Справа № 740/3186/16-ц
Провадження № 2/740/54/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Філоненко О.В.,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що 12.10.2013 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб, але подружнє життя не склалося і 24.06.2016 року шлюб між ними розірвано за рішенням суду. За час шлюбу ними за спільні кошти було придбано майно. Дійти згоди у його розподілі сторони не змогли, тому позивач звернулась до суду з вимогами про розподіл спільного сумісного майна подружжя, до якого входять меблі, будівельні матеріали, кухонне обладнання, побутові товари та техніка, велосипед.

Їй просила виділити: Диван «Моне» Саванна каро 25, вартістю 4400 гривень, вітальню «Марк» Сокме вартістю 2815 гривень; шафу-купе; сушилку для білизни; гладільну дошку; кухонний сервіз - 3 шт.; набір каструль - 2 шт.; конфетниці - 2 шт.; бутербродниці - 2 шт.; піалки -10 шт.; газову духовку; газову варочну поверхню; пральну машину; електричну м'ясорубку; велосипед; подушки - 4 шт.; ковдри - 2 шт.; набір постільної білизни - 3 шт.; покривало постільне; простирадло махрове - 2 шт.; чайник електричний; цифровий передавач; склянки для шампанського - 6 шт.; тарілки.

Відповідачу просила виділити: Спальний гарнітур «Софія» МДФ венге світлий, вартістю 4180 гривень; матрац 1,6 м х 2 м, вартістю 1475 гривень; стільці - 8 шт.; кухню; ламінат Дуб марроун 169, вартістю 2993,9 гривень; ламінат Оміс ясень стар. 807977 вартістю 3166,02 гривень; підложку під ламінат; змішувачі (крани) - 3 шт.; унітаз; люстри - 2 шт.; металопрофіль листовий для огорожі; штори; тюлі; ковролін; вазони віконні; ковдри -2 шт.; набір постільної білизни - 2 шт.; простирадло махрове; покривало постільне; карнизи - 9 шт.; пластикові миски - 5 шт.; склянки для шампанського - 6 шт.; тарілки; ложки; виделки; ножі; склянки; ноутбук; мультиварку; електричний бойлер; супутникову антену; телевізор плазмовий; електричну насосну станцію; холодильник; електронні ваги; настільні лампи - 2 шт.; електричну витяжку; мікрохвильову піч.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, позивач пояснила, що за час перебування у шлюбі з відповідачем вони придбали за спільні кошти майно, яке залишилось у відповідача. Вартість більшої частини майна визначена нею з власних міркувань. Просила виділити їй майно перелічене в позові з врахуванням того, що вітальня та диван не є вмонтовані меблі і можуть бути переміщені.

Відповідач в судовому засіданні не заперечив придбання ними з позивачкою за час перебування у шлюбі спального гарнітуру з матрацем, дивану та вітальні. Придбання ламінату заперечив, пояснивши, що ламінат був наявний до шлюбу з позивачкою і за сумісні кошти вони його не купували. Вартість майна, на яке відсутні документи, заперечив вважаючи її завищеною. Пояснив також що з травня 2015 року позивачка забрала за допомогою своїх батьків все майно, яке було ними придбане та перебувало за місцем їх спільного проживання, тому на даний час його немає в наявності, з цих підстав просив відмовити в задоволенні позову в частині переліченого позивачкою майна.

Заслухавши пояснення позивача, її представника та відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що з 12.10.2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.06.2016 року шлюб між сторонами розірвано (копія свідоцтва про шлюб та копія рішення на а.с 11,12).

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Згідно п. 22 вищевказаної постанови Пленуму вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Копією рахунку № 1722 від 30.10.2014 року де платником вказаний ОСОБА_4 (а.с. 7) підтверджується, що під час перебування в шлюбі сторонами придбано диван «Моне» (Віко) вартістю 4400 гривень, вітальню «Марк» (Сокме) вартістю 2815 гривень, спальний гарнітур «Софія» МДФ венге світлий вартістю 4180 гривень; матрац 1,6 м х 2 м вартістю 1475 гривень. З огляду на те, що сторони не заперечували придбання вказаних речей спільно під час перебування в шлюбі, погодились з вартістю вказаною в накладній, вказані речі слід розділити між сторонами.

У судовому засіданні сторони досягли згоди про вартість майна, що є їх спільною сумісною власністю, тому поділ майна може бути здійснено з врахуванням вартості визначеної сторонами.

При цьому слід здійснити наступний поділ речей між сторонами, виділивши ОСОБА_2: диван «Моне» (Віко) та вітальню «Марк» (Сокме) загальною вартістю 7215 гривень; а ОСОБА_4: спальний гарнітур «Софія» МДФ венге світлий вартістю та матрац 1,6 м х 2 м загальною вартістю 5655 гривень.

Вказаний розподіл здійснено судом так як запропонувала позивачка, враховуючи потреби сторін.

З копії видаткової накладної № ДВО-000555 від 30.10.2014 року, що на а.с. 8 вбачається, що ламінат Дуб марроун 169, ламінат Оміс ясень стар. 807977 придбано 30.10.2014 року, хто оплатив цю покупку не вказано, так як накладна містить виключно дані про постачальника та одержувача, придбання ламінату під час перебування в шлюбі з позивачкою категорично заперечив відповідач. Відповідачка не надала жодного доказу на придбання даного майна нею чи відповідачем за спільні кошти. Отже підстав для визнання вказаного майна спільною сумісною власністю подружжя суд не вбачає.

Що стосується розподілу наступних речей: шафи-купе; сушилки для білизни; гладільної дошка; кухонного сервізу - 3 шт.; набору каструль - 2 шт.; конфетниць - 2 шт.; бутербродниць - 2 шт.; піалок-10 шт.; газової духовки; газової варочної поверхні; пральної машини; електричної м'ясорубки; велосипеда; подушок - 4 шт.; ковдри - 2 шт.; набору постільної білизни - 3 шт.; покривала постільного; простирадл махрових - 2 шт.; чайника електричного; цифрового передавача; склянок для шампанського - 6 шт.; тарілок, стільців - 8 шт.; кухні; підложки під ламінат; змішувачів (кранів) - 3 шт.; унітаза; люстр - 2 шт.; металопрофіля листового для огорожі; штор; тюлі; ковроліна; вазонів віконних; ковдр-2 шт.; набору постільної білизни - 2 шт.; простирадла махерового; покривала постільного; карнизів - 9 шт.; пластикових мисок - 5 шт.; склянок для шампанського - 6 шт.; тарілок; ложок; виделок; ножів; склянок; ноутбука; мультиварки; електричного бойлера; супутникової антени; телевізора плазмового; електричної насосної станції; холодильника; електронних вагів; настільних ламп - 2 шт.; електричної витяжки; мікрохвильової печі, то суд не вбачає підстав для визнання їх спільною сумісною власністю подружжя зважаючи на те, що документів на підтвердження придбання вказаних речей під час перебування сторонами в шлюбі позивачем суду не надано, не вказано марок побутових електричних товарів, кількості деяких штучних товарів. Відповідач категорично заперечив придбання та наявність вказаних речей та визнання їх спільною сумісною власністю подружжя. Крім того питання про визначення вартості вказаних речей шляхом призначення судової товарознавчої експертизи позивачкою не ініціювалось, сторони вартість та кількість речей не погодили.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які посилається як на підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають обставини які мають значення та воно не має ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про наявність спільного сумісного майна, його перелік, кількість та вартість не доведено позивачкою в повній мірі, тому її вимоги підлягають частковому задоволенню.

З позивачки на користь відповідача слід стягнути грошову компенсацію за переотриману частку в спільному майні подружжя в розмірі у розмірі 1560 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Керуючись ст. 57, 60, 69-71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати спільним сумісним майном подружжя та виділити ОСОБА_2: диван «Моне» (Віко) вартістю 4400 (чотири тисячі чотириста) гривень, вітальню «Марк» (Сокме) вартістю 2815 (дві тисячі вісімсот п'ятнадцять) гривень, загальною вартістю 7215 гривень.

Визнати спільним сумісним майном подружжя та виділити ОСОБА_4: спальний гарнітур «Софія» МДФ венге світлий вартістю 4180 (чотири тисячі сто вісімдесят) гривень; матрац 1,6 м х 2 м вартістю 1475 (одна тисяча чотириста сімдесят п'ять) гривень, загальною вартістю 5655 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у розмірі 1560 (одна тисяча пятсот шістдесят) гривень у рахунок відшкодування переотриманої частини вартості спільного сумісного майна подружжя.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 551 (пятсот пятдесят одну) гривень 20 копійок в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Г. Пантелієнко

Повний текст рішення виготовлено 16.03.2017 року