ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3709/16-ц
Провадження № 2/210/404/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"15" лютого 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чайкіної О.В.,

за участі секретаря судового засідання Куксенко О.В.,

за участі сторін: не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбаспромбуд» про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є одним із засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбаспромбуд». У зв»язку з тим, що має місце падіння економіки України, виникла необхідність періодичної фінансової підтримки Відповідача шляхом укладення договорів поворотної фінансової допомоги. Грошові кошти використовувались відповідачем для здійснення реконструкції авторинку «Термінал», що розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Нікопольське шосе, 1г, у торгівельно-офісний комплекс. З 2013 року по 2014 рік між сторонами по справі були укладені договори безвідсоткової зворотної фінансової допомоги на загальну суму 1658582,92 грн. Будівництво було відповідачем успішно завершено і в червні 2014 року вищевказану будівлю було прийнято в експлуатацію. Але відповідач кошти не повернув, посилаючись на свій важкий фінансовий стан, і запропонував позивачу укласти договір про новацію позикових зобовязань, обєднавши всі попередні договори безвідсоткової зворотної фінансової допомоги, та визначивши новий строк повернення вказаного залишку грошових коштів 1658582,92 грн. за договорами до 20.12.2015 року. Однак, після спливу вищевказаного строку Відповідач заборгованість за договір про новацію позикових зобовязань від 18.11.2015 року не погасив. Листом від 22.12.2015 року позивач запропонувала відповідачу здійснити передачу їй вищевказаного майна і за рахунок нього здійснити погашення грошових вимог. Але відповідач уникає відповідальності за порушення свого зобовязання передати Позивачу наявне у нього майно в рахунок погашення заборгованості за договорами поворотної фінансової допомоги, порушуючи законні права та інтереси позивача.

У звязку з цим, позивач просить суд: зобовязати Відповідача : Товариство з обмеженою відповідальністю «Кривбаспромбуд», протягом трьох робочих днів з дати набрання законної сили судовим рішенням передати ОСОБА_2 наявне у відповідача нерухоме майно: окремо розташовану двоповерхову будівлю першої черги будівництва торгівельно-офісного центру на авто ринку «Термінал» площею 2460,90 кв.м. згідно декларації про готовність обєкта до експлуатації та технічної документації на будівлю за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Нікопольське шосе, 1г, оціночною вартістю 1657179,00 грн., в рахунок погашення заборгованості у сумі 1658582,92 грн. за договором новації позикових зобовязань б/н від 18.11.2015 року для послідуючого оформлення позивачем права власності у встановленому законом порядку.

Представник позивача в судовому засіданні присутня не була, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. У пункті 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд не приймає визнання відповідачем позову, оскільки це суперечить закону та порушує права, свободи та інтереси інших осіб, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кривбаспромбуд" було укладено договір про новацію позикових зобов'язань від 18.11.2015 року, відповідно до якого позичальник (ТОВ "Кривбаспромбуд" зобов'язується повернути Позикодавцеві(ОСОБА_2О.) грошові кошти у сумі 1658582,92 грн. у строк до 20.12.2015 року, а в разі неповернення передати майно окремо розташовану двоповерхову будівлю першої черги будівництва торгівельно-офісного центру на авто ринку «Термінал» (а.с.5).

Відповідно до договорів безвідсоткової зворотної фінансової допомоги: від 31.12.2013 року - сума позики за Договором становить 738997,92 грн., від 13.01.2014 року - сума позики за Договором становить 35530,00 грн., від 14.01.2014 року - сума позики за Договором становить 27800,00 грн., від 24 січня 2014 року - сума позики за Договором становить 10025,00 грн., від 27.01.2014 року - сума позики за договором становить 61795,00 грн., від 30.01.2014 року - сума позики за Договором становить 28500,00 грн., від 10.02.2014 року - сума позики за Договором становить 50000,00 грн., від 14.02.2014 року - сума позики за Договором становить 20000,00 грн., від 18.02.2014 року - сума позики за Договором становить 50000,00 грн., від 03.03.2014 року - сума позики за Договором становить 60000,00 грн., від 06.03.2014 року - сума позики за договором становить 30000,00 грн., від 17.03.2014 року - сума позики за Договором становить 10000,00 грн., від 20.03.2014 року - сума позики за Договором становить 33000,00 грн., від 25.03.2014 року - сума позики за Договором становить 30000,00 грн., від 01.04.2014 року - сума позики за Договором становить 9800,00 грн., від 02.04.2014 року - сума позики за Договором становить 9800,00 грн., від 16.04.2014 року - сума позики за Договором становить 25000,00 грн., від 18.04.2014 року - сума позики за Договором становить 20350,00 грн., від 30.04.2014 року - сума позику за Договором становить 10000,00 грн., від 30.04.2014 року - сума позики за Договором становить 14800,00 грн., від 05.05.2014 року - сума позики за Договором становить 28000,00 грн., від 19.04.2014 року - сума позики за Договором становить 8000,00 грн., від 27.05.2014 року - сума позики за Договором становить 10000,00 грн., від 03.06.2014 року - сума позики за Договором становить 100000,00 грн., від 16.06.2014 року - сума позики за Договором становить 15000,00 грн., від 19.06.2014 року - сума позики за Договором становить 15000,00 грн., від 20.06.2014 року - сума позики за Договором становить 27000,00 грн., від 23.06.2014 року - сума позики за Договором становить 62285,00 грн., від 09.07.2014 року - сума позики за Договором становить 25000,00 грн., від 25.07.2014 року - сума позики за договором становить 2300,00 грн., від 28.07.2014 року - сума позики за Договором становить 20000,00 грн., від 29.07.2014 року - сума позики за Договором становить 5000,00 грн., від 30.07.2014 року - сума позики за Договором становить 5000,00 грн., від 14.08.2014 року - сума позики за Договором становить 15000,00 грн., від 29.09.2014 року - сума позики за Договором становить 18500,00 грн., від 15.10.2014 року - сума позики за договором становить 10000,00 грн., від 13.11.2014 року - сума позики за Договором становить 5100,00 грн., строк повернення позики становить 12 календарних місяців з моменту надання суми позики (а.с.6-42).

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 20.12.2015 року до ТОВ "Кривбаспромбуд" було пред'явлено вимогу про виконання зобов'язань за договором новації позикових зобов'язань (а.с.43). Як вбачається з відповіді ТОВ "Кривбаспромбуд" від 21.12.2015 року, вих. № 21/12-15/1 у підприємства відсутні фінансові можливості для виплати належних ОСОБА_2 грошових коштів, у зв'язку з чим, просить надати додаткову відстрочку строком на 6 місяців, яку буде використано для відшукування або залучення грошових коштів (а.с.44).

Так, 22.12.2015 року ОСОБА_2 до ТОВ "Кривбаспромбуд" було направлено вимогу про виконання зобов'язань за договором новації позикових зобов'язань, в якій вона вимагає здійснити передачу їй погодженого майна (а.с.45). Як вбачається з відповіді ТОВ "Кривбаспромбуд" від 24.12.2015 року, вих. № 24/12-15/1, підприємство не може здійснити передачу ОСОБА_2 будівлі, оскільки для цього потрібно здійснити виготовлення технічної документації з проведення інвентаризації будівлі та здійснити її експертну оцінку (а.с.46).

Судом встановлено, що 23 червня 2014 року було видано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, а саме: Торгово-офісного центру на авторинку "Термінал" по вулиці Нікопольське шосе, 1г, в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з якої вбачається -" вважати закінчений будівництвом об'єкт готовим до експлуатації" (а.с.48-50).

Згідно звіту з оцінки нерухомого майна, а саме: Торгівельно-офісного центру на авторинку "Термінал", розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Нікопольське шосе, 1г від 03.03.2016 року - оціночна вартість об'єкту оцінки- торгівельно-офісного центру на авто ринку "Термінал" для вирішення питання іпотеки майнових прав, в результаті проведення незалежної оцінки, без урахування ПДВ становить 1657179,00 грн. ( один мільйон шістсот п'ятдесят сім тисяч сто сімдесят дев'ять гривень) (а.с.54-55).

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, у тому числі й укладені між сторонами правочини, а так само й наявність підстав для визнання позовних вимог обґрунтованими, і підстав для прийняття визнання відповідачем позову, суд враховує наступне.

Згідно ст.604 ЦК України зобовязання може припинитися за домовленістю сторін про заміну первісного зобовязання новим зобовязанням між тими ж сторонами (новація).

Згідно зі ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобовязанням. Заміна боргу позиковим зобовязанням проводиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст. 1047 цього Кодексу).

За правилами ст.207 ЦК України договір вважається укладеним у письмовій формі, якщо волевиявлення сторін стосовно всіх суттєвих умов угоди викладене у будь-якому документі, яким обмінялися сторони.

На вимогу положень ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. А у разі неможливості повернення повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобовязанням. Заміна боргу позиковим зобовязанням проводиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 ЦК України).

Отже, умовами здійснення новації є, по-перше, двостороння угода (домовленість), по-друге, дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладання договору позики (ч. 2 ст. 1053 ЦК України), а, по-третє, це дійсність первинного зобовязання.

При розгляді справи встановлено, що між сторонами у справі укладалися письмові договори безвідсоткової зворотної фінансової допомоги. За визначенням ПК України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення (пп. 14.1.257 ПК України).

Тобто, безвідсоткова зворотна фінансова допомога за своєю правовою природою є договором позики, та має підтверджуватись належними доказами, оскільки обліковується за правилами Податкового кодексу України та її суми включаються до зобовязань платника податку при розрахунку та сплати податків та зборів.

Разом із тим, будь-яких належних та допустимих доказів реального виконання зобовязань за договорами безвідсоткової зворотної фінансової допомоги до суду не надано. Позивачем та відповідачем у порушення вимог ст. 10, 60 ЦПК України не надано доказів, що дійсно ОСОБА_2 на виконання умов договорів безвідсоткової зворотної фінансової допомоги внесла в касу та/або на розрахунковий рахунок відповідача ТОВ "Кривбаспромбуд" грошові кошти на загальну суму 1658582,92 грн..

Надаючи заяву про визнання позову, відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що дійсно між ним та позивачем існують боргові зобовязання.

При цьому, надані до суду договори про надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги, укладені між ОСОБА_2 та ТОВ «Кривбаспромбуд», не свідчать безумовно про наявність зобовязань позики між юридичною особою та фізичною особою, що ставить під сумнів реальність та наявність боргового зобовязання. Таким чином судом не встановлено, що між сторонами у справі існувало первинне зобовязання.

Окрім цього, у даному випадку, відсутні умови, передбачені законом, для новації боргу, виходячи з наступного. При новації зобовязання, сторони повинні домовитися про заміну первісного зобовязання новим зобовязанням (ч. 2 ст. 604 ЦК). Умовами здійснення новації є, по-перше, двостороння угода (домовленість), по-друге, дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі передбаченій для укладення договору позики ( ч. 2 ст. 1053 ЦК), а по-третє, це дійсність первинного зобовязання.

Оскільки, судом не встановлено існування первинного зобов"язання в іншій формі ніж позика (ст. 1053 ЦК України), зазначене виключає застосування положення про новацію.

При цьому суд зауважує, що договір безвідсоткової зворотної фінансової допомоги є позиковим зобовязанням і заміна його таким же позиковим зобовязанням (п.п. 1,1 1.4., 2.1. Договору про новацію позикових зобовязань від 18.11.2015р., а.с. 5) суперечить правовій природі поняття «новація».

Тобто, з представлених суду матеріалів вбачається, що договір про новацію позикових зобовязань між сторонами не укладався, а відбулася зміна умов повернення позикових зобовязань.

Крім того, суд зауважує, що стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «обєкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «обєкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «обєкт будівництва» (статті 876, 877, 879881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що обєкт будівництва (обєкт незавершеного будівництва) це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких субєктивних майнових, а також зобовязальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення субєктивних цивільних прав стосовно обєкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу нежитлового комплексу після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи нежитловим комплексом з юридичного погляду, обєкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обовязки, тому такий обєкт є майном, яке за передбачених законом умов може бути обєктом права власності.

Водночас відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки .

Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Майновими визнаються будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна необхідними й достатніми для засвідчення правомочності його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов»язує виникнення в особи субєктивного права власності на окремі обєкти, суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб сторона у справі набула право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному цим Кодексом.

Проте належних та допустимих доказів того, що право власності на окремо розташовану двоповерхову будівлю першої черги будівництва торговельно-офісного центру на авторинку «Термінал», який позивач просить передати в рахунок виконання зобовязань по поверненню позики та подальшого оформлення права власності за собою, виникло у ТОВ «Кривбаспромбуд», а саме здійснено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, не надано.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, двоповерхова будівля першої черги будівництва торговельно-офісного центру на авторинку «Термінал» є обєктом незавершеного будівництва, що підтверджується декларацією про готовність обєкта до експлуатації та технічної документації на будівлі. Тобто, відповідач має певні майнові права на обєкт незавершеного будівництва, оскільки спірне майно не набуло юридичного статусу «нерухомого майна».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що на підставі ст.ст. 328, 331, 604, 1047, 1053 ЦК України, ст. 174 ЦПК України, слід визнати визнання відповідачем позову таким, що суперечить закону, та відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки не встановлено, що між сторонами відбулася новація зобовязань, та відповідач не набув право власності на новостворене нерухоме майно.

У зв"язку з відмовою у задоволенні позову, витрати зі сплати судового збору не підлягають компенсації.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 15, 16, 328, 331, 604, 1047, 1053 ЦК України, ст. 14 ПК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 174, 197, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбаспромбуд» про зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Повний текст рішення складено 20 лютого 2017 року.

Суддя: О. В. Чайкіна