АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати по розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста

Києва в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року,

встановила:

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 14 серпня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду та винести нову ухвалу про відкриття провадження у справі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що вона звернулась до суду з позовом у справі щодо захисту прав споживачів, при цьому позивачі в даній категорії справ звільняються від сплати судового збору. Інші вимоги суду, викладені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, не відповідають вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що в установлений судом строк недоліки позовної заяви остання не усунула, не надала уточненої позовної заяви в новій редакції та не сплатила судовий збір.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої з огляду на таке.

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Київпастранс», в якому, посилаючись на положення Закону України "Про захист прав споживачів", ст. 1212 ЦК України, просила зобов'язати відповідача виконати обов'язок в натурі шляхом стягнення на її користь 60 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року позовну заяву було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст.119 ЦПК України. Зазначено, що спосіб захисту, обраний позивачем, не в повній мірі відповідає вимогам ст. 16 ЦК України; позивачем не надано належних доказів того, що не має правових підстав знаходження коштів (майна) позивача у відповідача, і тієї обставини, що це безпідставно набуті кошти; відсутні докази сплати судового збору.

Разом з тим, відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із п.5 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є примусове виконання обов'язку в натурі.

За змістом ст. 10, 11, 119 ЦПК України саме позивач обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Сама по собі відсутність у позовній заяві чи додатках до неї доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки є підставою для відмови в задоволенні позов по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року N 2 подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Недоліки у викладенні обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, можуть бути усунуті у попередньому судовому засіданні, на якому суд має можливість уточнити позовні вимоги або заперечення проти позову; з'ясувати, які докази подані чи подаються кожною стороною для обґрунтування своїх доводів чи заперечень щодо невизнаних обставин; за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, суд має право вирішити питання про витребування доказів тощо.

Ненадання доказів до позовної заяви може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову, а не для повернення позовної заяви.

У постанові від 06 вересня 2017 року (справа №185 цс17) Верховний Суд України дійшов висновку, що споживач, право якого порушене і який у зв'язку саме з цим подає позов, відповідно до статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" звільняється від сплати судового збору за подання саме позовної заяви до суду першої інстанції, та має обов'язок щодо сплати судового збору при вчиненні відповідних дій у всіх інших судових інстанціях та у Верховному Суді України.

З огляду на викладене, повернення позовної заяви з викладених в оскаржуваній ухвалі підстав порушує право позивача на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950).

За таких підстав оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а вирішення питання щодо відповідності позовної заяви вимогам ст.119, 120 ЦПК України - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року скасувати.

Передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді:

Справа №758/8856/17

Апеляційне провадження №22-ц/796/10364/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Зарицька Ю.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.