Справа № 462/3035/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Ящук К.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 міської ради, ОСОБА_6 міського центру приватизації державного житлового фонду управління комунальної власності департаменту економічної політики ОСОБА_6 міської ради про визнання дій неправомірними, визнання права на приватизацію та зобовязання вчинити дії, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просять визнати дії ОСОБА_6 міського центру приватизації державного житлового фонду управління комунальної власності департаменту економічної політики ОСОБА_6 міської ради, які виразилися у залишені без розгляду по суті заяви про приватизацію квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 незаконною; визнати за позивачами право на приватизацію квартири АДРЕСА_1; зобовязати ОСОБА_6 міську раду в особі юридичного департаменту прийняти рішення про передачу квартири АДРЕСА_1 у власність позивачів. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що позивач ОСОБА_1 проживає та зареєстрована у спірній квартирі з 1961 р., куди вона вселилася разом із своїми батьками, її донька позивач ОСОБА_5 зареєстрована та проживає у даній квартирі з 1987 р. Вказують, що у квартиру позивачі вселились на підставі ордеру про надання житлової площі, однак, на даний час такий втрачено. У звязку із втратою ордеру, позивачі не можуть здійснити приватизацію спірної квартири та набути її у власність. Тому просять позов задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів позовні вимоги підтримали, просили такі задовольнити. Додатково вказали, що відсутність ордеру не є підставою для відмови у приватизації, оскільки таке не відповідає вимогам Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Представник відповідача ОСОБА_6 міської ради в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог. Вказав, що відсутність ордеру є законною підставою для відмови позивачам у приватизації. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник відповідача ОСОБА_6 міського центру приватизації державного житлового фонду управління комунальної власності департаменту економічної політики ОСОБА_6 міської ради в судовому засіданні позовні вимоги заперечив частково, в частині щодо визнання дій ОСОБА_6 міського центру приватизації державного житлового фонду управління комунальної власності департаменту економічної політики ОСОБА_6 міської ради, які виразилися у залишені без розгляду по суті заяви про приватизацію квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 незаконними. Щодо решти позовних вимог вказав, що такі не відносяться до компетенції ОСОБА_6 міського центру приватизації державного житлового фонду управління комунальної власності департаменту економічної політики ОСОБА_6 міської ради.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивачів, представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Як вбачається, із долученої до матеріалів справи копії договору найму житлового приміщення та акту здачі і приймання квартири, кімнати від 31.12.1968 р., квартиронаймачу ОСОБА_7 надано квартиру АДРЕСА_2 /а.с.8-10/

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 народилася 1953 р., її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 /а.с.16/

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 помер у 1978 р. /свідоцтва про смерть І-СГ № 397980/, ОСОБА_8 померла у 1991 році /свідоцтво про смерть серії І-СГ № 450543/ /а.с.19,18/

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1971 р. та 2004 р. відповідно, квартира є державною, власником будинку є міська рада, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки, виданої ЛКП «Сяйво» від 27.02.2017 р. /а.с.15/

Згідно довідки ПАТ «Державний Ощадний банк України» №833 від 25.03.2017 р. приватизаційні депозитні рахунки за номінальною вартістю житлового чека за адресою: АДРЕСА_3 не відкривались./а.с.7/

Як вбачається із довідки від 25.11.2015 р., виданої ЛКП «Сяйво», ордера на квартиру АДРЕСА_4 немає./а.с.14/

Крім цього, з листа Державного архіву Львівської області № Ч-41 від 19.07.2016 р., вбачається, що в документах виконкомів ОСОБА_6 міської, Залізничної та Ленінської районних ОСОБА_9 депутатів трудящих за 1960-1961 роки відомостей про надання ордеру на кв.№6 буд.№21 по вул. Низинній ОСОБА_10 у м. Львові не виявлено./а.с.20/

Як вбачається з матеріалів справи позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у зміні договору найму на спірну квартиру, оскільки нею було подано не повний пакет документів, зокрема не надано оригінал ордера /а.с.12,13/, а також залишено без розгляду заяву щодо приватизації вказаної квартири/а.с.11/

Згідно ч. 10, 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до ч. 2 ст .2 цього Закону не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних табіосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Судом встановлено, що спірна квартира до цього переліку не відноситься.

Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено такі основні умови, виключно з дотриманням яких може відбутись приватизація:

здійснення приватизації уповноваженими на це органами;

згода всіх повнолітніх членів сімї;

постійне проживання у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку;

згода тимчасово відсутніх членів сімї, за якими зберігається право на житло.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі законно вселились у спірну квартиру, постійно проживають та зареєстровані у ній, квартиру надано квартиронаймачу ОСОБА_10 на підставі договору найму у 1968 р., з цього по теперішній час власником квартири або балансоутримувачами не пред'являлося до позивачів претензій щодо незаконності проживання у квартирі. Оскільки ордер на вселення у житло видавався адміністрацією підприємства, крім того найголовнішою умовою є те, що вселення у житлове приміщення і користування ним відбулося на законних підставах. Отримання ордера є формалізованим підтвердженням наявності відповідного рішення. Крім того, між батьком позивача і домоуправлінням було укладено договір найму житлового приміщення за актом прийому-передачі на підставі виданого раніше ордера на вселення, після чого квартиронаймач був зареєстрований у квартирі. Тобто вселення до квартири відбулося на законних підставах, за наявності ордера і до виникнення спірної ситуації щодо приватизації житла особа проживала у квартирі також на законних підставах. Враховуючи, що позивачі вселені у квартиру на законних підставах, законність проживання ніхто не оспорює, неможливо знайти ордер, який втрачено не з їхньої вини, відсутність його копії позбавляє позивачів реалізувати своє право на приватизацію квартири, яке вони набули, та враховуючи, що у у них є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, крім ордера, який позивачі не можуть надати з незалежних від них причин, суд вважає, що позивачі мають право на приватизацію житла, а тому позовна вимога про визнання за ними права на приватизацію спірної квартири підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання дії ОСОБА_6 міського центру приватизації державного житлового фонду управління комунальної власності департаменту економічної політики ОСОБА_6 міської ради, які виразилися у залишені без розгляду по суті заяви про приватизацію квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 незаконною, то така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та відповідно до Положення про розподіл функцій між окремими виконвчими органами міської ради при проведенні приватизації державного житлового фонду " комунальна установа "ОСОБА_6 міський центр приватизації державного житлового фонду" є органом приватизації з оформлення документів. Відповідно до п. 3 вказаного положення для прийняття рішення щодо приватизації державного житлового фонду заявники до заяви, яка подається через Центр надання адміністративних послуг м. Львова на імя директора департаменту житлового господарства та інфраструктури, додають, зокрема, копію ордеру. Відповідно до п. 4 цього Положення зазначений перелік документів, які додаються до заяви щодо приватизації державного житлового фонду, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до п. 20 Положення при наявності правових підстав для відмови у приватизації державного житлового фонду на підставі поданих документів ОСОБА_6 міський центр приватизації державного житлового фонду у триденний термін готує заявнику письмову відмову за підписом начальника ОСОБА_6 міського центру приватизації державного житлового фонду з зазначенням таких підстав. Оскільки позивачами при подачі документів не було подано копію ордеру, їх заява залишилась без розгляду та було рекомендовано надати копію ордеру. Відтак, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 міський центр приватизації державного житлового фонду діяв в межах та у спосіб, визначений законодавством.

Щодо позовної вимоги про зобовязання ОСОБА_6 міської ради в особі юридичного департаменту прийняти рішення про передачу квартири АДРЕСА_1 у власність позивачів, то така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із змісту Рекомендації № R /80/ 2 Комітету ОСОБА_9 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року вбачається, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відтак, під дискреційними повноваженнями розуміють такі повноваження, які надають певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

За своєю правовою природою повноваження ОСОБА_6 міської ради в особі юридичного департаменту щодо прийняття рішення про передачу квартири у власність є дискреційним повноваженням даного державного органу.

Таким чином, зобов'язання відповідача прийняти конкретне рішення про передачу спірної квартири у власність позивачів було б формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та суперечило б завданням цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме слід визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 право на приватизацію квартири АДРЕСА_2.

Керуючись ст. 15, 16 ЦК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 право на приватизацію квартири АДРЕСА_2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Постигач О.Б.