Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоХопти С.Ф.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Закропивного О.В.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання дій незаконними за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ«Приватбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору від 27 березня 2006 року ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 5 059 грн 18 коп. зі сплатою 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 27 вересня 2007 року. Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 07 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 49 493 грн 35 коп., із яких: 5 059 грн 20 коп. - тіло кредиту, 15 318 грн 41 коп. - проценти, 1 260 грн 72 коп. - пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина), 2 333 грн 02 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини, банк просив стягнути вказану суму боргу із відповідача.

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій незаконними, в якому зазначав, що після ознайомлення з матеріалами справи дізнався, що ПАТ КБ «ПриватБанк» з 11 травня 2012 року по 22 серпня 2012 року без його згоди знято з його зарплатної картки 337 грн 91 коп., які перераховано на погашення заборгованості за кредитним договором. Вказані дії є незаконними, оскільки в березні 2006 року він звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про видачу кредиту, проте кредит йому не було надано. 01 грудня 2008 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі17 273 грн 76 коп., який ухвалою судді від 19 грудня 2008 року скасований за його заявою, після чого банк протягом шести років не звертався до суду із позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, Вважає, банк здійснив зняття грошових коштів в розмірі 337 грн 91 коп. з його зарплатної картки з метою переривання строку позовної давності.

Посилаючись на викладені обставини, просив визнати дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо зняття грошових коштів з його зарплатної картки незаконними, стягнути з банку на його користь грошові кошти в розмірі 632 грн 56 коп., з яких: 571 грн 74 коп. - сума основного боргу з врахуванням інфляційних втрат з травня 2012 року по серпень 2015 року, 60 грн 82 коп. - подвійна ставка Національного банку України за три роки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без змін.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2015 року в частині зустрічного позову в апеляційному порядку не переглядалося, а тому не є предметом перегляду за касаційною скаргою.

У касаційній скарзі ПАТ КБ«Приватбанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що відповідно до укладеного договору від 27 березня 2006 року ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 5 059 грн 18 коп. зі сплатою 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 27 вересня 2007 року.

01 грудня 2008 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 273 грн 76 коп., який ухвалою судді від 19 грудня 2008 року скасований за заявоюОСОБА_6

Відмовляючи у задоволенні позову банку у зв'язку із пропуском строку позовної давності для звернення до суду із позовом, суд першої інстанції, із висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, відповідно до правил ст.264 ЦК України перебіг позовної давності був перерваний поданням банком заяви про видачу судового наказу та почався заново після скасування 19грудня 2008 року судового наказу. Із позовом до суду про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором банк звернувся 24липня 2015 року, тобто поза межами позовної давності.

Такі висновки є правильними.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

За положеннями ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Враховуючи те, що судовий захист позивача на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання позивачем заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України, перериває позовну давність.

Таким чином, відлік позовної давності за вимогами банку почався із дати скасування судового наказу - 19 грудня 2008 року, а тому у липні 2015 року позивач пропустив строк звернення до суду із даним позовом.

Враховуючи те, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу, списання банком коштів із рахунків позичальника у 2012 році на обставини пропуску банком строку звернення до суду не впливають.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2016 року у частині вирішення позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.П. Штелик