповіту єдиною спадкоємицею її майна є ОСОБА_6, яка прийняла спадщину відповідно до вимог закону та на вказані правовідносини не можуть застосовуватись положення ст.. 1266 ЦК України, щодо спадкування за правом представлення .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 203,215, 1261,1266 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов адвоката ОСОБА_1, який діє на підставі доручення про надання вторинної правової допомоги в інтересах ОСОБА_3, яка в свою чергу діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним та визнання права власності задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7, який було укладено 13 жовтня 2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_4, 20 грудня 2002 року право власності на 1/6 частину чотирикімнатної квартири АДРЕСА_8 (Леніна) в смт. Якимівка Запорізької області, загальною площею 84,9 кв. метри, житловою площею 52,7 кв. метри в порядку спадкування після ОСОБА_9, який помер 17 липня 2012 року.

Визнати за ОСОБА_5, 22 січня 2000 року право власності на 1/6 частину чотирикімнатної квартири АДРЕСА_8 (Леніна) в смт. Якимівка Запорізької області, загальною площею 84,9 кв. метри, житловою площею 52,7 кв. метри в порядку спадкування після ОСОБА_9, який помер 17 липня 2012 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Якимівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: