Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/2528/14-ц Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 5 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Великонизгірецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом, в кінцевій редакції якого просили визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно (житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 серії НОМЕР_1 від 09.12.2005р., видане Виконавчим комітетом Великонизгірецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом серії НОМЕР_2 від 27.12.2005р. на ім'я ОСОБА_3, посвідчене Бердичівською державною нотаріальною конторою. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її баба - ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок. Внаслідок відмови її (позивача) матері ОСОБА_2 від спадщини, спадкове майно прийняла сестра останньої - ОСОБА_3, а в подальшому отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно (житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. Вказала, що вона на день смерті баби була зареєстрована та проживала у вказаному будинку. Крім того зазначала, що на момент оформлення спадщини їй було 8 років і вона не могла знати наслідки дій її матері щодо відмови від спадщини, які виразилися в тому, що на даний час відповідачка має намір виселити її, брата та батьків із вказаного будинку, в якому всі вони проживають. Позивачі вказали, що свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок видано на уже померлу ОСОБА_4, а тому є незаконним. ОСОБА_2 зазначила, що про наявність свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2005 року вона дізналась лише у липні 2011 року, а тому відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України просила визнати поважними причини пропущення позовної давності та поновити пропущений строк.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин по справі, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що судом першої інстанції поза межами позовних вимог було вирішено питання щодо черговості, однак при цьому не враховано, що ОСОБА_2 проживала із батьками у спірному будинку. На момент смерті батька ОСОБА_2 - ОСОБА_5 вона, як спадкоємець першої черги, успадкувала частину будинку батька за фактом проживання із ним на момент його смерті у відповідності до норм чинного на той час ЦК УРСР. Вказує, що судом не було з'ясовано, що ОСОБА_4 не була одноособовим власником будинку, оскільки разом з донькою ОСОБА_2 успадкувала частину спірного будинку. Зазначає, що частка у спадковому майні ОСОБА_2 у незаконний спосіб шляхом видачі свідоцтва про право власності перейшла до ОСОБА_3, відповідно і вона, як малолітня на той період часу, втратила право на вказане житло.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу не подавала та рішення суду не оскаржувала, а тому в частині її вимог рішення суду не переглядається.

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, яка була матір'ю сторін по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Після смерті матері ОСОБА_4 її дочка ОСОБА_3 в установленому законом порядку подала заяву про прийняття спадщини, а інші діти , у тому числі - ОСОБА_2 - про відмову від спадщини на користь ОСОБА_3

9 грудня 2005 року виконкомом Великонизгірецької сільської ради на підставі свого ж рішення від 20.10.2005 року №37 видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 на будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 /а.с.18-20/.

27 грудня 2005 року на підставі зазначеного свідоцтва про право власності державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Манелюк М.І. видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та земельну ділянку /а.с.21/.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 22 квітня 2013 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини /а.с.197-198/.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_2 /а.с.12/.

Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 в силу положень ст.ст. 1261-1266 ЦК України не мала права на спадкування за законом після смерті своєї баби ОСОБА_4, у тому числі на спадкування житлового будинку, що знаходиться на приватизованій земельній ділянці в АДРЕСА_1.

Відтак, висновок суду, що оспорювані свідоцтва не порушують прав ОСОБА_1 є обґрунтованим.

До того ж її мати ОСОБА_2 відмовилась від спадкового майна після смерті ОСОБА_4 і така відмова є чинною. При цьому є обґрунтованими заперечення відповідачки про те, що ОСОБА_2 відмовилась від майна, яке могло б стати її власністю, а не від майна, яке знаходилось у її власності.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність згоди органу опіки та піклування під час написання заяви її матері про відмову від спадщини є необґрунтованими, оскільки законом України «Про нотаріат» та нормативно-правовими актами щодо вчинення нотаріальних дій така згода не вимагається. Крім того у цій справі не розглядаються вимоги щодо законності вчинення правочину щодо відмови від спадщини ОСОБА_2

Доводи, наведені в апеляційній скарзі стосовно того, що мати апелянта ОСОБА_2 була незаконно позбавлена права на спадщину після смерті її батька ОСОБА_5, оскільки на момент його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3) проживала разом з ним у спірному будинку та фактично прийняла спадщину, а свідоцтво про право власності на цей будинок було видано лише на матір ОСОБА_4, не заслуговують на увагу у цій справі, оскільки підставою для визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 від 09.12.2005 року у цій справі було видача свідоцтва про право власності на померлу особу - матір ОСОБА_4

Із зазначених в апеляційній скарзі підстав позов не заявлявся, а тому в силу диспозитивності цивільного процесу (ст. 11 ЦПК України) як суд першої так і апеляційної інстанції не вправі розглядати справу поза межами позовних вимог.

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді