Справа № 415/3980/17
Провадження № 2/415/1500/17
06 листопада 2017 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Калмикової Ю.О.,
за участю секретаря Кравченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою Лисичанської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про звільнення земельної ділянки у звязку з закінченням договору оренди, -
Лисичанська міська рада Луганської області звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про звільнення земельної ділянки у звязку з закінченням договору оренди.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідно до статті 13 Конституції України: «Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією».
Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».
Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про оренду землі», статті 93 Земельного Кодексу України оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Дія договору закінчилася 18.09.2013р.
До теперішнього часу умови договору, у частині звільнення і повернення земельної ділянки, Відповідачем не виконано. Земельна ділянка загальною площею 0,0891 га, яка знаходиться за адресою: Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Свердлова (нова назва вул. ім. В.Сосюри), буд. 279, орендодавцю Лисичанській міській раді не повернута. На території земельної ділянки вирито котлован. Будівельні роботи зупинені на стадії нульового циклу.
Згідно з статей Закону України «Про оренду землі»:
Ст. 31 - «Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено».
Ст. 34 -«У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки».
Також згідно п. 30 договору оренди землі Відповідач повинен у належному стані повернути орендодавцю земельну ділянку після закінчення строку оренди.
Відповідно ч. 1, 2 статті 83 ЗК України «Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.
У комунальній власності перебувають:
а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної
б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна
комунальної власності незалежно від місця їх розташування».
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються згідно з частиною третьою статті 152 Земельного Кодексу України шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Оскільки, в порушення ст. 34 Закону України «Про оренду землі», п. 30 Договору оренди землі, Відповідач, після закінчення терміну дії договору оренди, земельну ділянку не повернув, Лисичанська міська рада вимушена звернутися до суду з позовом про зобов'язання Відповідача повернути земельну ділянку загальною площею 0,0891 га, яка знаходиться за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Свердлова (нова назва вул. ім.. ОСОБА_2), буд. 279 орендодавцю Лисичанській міській раді, привести вказану земельну ділянку у придатний для використання стан.
Просить суд зобов'язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку загальною площею 0,0891 га, яка знаходиться за адресою: Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Свердлова (нова назва вул. ім. В. Сосюри), буд. 279, орендодавцю Лисичанській міській раді у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду та стягнути з ОСОБА_1 на користь Лисичанської міської ради понесені судові витрати.
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в прохальній частині позову просив суд справу розглядати без її участі, просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача.
У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.ст. 57, 58 ЦПК України, належними доказами є будь-які фактичні дані, які містять інформацію щодо предмета доказування, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Спір між позивачем та відповідачами виник з приводу того, що відповідач, як орендар земельної ділянки за адресою м. Лисичанськ, вул. ім. В. Сосюри-279, після спливу строку оренди земельної ділянки не повернув земельну ділянку орендодавцю.
Відповідно до ст. 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Відповідно до ст. 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Кожен громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності Українського народу відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».
Відповідно до ст.ст. 14, 15, 19, 31 вказаного Закону передбачено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі, однією з істотних умов договору є строк дії договору. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
На підставі ст.20 Закону України «Про оренду землі»(в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно з акту приймання-передачі обєкта оренди земельної ділянки від 18.09.2008 р. за адресою м. Лисичанськ, вул.. Свердлова, 279, площа земельної ділянки 0.0891 га, ціль використання: будівництво та експлуатація торгово-спортивного комплексу. В результаті приймання передачі земельної ділянки встановлено: земельна ділянка вільна від будівель та споруд, земельна ділянка не має недоліків, які суттєво можуть впливати на ефективність її використання, на момент приймання-передачі земельної ділянки з боку орендаря-землекористувача зауважень щодо якості земельної ділянки не надійшло.
Відповідно до п. 8 договору оренди землі договір укладено на 5 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Відповідно до п. 10 договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.
Відповідно до п. 13 договору оренди землі у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, з орендаря стягується пеня у розмірі 120 % річних облікової ставки НБУ, що діє на день виникнення боргу, за кожен календарний день прострочення в його сплаті.
Відповідно до п. 14 договору оренди землі земельна ділянка передається в оренду для будівництва та експлуатації торгово-спортивного комплексу.
Відповідно до п. 15 договору оренди землі цільове призначення земельної ділянки землі роздрібної торгівлі та комерційних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.
Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору (Правова позиція Верховного Суду України у справі №6-162ц13 від 19.02.2014 року).
За таких обставин, суд вважає, що оскільки 26 лютого 2017 року закінчився десятирічний строк дії договору оренди, а питання його пролонгації на новий строк, у порядку визначеному договором і законом, не було вирішено, тому наявні правові підстави для припинення зазначеного договору згідно з п.1 ч.1ст.31 Закону України «Про оренду землі».
Позивач, як власник зазначених земельних ділянок, має право, відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст. 317, 321 ЦК України, ст.ст.78, 81, 90 ЗК України володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, її право приватної власності є непорушним. Позивач не має бажання укладати будь-які угоди з відповідачем на оренду зазначених земельних ділянок, про що повідомляв відповідача та наполягав на поверненні йому земельних ділянок.
Вказане підтверджується листом від 31.03.2014 р.
Доказів які б спростовували вказане суду не надано.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, у тому числі, в разі закінчення строку, на який його було укладено. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Пунктом 34 вказаного Договору дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власності; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; невикористання земельної ділянки під забудову протягом трьох років підряд відповідно до ст. 416 ЦК України; в інших випадках.
З врахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач зобов'язаний повернути позивачеві належну останньому земельну ділянку.
Таким чином, аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги знайшли своє доведення в судовому засіданні, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 164 від 04.07.2017 року про сплату судового збору в сумі 1600,00 грн.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1600,00 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 79, 84, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ЗУ «Про оренду землі», ст.ст. 22, 377 ЦК України,ст.ст.81, 92, 93, 120, 123, 124, 125, 206 Земельного кодексу України, ст.ст. 14, 288 Податкового кодексу України, суд, -
Позов Лисичанської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про звільнення земельної ділянки у звязку з закінченням договору оренди, задовольнити.
Зобов'язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку загальною площею 0,0891 га, яка знаходиться за адресою: Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Свердлова (нова назва вул. ім. В. Сосюри), буд. 279 Лисичанській міській раді у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він - ОСОБА_1 одержав її в оренду.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Лисичанської міської ради судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА