АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/450/17 Головуючий 1 інст. Колодяжна І.М.
Справа № 641/9290/15-ц Доповідач Бурлака І.В.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» березня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору поруки такою, що припинила свою дію,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк». В обґрунтування свого позову посилався на те, що 03 жовтня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0 у розмірі 20000,00 доларів США. В забезпечення виконання умов кредитного договору 03 жовтня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 0.

Зазначив, що починаючи з травня 2014 року ОСОБА_2 не виконує зобовязання по поверненню належних до сплати частин кредиту, а з квітня 2014 року - відсотків за його використання.

Вказав, що вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобовязання має бути предявлено в межах строку дії поруки (шість місяців, одного року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі), тому навіть якщо в межах строку дії поруки була предявлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. У пункті 1.4 кредитного договору не вказано строку дії угоди, а привязано до вчинення певних дій.

Зазначив, що останній платіж в погашення кредитної заборгованості зроблено 04 квітня 2014 року, наступне обовязкове до виконання зобовязання настало 05 травня 2014 року. Таким чином 06 травня 2014 року у банку зявилось право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів та цей строк сплив зі збігом шести місяців, а саме 06 листопада 2014 року.

Вказав, що банк протягом строку дії договору поруки не звернувся з позовом до нього, як до поручителя.

Просив визнати договір поруки № 0 від 03 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», таким що припинив свою дію; стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено, визнано договір поруки № 0, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» 03 жовтня 2007 року таким, що припинив свою дію; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову; стягнути з ОСОБА_1 на користь банку понесені витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги. При цьому посилався на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що у позовній заяві зазначено, що відповідачем є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», у той же час як договір поруки насправді укладався з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та позивачем не надано доказів, що підтверджують правонаступництво та зміну найменування, а також не надано самих договорів; що Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» не укладав з позивачем договору поруки; що банк належним чином не був повідомлений про час та місце розгляду справи; що згідно пункту 1.2 договору поруки від 03 жовтня 2007 року визначено термін виконання основного зобовязання 03 жовтня 2022 рік, тобто порука не може бути припиненою до вказаного у договорі строку; що позивачем не надано жодного допустимого доказу погашення заборгованості та виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором; що за кредитним договором заборгованість позичальника обліковується на декількох рахунках, позичковий рахунок, рахунок для сплати відсотків та рахунки простроченої заборгованості, які судом взагалі не досліджувались; що судом не було враховано, що 22 грудня 2014 року позичальнику та поручителю направлено письмові вимоги про необхідність погашення заборгованості; що 20 березня 2015 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» направлено позовну заяву про дострокове солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителя, таким чином шестимісячний строк підлягає обрахуванню від дати подання позовної заяви, а оскільки банк подав позов одночасно до боржника та поручителя, то відповідно, банк не пропустив встановлений шестимісячний строк.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» необхідно задовольнити, рішення суду скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що строк звернення до суду за захистом своїх прав банк пропустив.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 жовтня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0 у розмірі 20000,00 доларів США.

В забезпечення виконання умов кредитного договору 03 жовтня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 0.

В пункті 1.2. договору поруки зазначено, що термін виконання основного зобовязання встановлено до 03 жовтня 2022 року, якщо згідно умов основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобов'язання.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Предявленням вимоги до поручителя є предявлення до нього позову.

Із пункту 3.1 договору поруки вбачається, що строк дії договору поруки не встановлено.

Проте, в пункті 1.2 договору поруки зазначено, що строк виконання основного зобовязання встановлено до 03 жовтня 2022 року.

У вимозі, направленої боржнику та поручителю про дострокове виконання основного зобовязання у звязку з несплатою тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами від 22 грудня 2014 року змінено строк основного зобов'язання та вказано, що поручитель повинен сплатити суму заборгованості з 32 дня з моменту отримання вимоги; у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 пояснив, що вимогу ОСОБА_1 не отримував.

Оскільки вимогу поручителем не було отримано, строк основного зобов'язання закінчився на 41 день з дня відправлення вимоги, тобто 01 лютого 2015 року.

Із матеріалів справи вбачається, що до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до боржника та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся у березні 2015 року в межах шестимісячного строку.

Правові позиції Верховного Суду України, викладені в справах № № 6-6цс14, 6-53цс14, 6-128цс14, 6-2662цс15, 6-2875цс15 та на які посилається представник ОСОБА_1 і підтверджують, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Оскільки позов про стягнення заборгованості за кредитним договором до суду подано у березні 2015 року, підстав для припинення договору поруки не вбачається.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строк позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Проте, в даному випадку ухвалене судом першої інстанції у справі рішення не відповідає зазначеним вимогам процесуального закону.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені вище обставини, а саме на те, що шестимісячний строк, в межах якого банк повинен був звернутися до суду з позовом до поручителя після закінчення строку основного зобовязання, не сплинув та дійшов помилкового висновку щодо припинення договору поруки.

У звязку з чим рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Питання щодо стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь банку в розмірі 535, 92 грн. за подачу апеляційної скарги вирішено відповідно до вимог статті 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2.ст.314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 535, 92 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії