РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

під головуванням судді - Кучина Н.Г.

при секретарі - Довбенко Г.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Рівненського міського суду та просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який зареєстрований 25 вересня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1429; стягнути з ОСОБА_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 від всіх доходів щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення повноліття.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що останнім часом, до моменту фактичного припинення шлюбних відносин, між ними дедалі частіше траплялися постійні конфлікти, сварки, різного роду непорозуміння. Вони втратили почуття поваги та любові один до одного, постійно сперечаються та не бажають спільно проживати в якості подружжя. Спільного господарства разом не ведуть та проживають окремо один від одного. Переконана, що подальше спільне життя із збереженням шлюбу неможливе, оскільки не бажають продовжувати шлюбні відносини, спільно проживати, вести спільне господарство, і свідомо прийшли до рішення про необхідність розірвання даного шлюбу.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві. Просила позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25 вересня 2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1429, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, актовий запис №1931 підтверджується, що батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до вимог статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Подружжя тривалий час не підтримують сімейні відносини, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам сторін. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати.

Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов"язків по відношенню до дитини.

Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя.

Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька ,або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено у 2017 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Враховуючи рівність прав та обов"язків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обов»язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду за дітьми, враховуючи, що відповідач працездатний, інших утриманців немає, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів ), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 640 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

У відповідності до ч.1ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 640 грн. 00 коп.

Крім того, приймаючи до уваги, що позивачка при пред"явленні позову про стягнення аліментів, звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який зареєстрований 25 вересня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1429 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів ), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи 07 липня 2017 року і до повноліття дитини.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в дохід державного бюджету 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г.Кучина