Справа № 202/5789/17
Провадження № 2/202/2615/2017
29 вересня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: Мороза В.П.
при секретареві: Гевюк М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності,-
У липні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, про визнання права власності.
В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просить суд в рахунок погашення грошового зобов'язання в розмірі 5 000 000 гривень, відповідно до договору позики від 01.10.2015 року, визнати право власності на - 13/20 Приміщення торгівельно-розважального комплексу та плодоовочеву базу.
Позивач в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, суду надав заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідач1 у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Відповідач2 у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01.10.2015 року, між позивачем та ОСОБА_2 ( відповідач 1) було укладено Договір позики. Відповідно до даного Договору, позикодавець передав, а ОСОБА_2, як позичальник прийняв у власність 5 000 000 ( пять мільйонів) гривень 00 копійок.
Відповідач зобов'язався вернути позивачу борг до 01 червня 2017 року.
Крім того, 01.10.2016 року, між ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки. Відповідно до даного Договору, ОСОБА_3 (Поручитель), зобовязався відповідати перед Кредитором за виконання Боржником своїх зобовязань, що виникли за Договором позики від 01 жовтня 2015 року, укладеним між Кредитором і Боржником.
В червні 2017 року позивач звернувся до відповідачів з вимогою про повернення боргу.
До теперішнього часу відповідач борг позивачу не повернув, від зустрічі з ним ухиляється, не відповідає на телефоні дзвінки.
Згідно ст.1046 Цивільного Кодексу України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст.1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві у строк та в порядку встановлений в договорі. Якщо договором строк не встановлений, цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це.
Згідно ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником зобовязання не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
З метою забезпечення виконання своїх обовязків відповідач передав позивачу вказане майно, якезобовязався передати позивачу у власність у разі неповернення грошей.
Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, в частині стягнення з відповідача1 на користь позивача в рахунок погашення боргу 13/20 Приміщення торгівельно розважального комплексу та плодоовочеву базута визнання права власності за позивачем на вищевказане нерухоме майно.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215, 218, 224 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити.
Звернути стягнення на 13/20 Приміщення торгівельно-розважального комплексу, загальною площею 2020.2 кв. м., розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, пр. Перемоги, 29А та плодоовочеву базу загальною площею 2293,1 кв.м., розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, вулиця Бурхана В.М., (вулиця Єрмака), будинок 12, що належить ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу.
Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності на:
- 13/20 Приміщення торгівельно-розважального комплексу, загальною площею 2020.2 кв. м., розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, пр. Перемоги, 29А.
Припинити право власності за ОСОБА_2 Павловичем ІПН НОМЕР_2, на:
- 13/20 Приміщення торгівельно-розважального комплексу, загальною площею 2020.2 кв. м., розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, пр. Перемоги, 29А.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз