03.11.2017 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Полонця С.М.,
з участю секретаря с/з ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на будинок по вул. Олени Теліги (Чкалова), 6 в м. Житомирі, загальною площею 56,2 кв.м., житловою 41,6 кв.м., допоміжною 14,6 кв.м., посилаючись на те, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька та прийняла спадщину після його смерті, однак не може у позасудовому порядку оформити своє право власності на фактично належне їй спадкове майно через відсутність документів про право власності на будинок.
В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити з підстав, викладених у позові.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі представника відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 548 ЦК Української РСР, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Судом встановлено, що 14 червня 1981 року помер батько позивача ОСОБА_3, який був зареєстрований за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Чкалова), 6 в м. Житомирі з 27.04.1957 року по 12.01.1962 року.
Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась.
Згідно п.п. 4, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року №7 із змінами, відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність» (697-12) у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах, наприклад, за договором купівлі-продажу, міни, дарування, за правом спадщини. Суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому у встановленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради.
Постанова нотаріуса про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок після смерті батька, не складалася.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази належності житлового будинку по вул. Олени Теліги, 6 в м. Житомирі на праві власності ОСОБА_3 та прийняття його в експлуатацію, вступу позивачем в управління або володіння спадковим майном або подання нею державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, тобто прийняття спадщини після смерті батька в порядку, встановленому ст. 549 ЦК Української РСР.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що спірний будинок був побудований самочинно та не належав на праві власності спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Враховуючи вищенаведене, відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на вищезазначений жилий будинок, а тому позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, ч.4 ст.169, 209, 212-215, гл.8 розд.3 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: