Справа № 629/1512/17
Номер провадження 2/629/912/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.09.2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Попова О.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Габор В.В.,
відповідача - ОСОБА_2,
представника відповідача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,
Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові.
Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, надали заперечення та заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення майнової шкоди.
Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи№629/2818/15-к, відповідач ОСОБА_2 08.02.2014 року приблизно о 06.00 години ранку у подвір'ї будинку території за адресою: АДРЕСА_1, спричинив ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження: садна на лобі зліва, на спинці носа у верхній треті, на нижньому віці правого ока, на шкірі верхньої губи справа в області 2-3 зубів, синець на нижньому віці правого ока, забиту рану на слизовій оболонці верхньої губи справа в області 2-го зуба.
Факт нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_1 встановлено матеріалами зазначеної кримінальної справи, в тому числі висновками експертів, поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, допитаних в межах кримінальної справи.
Кримінальне провадження за ч. 2 ст. 125 КК України відносно ОСОБА_2 закрито у зв'язку зі звільненням від кримінальної відповідальності в зв'язку з закінченням строку давності, що не є реабілітуючою підставою.
За таких обставин суд вважає, що неправомірними діями відповідача за фактом нанесення 08.02.2014 року тілесних ушкоджень позивачу, останньому спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болі, які позивач зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, як наслідок протиправної поведінки щодо нього.
Факт пошкодження 08.02.2014 року відповідачем ОСОБА_2 особистого майна позивача, а саме стеклопакетів підтверджується змістом постанови старшого слідчого Сівак Д.В. від 26.06.2015р., відповідно до якої проведеними слідчими діями вищевказаний факт був встановлений, проте, враховуючи розмір завданого збитку - 4560 грн., дії ОСОБА_2 через малозначність не становлять суспільної небезпеки, а тому кримінальне провадження по даному факту було закрито у відповідності до ч. 2 ст. 11 КК України.
Загальна вартість пошкодженого особистого майна заявника - розбитих 4 вікон, станом на 09.08.2014 року, за даними постачальника, становить 4560 грн. (а.с. 4).
Відповідно до норм ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Як роз'яснено в п. 11 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 №14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.
21.07.2017 року відповідачем було подано суду клопотання про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 4560 грн. (а.с. 58-59).
Днем, коли позивач дізнався про порушення свого права і про особу, яка його порушила, є день пошкодження його майна, а саме 08.02.2014 року, тому строк позовної давності за вимогами про відшкодування майнової шкоди закінчився 08.02.2017 року. Позивач звернувся до суду лише 04.05.2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску цього строку позивачем не наведено і доказів на підтвердження їх існування не подано.
Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними, однак позивачем пропущено строк позовної давності до вимог про стягнення матеріальної шкоди, про застосування якої заявлено відповідачем і не вбачається підстав для його поновлення, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди саме з цих підстав.
Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 14, 22, 525, 526, 611 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харкiвської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Г.Попов

Повний текст рішення виготовлений 15 вересня 2017 року.