АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4469/17 Головуючий 1 інст. - Рибальченко Л.М.
Категорія: довічне утримання
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Піддубного Р.М.,

Пилипчук Н.П.

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року позивач звернулася з позовом до суду, в якому просила розірвати договір довічного утримання від 26 листопада 2014 року, укладений між нею та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дряпко О.О., зареєстрований в реєстрі за № 3284 та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2017 року позов задоволено. Розірвано договір довічного утримання від 26 листопада 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги посилається на неповне з'ясування обставин, порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням свідків, які були повідомлені про кримінальну відповідальність щодо неправдивих свідчень.

Суд першої інстанції в порушення вимог закону в односторонньому порядку розглянув справу, неповно з'ясував обставини у справі, що мають істотне значення для вирішення справи.

В судове засідання до апеляційного суду представник відповідача не з»явилась двічі просила справу відкласти розглядом , посилаючись на хворобу та відпустку. Судова колегія вважала хворобу представника відповідача поважною причиною неявки, оскільки представником надано було копію висновку лікаря і 2 жовтня 2017 року відклала розгляд справи на 30 жовтня 2017 року , що дозволяло представнику відповідача спланувати відпустку, але представник відповідача не цікавилась датою розгляду справи . Судову повістку на 30 жовтня 2017 року відповідач та його представник отримали відповідно 19 та 20 жовтня 2017 року.

Звертаючись з заявою про відкладення розгляду справи у зв"язку з відпусткою і знаходженням за межами України представником не надано суду відповідних доказів знаходження у відпустці.

Враховуючи вимоги ст.305 ЦПК України , а саме, що неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та його представника.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, виходив з того, що відповідачем не виконувались належним чином умови договору довічного утримання.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 26 листопада 2014 року було укладено договір довічного утримання, ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_2 житловою площею 19,0 кв. м., загальною площею 36,2 кв.м., а ОСОБА_2 зобов'язалася надавати позивачу довічне утримання, надаючи їй довічно та безкоштовно користуватися зазначеною квартирою, а також оплачувати щомісячно вартість комунальних послуг, міського та мобільного телефонного зв'язку.

Згідно умов договору відповідач зобов'язувалась у разі хвороби позивача, забезпечити її необхідними медикаментами, створювати умови для спеціального догляду за нею на дому або поставити питання про госпіталізацію до медичного закладу, залучати фахівців за фахом, надавати їй матеріальну допомогу у формі регулярного забезпечення продуктами харчування та предметами побутового призначення. Сторони визначили вартість харчування, догляду та необхідної допомоги за місяць в сумі 800 грн.

Проте взяті на себе зобов'язання відповідач належним чином не виконувала в повному обсязі.

Відповідно копії виписки з медичної картки (а.с. 88) ОСОБА_3 з 19 березня 2015 року по 23 березня 2015 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в Харківській міській лікарні швидкої та невідкладної медичної ім. проф.. О.І. Мещанінова.

Відповідач ОСОБА_2 в березні 2015 року оплачувала комунальні послуги в розмірі 445,00 грн., в квітні 2015 року 428,45 грн., травні 2015 року 357 грн., червні 2015 року 357 грн., липні 2015 року 354 грн., серпні 2015 року 212 грн., вересні 2015 року 239.50 грн., жовтні 2015 року 408 грн., листопаді 2015 року, 600 грн., грудні 2015 року 562 грн. Також послуги телефонного зв'язку Укртелеком за березень 2015 року - 50 грн., травень 2015 року - 140 грн., червень 2015 року - 50 грн., червень 2015 року - 70 грн.

Лікування позивача в Харківській міській лікарні швидкої та невідкладної медичної ім. проф. О.І. Мещанінова., де ОСОБА_3 знаходилась на лікуванні оплачувала відповідач. Лікування в Лікувально-диагнозтичному центрі «Лоритом», яке позивач за власним бажанням отримувала в центрі сплачувала самостійно.

Після звернення позивача до суду відповідач також частково виконувала умови договору довічного утримання та частково надавала особисту допомогу, про що свідчать квитанції.

Відповідно до положень ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Пунктом 1 частини 1 статті 755 ЦК України визначено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Частиною 1 статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доводи апеляційної скарги відповідача, щодо належного виконання договору довічного утримання не спростовуються матеріалами справи, з урахуванням положень ст. 614 ЦК України не надано доказів належного утримання та забезпечення позивача відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

При встановленні факту невиконання відповідачкою обов'язків за договором довічного утримання, судом першої інстанції були повно і всебічно з'ясовані обставини, вірно враховані і досліджені у справі докази.

Судами першої і другої інстанції було створено рівні умови для сторін щодо надання доказів своїх вимог і заперечень.

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем договору довічного утримання у період з грудня 2014 року по лютий 2015 року та виконання договору у повному обсязі з липня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Відповідачем будь яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції не надано.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Р.М. Піддубний

Н.П. Пилипчук