Справа № 381/41/17 Головуючий у І інстанції Ковалевська Л. М.
Провадження № 22-ц/780/3557/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 21.09.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Сушко Л.П.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Оленівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована по вул. Леніна, 36 в селі Оленівка Фастівського району Київської області, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, посилаючись на те, що на підставі договору дарування житлового будинку від 07 жовтня 2003 року, укладеного між нею та громадянином ОСОБА_4»яненком А.І., вона є власником будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами за адресою: село Оленівка Фастівського району Київської області, вулиця Леніна, 36. Даний будинок та надвірні споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. В договорі дарування житлового будинку від 07 жовтня 2003 року жодних застережень щодо земельної ділянки, на якій розташований вищезазначений будинок, немає.

Враховуючи те, що власник вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_4»яненко А.І. помер, на підставі ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України позивач просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, на якій розташований належний їй на праві власності житловий будинок.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2017 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку, площею 0,2500 га, розташовану по вулиці Леніна, 36 в селі Оленівка Фастівського району Київської області.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2, як особа, питання про права якої вирішено оскаржуваним судовим рішенням, подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає, що вбачається з наступного.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, що згідно Договору дарування житлового будинку від 07 жовтня 2003 року ОСОБА_5 подарував Тернавській (після одруження ОСОБА_3) М.М. житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Оленівка, Фастівського району, Київської області по вулиці Леніна, 36 (а.с.7). Право власності на будинок за позивачкою було зареєстроване у Фастівському міжміському бюро технічної інвентаризації 21 жовтня 2003 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.9-10).

З наявної в справі копії відповіді Управління Держземагенства у Фастівському районі Київської області вбачається, що станом на 01.01.2013 року згідно Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та архіву Управління держземагенства на імя ОСОБА_5 зареєстровані два державні акти на право приватної власності на земельні ділянки: площею 0,1116 га та 0,2500 га, місце розташування яких: село Оленівка Фастівського району Київської області, вулиця Леніна, 36, акти зареєстровані в Книзі записів 04.10.2006 року (а.с.15).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості, однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Обгрунтовуючи свої висновки про наявність підстав для задоволення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України в редакції, яка діяла на час ухвалення рішення.

Разом з тим, такі висновки суду є помилковими, виходячи з наступного.

Згідно п.п. 1, 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Договір дарування будинку, на підставі якого у позивача виникло право власності на будівлю, був укладений між нею та ОСОБА_4»яненком А.І. 07 жовтня 2003 року, тобто ці правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, дія норм якого, відповідно, не підлягає застосуванню для вирішення питання про набуття особою права власності на земельну ділянку в разі набуття нею права власності на будівлю, на ній розташовану.

Необгрунтованим є і посилання суду на ст.120 ЗК України в редакції, діючій на час ухвалення рішення, оскільки право власності на будівлю у позивача виникло в жовтні 2003 року, тому до даних правовідносин підлягає застосуванню норма ст. 120 ЗК України в редакції, що діяла станом на жовтень 2003 року, а саме, дана норма передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди.

Будь-яких цивільно-правових угод щодо відчуження права власності на земельну ділянку між ОСОБА_4»яненком А.І. та Тернавською (на даний час ОСОБА_3) М.М. не укладалося.

Таким чином, законодавством, діючим на час набуття ОСОБА_3 права власності на будівлю, не передбачалося переходу до особи, яка набула право власності на будівлю, розміщену на земельній ділянці, права власності на цю земельну ділянку або її частину без зміни її цільового призначення, в зв»язку з чим висновок суду про задоволення позову з цих підстав є необґрунтованим.

Крім того, апелянтом ОСОБА_4»яненко А.А. в матеріали справи надано копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.40) та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01 вересня 2011 року, з яких вбачається, що власником земельної ділянки площею 0,2500 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: Київська область, Фастівський район, село Оленівка, вулиця Леніна, 36, є вона, ОСОБА_4»яненко ОСОБА_6, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4»яненка ОСОБА_7.

Таким чином, на час ухвалення судом 31 січня 2017 року рішення про визнання за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку по вулиці Леніна, 36 в селі Оленівка Фастівського району Київської області, ця ділянка з 29.04.2015 року на праві власності була зареєстрована за іншою особою ОСОБА_4»яненко А.А.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, наслідком чого, зокрема, стало порушення прав особи, яка не брала участі в розгляді справи, рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2017 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до Оленівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: