Справа № 461/444/17
У Х В А Л А

судового засідання

"10" березня 2017 р. Галицький районний суд м.Львова в складі:

Головуючого - судді: Стрельбицького В.В.,

при секретарі: Кахнич С.П.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та поділ майна подружжя, визнання договору іпотеки недійсним.

В судовому засіданні представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та заборонити ПАТ «ВіЕс Банк» вчиняти дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або шляхом продажу предмета іпотеки, до набрання рішенням суду законної сили.

Представник відповідача ПАТ «ВіЕс Банк» в судовому засіданні заяву заперечила та пояснила, що банк не вчиняє жодних дій щодо відчуження спірного нерухомого, а оголошення про продаж майна у засобах масової інформації подані не банком.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Пунктом 4 згаданої постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Представником позивача не подано жодного належного доказу на підтвердження того факту, що не застосування заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та інтересів позивача, а доводи останнього щодо намагань банку продати спірне приміщення не заслуговують на уваги, оскільки такий факт заперечується представником банку та більше того, таке відчуження майна до набрання законної сили рішенням суду у справі №461/9389/15-ц за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_1, буде незаконним.

Відтак у суду відсутні достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Посилання представника позивача на правові позиції Верховного Суду України мають значення для вирішення справи по суті, однак не впливають на питання, які винесені для розгляду у поданій заяві.

Суд відхиляє посилання представника позивача на наявність іншої цивільної справи про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки, як встановлено в ході розгляду заяви, така перебуває в провадженні суду ще з 2016 року і на даний час рішення по ній не винесено. Крім того, ця справа є способом реалізації банком своїх прав, в порядку та у спосіб, який відповідає вимогам закону.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

В даному випадку, суд не вбачає необхідності у забезпеченні позову, так як доводи представника позивача не знайшли свого підтвердження, а тому безпідставне вжиття заходів забезпечення позову порушить конституційні права інших осіб.

За таких обставин, з врахування вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Стрельбицький В.В.