Справа № 461/3108/16 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/783/1275/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про відшкодування шкоди за фактом незаконного заволодіння майном, -

в с т а н о в и л а:

05.05.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним заволодінням його майном.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що станом на 23.04.2016 року не отримав майно, продукти харчування та особисті речі, якими неправомірно заволоділи співробітники пункту пропуску «Краковець» Львівської митниці ДФС України. Підставою для пред»явлення позову зазначає отримані ним в лютому 2016 року документи (посадову інструкцію інспектора митного поста «Краковець», технологічну схему п/п «Краковець»), з яких можна зробити висновок, що митники незаконно заволоділи в грудні 2013 року належним йому майном. За участю Мостиського прикордонного загону в період 2014 року - 2015 року було здійснено розкрадання його майна безпосередньо у міжнародному автомобільному пункті пропуску через державний кордон України «Корчова - Краковець». Вважає, що прикордонники безпідставно у контрольному талоні серії ААЧ номер 438283 вказали його особистий транспортний засіб з д.н.з. ВВ117А. Такі незаконні дії прикордонників дали можливість інспектору митниці ОСОБА_3 використовувати контрольний талон серії ААЧ номер 438283 в якості вантажної митної декларації (ВМД) з метою незаконного заволодіння його майном на суму понад 500 000 грн.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про відшкодування шкоди за фактом незаконного заволодіння майномвідмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його необґрунтованим, незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що розгляд справи здійснено неналежним складом суду, оскільки участь судді-доповідача у розгляді даної справи згідно вимог ЦПК України була неприпустимою, так як після скасування ухвали судді Галицького районного суду м. Львова Городецької Л.М. від 23.05.2016 року про повернення позовної заяви з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, суддя Городецька Л.М. продовжила розгляд даної справи. Також вважає, що судом першої інстанції не було досліджено усі матеріали справи, які мають значення для її правильного вирішення. Звертає також увагу суду на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення районними судом порушено ст.ст 6, 8, 19 Конституції України, а також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно положень ст.ст.1174, 1175 ЦК України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлено, що 05 грудня 2013 року о 04.00 год. позивач ОСОБА_2 прямував автомобілем марки «Renault Megane», реєстраційний номер ВВ117А, номер кузова НОМЕР_1 з Республіки Німеччина в Україну через м/п «Краковець» Львівської митниці Міндоходів, обравши формою проходження митного контролю смугу митного контролю - «червоний коридор» з метою ввезення транспортного засобу в режимі імпорт.

При вїзді в Україну для проходження митного контролю на фільтрі пункту пропуску ОСОБА_2 надав наступні документи: копію закордонного паспорта №ЕР 909083, копію технічного паспорта на транспортний засіб №DR 245289, рахунок-фактуру №704 на суму 4500 євро, на яких працівниками митниці було проставлено штамп «ПМК №261» і поміщено під митний контроль. Транспортний засіб марки «Renault Megane», реєстраційний номер ВВ117А, номер кузова НОМЕР_1 було переведено в статус затриманих для оформлення попередньої декларації, оскільки позивачем не було оформлено грошової застави, а транспортний засіб був знятим з обліку.

06 грудня 2013 року о 18:00 год. ОСОБА_2 подав до митного органу в єдине вікно як підставу для переміщення транспортного засобу в режимі імпорт такі документи: рахунок-фактуру (без номер) від 28.11.2013 року на суму 2800 євро; оригінал технічного паспорта №DR 245289 і закордонний паспорт №ЕР 909083; митну декларацію громадянина України ОСОБА_2 завірену «ПМК №546» і «ОНП 666» від 06.12.2013 року, вказавши при цьому ЕЕ №700150000/2013/1844 від 06.12.2013 року.

За вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів документів, що містять неправдиві відомості стосовно їх митної вартості було складено протокол про порушення митних правил від 06.12.2013 року №3362/20908/13.

Постановою Апеляційного суду Львівської області у справі №461/828/14-п від 04.04.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 114636,54 грн. та конфіскації в дохід держави, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №3362/20908/13 від 06.12.2013 року автомобіля марки «Renault Megane», 2009 року випуску, реєстраційний номер ВВ117А, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 1461 см.куб., дизель, вартістю 114636,54 грн.

Зазначеною постановою Апеляційного суду Львівської області у справі №461/828/14-п від 04.04.2014 року встановлено, що будь-яких даних про те, що посадовими особами митного органу були допущені порушення при оформленні матеріалів справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 у матеріалах справи немає та апеляційним судом не здобуто.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, районний суд вірно виходив з того, що позивачем не надано суду жодного належного доказу, який би підтверджував, що діями відповідачів йому було завдано матеріальну шкоду, а також не довів що у нього окрім автомобіля, було вилучено інше належне йому майно на суму понад 500 000 гривень, а саме продукти харчування, особисті речі.

Враховуючи, що позивачем не доведено неправомірність дій відповідачів щодо незаконного заволодіння його майном, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Не заслуговують також на увагу доводи апелянта і в тій частині, що справу розглянуто неповноважним судом, оскільки відповідно до положень ч.1 ст.21 ЦПК України, яка визначає підстави недопустимості повторної участі судді у розгляді справи, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участь у новому розгляді її судом першої інстанції лише після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О.Я.

ОСОБА_4