УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарі Івашко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Шульга Світлана Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коптєлова О.Р., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ніколіца В.Ф. про визнання заповітів недійсними.

Представник позивача у своїй заяві просить накласти арешт на АДРЕСА_1, що належить відповідачу на праві приватної власності, посилаючись на те, що предметом спору є визнання заповіту недійсним. Існує можливість відчуження відповідачем нерухомого майна, що у разі ухвалення рішення по суті на користь позивача, утруднить його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Пунктом 1 та 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Постановою ПВС України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» п. 4 роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд визнати заповіт на нерухоме майно: АДРЕСА_1, недійсними.

Відповідачу на праві приватно власності належить: квартира АДРЕСА_1.

Враховуючи предмет позову, докази які наявні в матеріалах справі, суд вважає, що при невжитті заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд вважає, що права жодної із сторін порушені, в зв'язку з застосування заходів забезпечення позову, не будуть.

Однак, стосовно вимоги представника позивача про заборону відповідачу вчиняти дії стосовно спірної квартири, суд приходить до висновку, що дана вимога задоволеню не підлягає, оскільки накладення арешту на квартиру само по собі позбавляє відповідача можливості вчиняти будь-які дії у відношенні нерухомого майна.

Таким чином, заява є частково обґрунтованою та підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153, 208, 210 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі заповіту.

За даною ухвалою стягувачем є ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_4, а боржником: ОСОБА_2, адреса: АДРЕСА_1.

Копію ухвали направити для відома та виконання Дніпровському районному відділу державної виконавчої служби м. Києва (02094, м. Київ, вул. Краківська, 20).

Копію ухвали направити для відома та виконання до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (01044. м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 51-б) Строк пред'явлення до виконання 1 (один) рік.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

До суду може бути подана апеляційна скарга на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при її оголошенні протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Н. О. Яровенко