АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/365/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 69 Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д., Новікова О. М.
при секретаріВинник І. М. Любченко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_1 зацікавлені особи: Департамент соціальної політики Черкаської міської ради, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Державна служба України у справах ветеранів та учасників антитерористичної операції, Черкаський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України, Міністерство оборони України, Антитерористичний центр при службі безпеки України про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и л а :
Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обгрунтування своїх вимог вказував, що він починаючи з березня 2014 року добровільно долучився до волонтерського руху м. Черкаси. Своїми силами та силами громади м. Черкаси, він здійснював збір коштів, закупку та доставку в райони проведення антитерористичної операції (далі - «зона АТО») військового спорядження (форма, рації, біноклі, мобілки, прожектори, запасні частини до автотехніки тощо) і засобів першої необхідності та побуту (медикаменти, їжа, вода, тютюн, засоби гігієни тощо) потреба в яких гостро стояла в українських військовослужбовців.

Окрім доставки на передову гуманітарної допомоги він добровільно долучився до забезпечення процесу звільнення українських військовополонених, які перебували на тимчасово окупованих територіях Луганської та Донецької області в полоні представників незаконних збройних формувань (далі - «НЗФ»).

14 серпня 2014р. він вирушив в зону АТО, а саме у місто Краснодон, Луганської області, для визволення трьох груп полонених. Звільнення українських військовополонених було попередньо погоджено з протилежною стороною, яка присвоїла їхньому екіпажу позивний «911» для безперешкодного перетину блокпостів НЗФ.

16.08.2014р. на другому блокпості НЗФ, що в м. Волнухіно, Луганської області, їхній групі було наказано з`їхати з дороги, після чого взято в полон. В подальшому його утримували в такий період в таких місцях : з 16.08.2014 р. по 03.10.2014р. - сарай м. Ровеньки, Луганської області (у т.ч. з 17.08.2014р. по 24.08.2014р. - Ровеньківська районна лікарня); з 03.10.2014р. по 13.10.2014р. - підвал автошколи, м. Луганськ; з 13.10.2014р. по 24.11.2014р. - Луганська обласна лікарня.

Заявник вказує, що його звільнення з полону представників НЗФ відбулося 23.11.2014р. о 13:00 за Київським часом біля м. Щастя, а загальний термін перебування в полоні становить 100 днів. В результаті перебування в полоні у нього відбулися зміни у фізичному та психологічному стані, також ним перенесено :нервовий зрив; лакунарний інфаркт; забої хребта, суглобів та нирок.

Факт отримання ним Другої групи інвалідності підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12ААА №187383 від 06.07.2015р. (копія додається).

Статтею 3 Конституції України встановлено, Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до пункту 14 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» від 22.10.1993р. №3551-XII, до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність) та стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції (у тому числі волонтерської діяльності), перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

На підставі статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» від 22.10.1993р. №3551-ХІІ, держава має забезпечити вищевказаних осіб пільгами, які є гарантією їх соціального захисту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2015 року № 685 затверджено Порядок надання статусу інваліда війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі - «Порядок»), відповідно до пункту 2 (абзац 6) якого, статус інваліда війни надається особам, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції (у тому числі провадили волонтерську діяльність) та стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції (у тому числі волонтерської діяльності), перебуваючи безпосередньо в районі антитерористичної операції в період її проведення.

Відповідно до п. п. 4 п. 4 Порядку, підставою для надання вищевказаним особам статусу інваліда війни є : довідка медико-соціальної експресної комісії про групу та причину інвалідності; довідка керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про добровільне забезпечення або добровільне залучення особи до забезпечення проведення Антитерористичної операції або рішення суду про встановлення факту добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення Антитерористичної операції уразі відсутності зазначеної довідки.

На сьогоднішній день окрім великої кількості письмових статей та відео-публікацій у всеукраїнських та місцевих засобах масової інформації, показань багатьох свідків нажаль не існує офіційних документів про факти його добровільного залучення до забезпечення проведення Антитерористичної операції, його перебування в полоні представників незаконних збройних формувань на тимчасово окупованій території Луганської області.

Крім того, Головним слідчим управлінням СБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000475, відомості про які внесені до ЄРДР 13.10.2014 в якому він являється потерпілим, внаслідок завданої шкоди його здоров`ю, матеріальної та моральної шкоди, отриманої під час перебування його у військовому полоні в Луганській області у період з 16 серпня по 24 листопада 2014 року.

Вказував, що в період з 10.11.2015р. по 21.11.2015р. він проходив стаціонарне лікування в неврологічному відділенні КНП «Перша Черкаська міська лікарня» Черкаської міської ради, що підтверджується Виписним епікризом № 10338 за підписом завідуючої відділення Мотрічук О.А., та лікуючого лікаря ОСОБА_2 , яким йому був встановлений зокрема наступний діагноз: «1. Стойкое остаточные явления двух контузий головного мозга (16.08.2014, 12.10.2014 г) с декомпенсированным гипертензионно-ликворным синдромом в виде диплопии (подтверждено АКТГ 10.12.2014г - умеренная внутренняя гидроцефалия, ширина желудочков -12мм, ассиметрия желудочков) упорного цефагического синдрома, умеренного вести булоатактического синдрома, правостороннего гимисиндрома, рефлекторного в правой руке, умеренного в правой ноге, умеренного антено-вегетативного синдрома».

Крім того, в період з 04.01.2016р. по 15.01.2016р. він знаходився на обстеженні та лікуванні в нейрохірургічному відділенні КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», що підтверджується Випискою з історії хвороби № 40 від 15.01.2016р. за підписом в.о. завідуючого відділення ОСОБА_3 , якою йому було встановлено діагноз при поступленні : «Залишкові явища ЧМТ», клінічний діагноз : «Стійкі залишкові явища баротравми, контузій головного мозку...».

Таким чином, після перебування у полоні на окупованій території Луганської області у його здоров`ї відбулись безповоротні зміни, що призвели до інвалідності.

Таким чином, у наслідок добровільного залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції, він потрапив у полон, де отримав контузії головного мозку, що привело до чисельних захворювань та інвалідності.

16.03.2016 заявник звернувся до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо встановлення зв`язку між його інвалідністю та добровільним залученням до забезпечення Антитерористичної операції.

Із листа - відповіді виникає, що зазначений зв`язок встановлюється довідками керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального Штабу збройних сил або за рішенням суду про встановлення факту добровільного залучення особи до забезпечення проведення Антитерористичної операції. Довідки від силових відомств він не може отримати, поза як він не є військовим.

А тому, просив суд встановити факт добровільного залучення його до забезпечення проведення Антитерористичної операції та факт його перебування з 16.08.2014р. по 24.11.2014р. в полоні представників незаконних збройних формувань на тимчасово окупованій території Луганської області.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2016 року заяву задоволено. Встановлено факт добровільного залучення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до забезпечення проведення Антитерористичної операції.

Встановлено факт перебування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 16.08.2014 року по 24.11.2014 року в полоні представників незаконних збройних формувань на тимчасом окупованій території Луганської області.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Міністерством оборони України подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, а заяву залишити без розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засідання.

Але таким вимогам закону рішення в повному обсязі не відповідає.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 починаючи з березня 2014 року добровільно долучився до волонтерського руху м. Черкаси. Своїми силами та силами громади м. Черкаси, він здійснював збір коштів, закупку та доставку в райони проведення Антитерористичної операції військового спорядження (форма, рації, біноклі, мобілки, прожектори, запасні частини до авто техніки тощо) і засобів першої необхідності та побуту (медикаменти, їжа, вода, тютюн, засоби гігієни тощо) потреба в яких гостро стояла в українських військовослужбовців. Окрім доставки на передову гуманітарної допомоги він добровільно долучився до забезпечення процесу звільнення українських військовополонених, які перебували на тимчасово окупованих територіях Луганської та Донецької області в полоні представників незаконних збройних формувань .

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 14 серпня 2014р. він вирушив в зону АТО, а саме у місто Краснодон, Луганської області, для визволення трьох груп полонених. Звільнення українських військовополонених було попередньо погоджено з протилежною стороною, яка присвоїла їхньому екіпажу позивний «911» для безперешкодного перетину блокпостів НЗФ.16.08.2015р. на другому блокпості незаконні збройні формування що в м. Волнухіно, Луганської області, їхній групі було наказано з`їхати з дороги, після чого взято в полон. В подальшому його утримували в такий період в таких місцях : з 16.08.2014 р. по 03.10.2014р. - сарай м. Ровеньки, Луганської області (у т.ч. з 17.08.2014р. по 24.08.2014р. - Ровеньківська районна лікарня); з 03.10.2014р. по 13.10.2014р. - підвал автошколи, м. Луганськ; з 13.10.2014р. по 24.11.2014р. - Луганська обласна лікарня. Заявник вказував , що його звільнення з полону представників незаконних збройних формувань відбулося 23.11.2014р. о 13:00 за Київським часом біля м. Щастя, а загальний термін перебування в полоні становить 100 днів.

Ст. 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ч. 1 ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про основи національної безпеки України» об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону (ст. 65 Конституції України).

Частиною 5 статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України «Про визначення районів проведення Антитерористичної операції та термінів її проведення» від 7 жовтня 2014 року № 33/6/а визначені такі райони проведення Антитерористичної операції та терміни її проведення, зокрема, Донецька і Луганська області - з 07 квітня 2014 року.

Таким чином, з 07 квітня 2014 року територія Донецької та Луганської областей визнана районом проведення Антитерористичної операції, на якій був запроваджений спеціальний правовий режим.

Пунктом 14 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення Антитерористичної операції (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність) та стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення проведення Антитерористичної операції (у тому числі волонтерської діяльності), перебуваючи безпосередньо в районах Антитерористичної операції у період її проведення.

При цьому згідно зі ст. 1 Закону України «Про волонтерську діяльність» волонтерська діяльність це добровільна, соціально спрямована, неприбуткова діяльність, що здійснюється волонтерами шляхом надання волонтерської допомоги.

Механізм надання статусу вищезазначеним особам визначений Порядком надання статусу інваліда війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 р. № 685.

В силу п. 2 зазначеного порядку статус інваліда війни надається, зокрема особам, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення Антитерористичної операції (у тому числі провадили волонтерську діяльність) та стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення проведення Антитерористичної операції (у тому числі волонтерської діяльності), перебуваючи безпосередньо в районі Антитерористичної операції в період її проведення. (абзац 5).

Згідно з п. 2 п.п. 6. зазначеного Порядку для надання статусу інваліда війни особам, зазначеним в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, керівник добровольчого формування, до складу якого входила особа, або командир (начальник) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, МВС, Національної гвардії або іншого утвореного відповідно до закону військового формування чи правоохоронного органу, у взаємодії з якими особа виконувала завдання Антитерористичної операції, подають у місячний строк з дня надходження відповідної заяви особи або її представника клопотання до органу соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання особи про надання особі статусу інваліда війни разом з документами, що підтверджують її участь в Антитерористичній операції.

У разі неподання клопотання керівником добровольчого формування, до складу якого входила особа, або командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, МВС, Національної гвардії або іншого утвореного відповідно до закону військового формування чи правоохоронного органу, у взаємодії з якими особа виконувала завдання Антитерористичної операції, особи, зазначені в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, можуть подати до органу соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання перелічені у підпункті 3 пункту 4 цього Порядку документи без такого клопотання.

Підпунктом 4 пункту 4 передбачено, що підставою для надання особам статусу інваліда війни для осіб, зазначених в абзаці шостому пункту 2 цього Порядку є довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності; довідка керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про добровільне забезпечення або добровільне залучення особи до забезпечення проведення Антитерористичної операції або рішення суду про встановлення факту добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення Антитерористичної операції у разі відсутності зазначеної довідки.

Пунктом 14 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не передбачено, чи поширюється дана норма на випадки добровільного залучення особи до участі у забезпеченні проведення Антитерористичної операції, на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин аналогію права.

ОСОБА_1 позбавлений можливості надати довідку керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про добровільне забезпечення або добровільне залучення особи до забезпечення проведення Антитерористичної операції у зв`язку з ненадходженням документів на залучення ОСОБА_1 до проведення АТО до Штабу АТЦ при СБУ.

В той же час факт добровільного залучення заявника до забезпечення проведення Антитерористичної операції підтверджується дослідженими судом доказами: показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , листком не працездатності Ровенкіської багато профільної міської лікарні Луганської області ( а. с. 151), Головним слідчим управлінням СБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000475, відомості про які внесені до ЄРДР 13.10.2014 в якому ОСОБА_1 являється потерпілим, внаслідок завданої шкоди його здоров`ю, матеріальної та моральної шкоди, отриманої під час перебування його військовому полоні в Луганській області у період з 16 серпня по 24 листопада 2014 року ( а. с. 5).

Також в період з 10.11.2015р. по 21.11.2015р. він проходив стаціонарне лікування в неврологічному відділенні КНП «Перша Черкаська міська лікарня» Черкаської міської ради, що підтверджується Виписним епікризом № 10338 за підписом завідуючої відділення ОСОБА_7 , та лікуючого лікаря ОСОБА_2 , яким йому був встановлений діагноз: «1. Стойкое остаточные явления двух контузий головного мозга (16.08.2014, 12.10.2014 г) с декомпенсированным гипертензионно-ликворным синдромом в виде диплопии (подтверждено АКТГ 10.12.2014г - умеренная внутренняя гидроцефалия, ширина желудочков -12мм, ассиметрия желудочков) упорного цефагического синдрома, умеренного вести булоатактического синдрома, правостороннего гимисиндрома, рефлекторного в правой руке, умеренного в правой ноге, умеренного антено-вегетативного синдрома» ( а. с. 16).

В період з 04.01.2016р. по 15.01.2016р. він знаходився на обстеженні та лікуванні в нейрохірургічному відділенні КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», що підтверджується Випискою з історії хвороби № 40 від 15.01.2016р. за підписом в.о. завідуючого відділення ОСОБА_3 , якою йому було встановлено діагноз при поступленні : «Залишкові явища ЧМТ», клінічний діагноз : «Стійкі залишкові явища баротравми, контузій головного мозку...»( а. с. 17).

Вказаний факт для ОСОБА_1 має юридичне значення , оскільки під час добровільного залучення до забезпечення проведення Антитерористочниної операції потрапив в полон, що призвело до численних його захворювань та бажає отримати статус інваліда війни.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, а також листі Верховного суду України «Судова практика про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року роз`яснено, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення і чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Одним із основних документів для отримання статусу інваліда війни, є довідка МСЕК , яка пов`язує причину інвалідності з пораненням ,каліцтвом чи контузією, одержаних під час проведення Антитерористичної операції(в тому числі волонтерської діяльності).

Так, згідно відповіді Міністерства Оборони України від 20. 02. 2017 року № 188/ 1 -ос/308, наданої ОСОБА_1 на його звернення , повідомлено наступне:

У разі відсутності Довідки керівника Антитерориистичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про добровільне забезпечення або добровільне залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції підставою для надання статусу інваліда війни може бути рішення суду про встановлення факту добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції. Для надання статусу інваліда війни особа або її представник подає письмову заяву та довідки ( рішення суду) до органів соціального захисту населення, які у місячний строк з дня подання документів приймають рішення про надання статусу інваліда війни.

А тому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Міністерства оборони України підлягає до часткового задоволення, а оскільки заявник підтвердив викладені в заяві обставини належними та допустимими доказами, то колегія приходить до висновку про задоволення заяви, а саме встановлення факту що ОСОБА_1 в період із 16 серпня 2014 року по 24 листопада 2014 року був добровільно залучений до забезпечення проведення антитерористичної операції ( у тому числі проводив волонтерську діяльність) перебуваючи безпосередньо в районі антитерористичної операції на території Луганської області в період її проведення, а в задоволенні решти його заяви - відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення , яким заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 в період із 16 серпня 2014 року по 24 листопада 2014 року був добровільно залучений до забезпечення проведення антитерористичної операції ( у тому числі проводив волонтерську діяльність) перебуваючи безпосередньо в районі антитерористичної операції на території Луганської області в період її проведення.

В задоволенні решти його заяви - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :