Справа № 346/4126/17
Провадження № 2/346/1948/17
07 листопада 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі: головуючої - судді Беркещук Б.Б.,
секретаря Матушевської Г.Д.,
з участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики, підтримуючи який в судовому засіданні він та його представник пояснили, що 11 березня 2015 року між ним позивачем та відповідачем укладено договір позики, на підтвердження якого останнім власноручно написана розписка. Згідно даного договору, він позивач передав, а відповідач ОСОБА_3 прийняв у власність три тисячі девятсот доларів США та зобовязувався повернути грошові кошти до 01 жовтня 2015 року. Однак станом на сьогоднішній день, відповідач добровільно не повернув кошти, зобовязання свої не виконав.
Просять суд стягнути з відповідача на його позивача користь борг за договором позики в сумі 3900 доларів США, що еквівалентно станом на 8 вересня 2017 року - 101322 грн., та 1013,22 грн. сплаченого ним судового збору. Не заперечують щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належно по місцю проживання, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не подав і від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Зі згоди позивача і його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Враховуючи пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій же самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж установлено договором (ч. 1 ст. 1051 ЦК України). При цьому, за змістом ч. 2 ст. 1051 ЦК України, при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошовість такого договору не може ґрунтуватись на поясненнях свідків, а може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами (ч. 2 ст. 58, ст. 59 ЦПК України).
Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 530 ч. 1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Встановлено, що відповідно до письмової розписки від 11.03.2015 р. відповідач ОСОБА_3 позичив у позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 3900 доларів США, котрі зобовязався повернути в строк до 01.10.2015 р. (а.с.6). Дана розписка власноручно підписана відповідачем по справі.
У вказаний строк відповідач, на порушення своїх договірних зобовязань, позику не повернув.
Письмових доказів, які б свідчили про безгрошовість укладеного сторонами договору позики, відповідачем суду не подано. Крім того відсутні докази, що розписка була написана відповідачем під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості або під впливом тяжкої обставини (ст. ст. 230 - 233 ЦК України), унаслідок чого допускаються в якості доказів пояснення свідків і правочин визнається недійсним.
Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК.
Згідно ст. 527 ч. 1 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 625 ч.ч. 1, 2 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 3900 доларів США, станом на 08 вересня 2017 року еквівалентно 101 322 (сто одна тисяча триста двадцять дві) грн.(а.с.7)
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.
На підставі наведеного, ст.ст. 509, 524, 526, 527, 530, 533, 549, 625, 1046-1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 213-215,218,223, 224,226,228,232,233 ЦПК України, -
Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, борг за договором позики в сумі 3900 доларів США, що еквівалентно 101 322 (сто одній тисячі трьохсот двадцяти двом) гривень, та 1013,22 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, у цей же строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в той же строк в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Беркещук Б. Б.