У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання пункту кредитного договору про валюту кредиту недійсним,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»

(далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 24 вересня 2008 року банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 35.7/АА-00023-08.2, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 11 191,49 дол. США зі строком повернення до 24 вересня 2015 року.

На забезпеченням виконання зобов'язань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором, 24 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

Позивач зазначав, що ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31 серпня 2015 року складалася з суми заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 4587,98 доларів США та з загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості та трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості в розмірі 192 430 грн 67 коп.

Беручи до уваги зазначене, ПАТ «Родовід Банк» просило стягнути зазначену суму заборгованості в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_4

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 24 вересня 2008 року між ним та ВАТ «Родовід Банк» було укладено кредитний договір №35.7/АА-00023-08.2 з метою придбання автомобіля.

Зазначав, що п. 1.1 зазначеного договору містять дискримінаційні щодо нього умови, зокрема щодо отримання кредитних коштів в іноземній валюті. Фактично грошові кошти були отримані ним в національній валюті України, а долари США фактично з власності банку не виходили.

Зазначав, що ПАТ «Родовід Банк» не був зацікавлений виконати умови договору кредиту та надати йому, як позичальнику, можливість своєчасно погашати кредит та відсотки за користування ним, що являється нечесною підприємницькою діяльністю, штучно створив йому заборгованість, чим порушив його права.

Крім того, вказував, що при укладенні договору кредиту банком було порушень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.п. 2.1 -2.4, 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Також договір застави автомобіля

№ 35/7/АА-00023.08.2-3 укладений банком на порушення ст. 578 ЦК України без згоди поручителя ОСОБА_4

Беручи до уваги зазначене ОСОБА_2 просив визнати п. 1.1 кредитного договору № 35.7/АА-00023-08.2 в частині валюти кредиту недійсним, зобов'язати ПАТ «Родовід Банк» перерахувати суму кредиту по курсу Національного банку України на момент укладення кредитного договору, визнати договір застави автомобіля № 35/7/АА-00023.08.2-3 недійсним, визнати нарахування пені та штрафних санкцій безпідставним.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року, позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 35.7/АА-00023.8.2 від 24 вересня 2008 року, яка станом на 19 серпня 2015 року становить 4 587 дол. США

98 центів та 108 686 грн 29 коп., яка складається з заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 4 587 дол. США 98 центів, трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 984 грн 94 коп. та загальної суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 107 701 грн 35 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

До касаційної скарги ОСОБА_2 подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтовуючи пропуск процесуального строку тим, що ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року отримав 04 січня 2017 року.

Відповідно до ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання.

Клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку підлягає задоволенню, оскільки строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи частково первісний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_2 не було належним чином виконано зобов'язання за вказаним кредитним договором, а тому наявна сума заборгованості підлягає стягненню з ОСОБА_2 При цьому на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України судом було зменшено розмір пені, оскільки він значно перевищував розмір заборгованості. Поруку ОСОБА_4 суд вважав припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ПАТ «Родовід Банк» має дозвільні документи на проведення операцій із валютою, крім того укладений до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», а тому вимоги

ОСОБА_2 є безпідставними.

Даний висновок судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК Україниодностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що оскільки ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконував належним чином, сума заборгованості по сплаті кредиту підлягає стягненню на підставі ст. ст. 525, 526, 1054 ЦК України. При цьому зменшуючи розмір пені, судом враховано положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, а також те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

Відповідно до ч 1 ст. 628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» надання (отримання) споживчих кредитів у іноземній валюті на території України забороняється. У зв'язку із зазначеним суди повинні виходити з того, що договір, предметом якого є споживчий кредит в іноземній валюті укладений після набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», за позовом заінтересованої особи може бути визнаний судом недійсним.

Враховуючи, що кредитний договір було укладено до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», а також те, що у ПАТ «Родовід Банк» наявні дозвільні документи на здійснення валютних операцій, законним і обґрунтованим є висновок судів попередній інстанцій про безпідставність зустрічних позовних вимог

ОСОБА_2

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначились із характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню.

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просив зупинити виконання рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської від 14 грудня 2016 року.

Клопотання підлягає залишенню без розгляду, оскільки відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року, ухвали апеляційного суду Дніпропетровської від 14 грудня 2016 року.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Поновити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року, ухвали апеляційного суду Дніпропетровської від 14 грудня 2016 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання пункту кредитного договору про валюту кредиту недійсним, відмовити.

Клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про зупинення виконання рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня

2016 року, ухвали апеляційного суду Дніпропетровської від 14 грудня

2016 року, залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович