АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

28 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Приватбанк»

на рішення Печерського районного суду м.Києва від 25 серпня 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання правочину недійсним,-

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 35 730, 88 грн. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що 27.07.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач вказував, що свої зобов'язання щодо повернення коштів відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 30.04.2014 року з урахуванням процентів та штрафів складала 35 730, 88 грн.

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до банку із зустрічним позовом про визнання правочину недійсним та просив визнати недійсним правочин, укладений 27.07.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 щодо видачі банківської картки «Універсальна» з кредитним лімітом в сумі 7 000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він не отримував кредиту,не підписував ані кредитний договір з банком, ані Заяву, Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку. Вказував, що банк з ОСОБА_1 на умовах, вказаних у позовній заяві щодо строку кредитування, прав та обов'язків клієнта, підстав та обсягу відповідальності кредитний договір не укладав.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25.08.2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Зустрічні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір, укладений 27.07.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 про отримання кредиту в розмірі 7 000,00 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову. Заявник вважає, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи. Зазначає, що твердження ОСОБА_1 про те, що він не отримував кредитних коштів, спростовується випискою про рух коштів. Вказує, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а тому не виконав належним чином свої зобов'язання за вказаним договором.

До суду апеляційної інстанції представник Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» двічі не з'явився,повідомлений належним чином,про що свідчать зворотні поштові відправлення долучені до справи( а.с.159,165).

Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд справи за відстуності представника Публічного акціонерного товариства «Приватбанк».

ОСОБА_3,який є представником ОСОБА_1, просив апеляційну скаргу відхилити. Зазначив,що його довіритель не укладав договору на отримання кредиту з Публічним акціонерним товариством «Приватбанк»,не отримував платіжної картки та не користувався нею,є інвалідом 2 групи пожиттєво,обмежений у пересуванні і з 1999 року мешкає в Житомирській області .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного .

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов,суд виходив з того ,що ПАТ КБ «Приватбанк» не довело належними та допустимими доказами факту укладання між сторонами кредитного договору на 7000 грн. у 2007 році,на вимогу суду не подано оригіналів цього договору та додатків до нього з підписами ОСОБА_1,а відтак відсутні підстави для стягнення коштів за недійсним договором.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується.

Як убачається з копії анкети-заяви від 27.07. 2007 року ,посвідченої самим позивачем, між сторонами був укладений кредитний договір б/н про надання ОСОБА_1 кредиту в розмірі 7000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку по кредиту.

Відповідно до вказаної заяви, строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної картки тобто 1 рік (а.с.8). При цьому в анкеті - заяві також зазначено ,що ОСОБА_1 ознайомлений зУмовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та тарифами, Пам'яткою клієнта.

ОСОБА_1 заперечує укладання такого кредитного договору, отримання платіжної карти, користування нею та підписання заяви-анкети на отримання кредиту та будь яких додатків до неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

Зі змісту анкети - заяви слідує, що договір про надання банківських послуг між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1. повинен складатися із заяви, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів. Окрім того, невід'ємною частиною договору за умови оформлення та видачі платіжної картки по кредитній схемі являється пам'ятка клієнта (п. 3.5. Умов та Правил надання банківських послуг).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження отримання позичальником кредиту ,платіжної карти, Пам'ятки клієнта, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів, наявність яких у сукупності із заявою і свідчила би про укладення між банком та позичальником договору про надання банківських послуг, не доведено й того ,що платіжна карта перевидавалася та отримувалася ОСОБА_1 після грудня 2008 року .

У правовій позиції, яка міститься в Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року в справі № 6-16 цс15,зазначено, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника.

А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що з поданої копії заяви-анкети та розрахунку заборгованості убачається,як отримання кредиту безпосередньо відповідачем,так й тривале і стале користування ним кредитною карткою та наявність заборгованості за договором, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки даний документ є по суті калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір заявлених вимог.

На вимогу суду першої інстанції позивачем не було надано оригіналу анкети-заяви від імені відповідача за 27.07.2007 року, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною картою , Пам'ятку клієнта, з його підписами,що позбавило суд можливості провести судову почеркознавчу експертизу, та відповідно до положень.1 ст.146 ЦПК України, дало підстави вважати не доведеним факт укладання кредитного договору.

Не з'явившись двічі у судові засідання до Апеляційного суду, представник Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» не надав оригіналів доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги щодо укладення між сторонами кредитного договору та на спростування висновків суду в цій частині ,розпорядившись своїми правами на власний розсуд,що дає підстави вважати позовні вимоги недоведеними,а доводи апеляційної скарги необгрунтованими .

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 25 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 757/14647/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1544/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.