"07" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Арапіної Н.Є.
з секретарем Рудь Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідача до суду просив розглянути справу в заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні обставини справи.
22 жовтня 2012 року між ОСОБА_3 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Лафорт» укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_3 (а.с.22).
02 жовтня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до позивача з заявою про здійснення відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12 червня 2013 року по вул. Тичини в м. Києві за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Пежо» д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 (а.с.5).
Згідно наказу Моторно (транспортного) страхового бюро України № 3731 від 15 жовтня 2013 року сума страхового відшкодування з урахуванням довідки № 1 від 03 жовтня 2013 року підлягає виплаті у розмірі 16 226,03 грн. (а.с.24, 25).
Позивач просив про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 16 226,03 грн.
Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно п.п. 33.1, 33.1.4 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
Статтею 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Згідно п.п. ґ п. 38.1.1 п. 38.1, ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Згідно п.п а п. 41.1 ст. 41 Закону України МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
05 липня 2013 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. (а.с.6).
Отже, позивачем сплачено ОСОБА_2 у відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована.
Тому позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню повністю: стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 16 226,03 грн.
Позивач просив про стягнення з відповідача ОСОБА_1 матеріальних збитків, які складаються з витрат на оплату послуг аварійних комісарів у розмірі 668,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Як вбачається з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Тому суд приходить висновку по задоволення позовних вимог Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення з ОСОБА_1 матеріальних збитків, які складаються з витрат на оплату послуг аварійних комісарів у розмірі 668,00 грн.
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (а.с.1).
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Отже, відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1378 грн. 00 коп.
Керуючись Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 993, 1191 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 197, 209, 212, 213, 214, 215, 223-226 ЦПК України,
Позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити повністю.
Повний текст рішення виготовлено 10 березня 2017 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н. Є. Арапіна