№ 207/1886/16-ц
№ 2/207/19/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Камянське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Крупновій І.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Камянське справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності , визнання права власності ,

В С Т А Н О В И В

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою , у якій просив припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , оскільки 1 серпня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу придбав квартиру АДРЕСА_1 . Зареєстрував своє право власності на квартиру в ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» 2 серпня 2012 року . Згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 4 жовтня 2013 року визнано частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 31 липня 2012 року , витребувана 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 у нього та визнано право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Рішення суду набрало законної сили . Не знав про існування судового спору між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та що згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 березня 2011 року , яке змінено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2012 року , визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 12 вересня 2000 року , визнано право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кожним на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Згідно вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 3 лютого 2016 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 358 , ч. 1 ст. 382 , ч. 1 ст. 190 КК України до двох років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік . З ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2М в порядку відшкодування матеріальної шкоди 39964 гривні , тобто вартість 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Вважає, що є фактичне відшкодування ОСОБА_3 вартості 1/2 частини квартири та дії ОСОБА_2 свідчать про її відмову від права власності на 1/2 частину квартири .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 заявлений позов підтримав і пояснив , що позивач 1 серпня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу придбав квартиру АДРЕСА_1 . На підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 4 жовтня 2013 року у позивача витребувана 1/2 частина квартири та визнано право власності за ОСОБА_2 на цю 1/2 частку спірної квартири . За вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 3 лютого 2016 року ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 в порядку відшкодування матеріальної шкоди 39964 гривні , тобто вартість 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 вчинила дії , спрямовані на відмову від власності , отримує відшкодування вартості частини квартири . Тому її право власності повинно бути припинене . Квартира була придбана ОСОБА_1 правомірно , його право власності на 1/2 частину квартири оспорюється відповідачкою .

Відповідачка ОСОБА_2 заявлений позов визнала повністю і пояснила , що від колишнього чоловіка ОСОБА_3 отримує свою частку від продажу квартири . Проводяться стягнення з заробітної плати щомісячно . У квартирі жити не збирається .

Суд , вислухавши пояснення осіб , які беруть участь у справі , вивчивши матеріали справи , вважає , що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що 1 серпня 2012 року позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу придбав квартиру АДРЕСА_1 ( а.с. 21 - 22 ) . Згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 4 жовтня 2013 року визнано частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 31 липня 2012 року, витребувана 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 у ОСОБА_1 та визнано право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Рішення суду набрало законної сили ( а.с. 11 - 16 ) . Згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 березня 2011 року , яке змінено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2012 року , визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 12 вересня 2000 року , визнано право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кожним на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ( 17 - 20 ) . Згідно вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 3 лютого 2016 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 358 , ч. 1 ст. 382 , ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік . З ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2М в порядку відшкодування матеріальної шкоди 39964 гривні ( а.с. 56 - 59 ) .

Згідно ст. 346 ЦК України 2003 року право власності припиняється у разі , зокрема , відмови власника від права власності .

Згідно ст. 347 ЦК України 2003 року особа може відмовитися від права власності на майно , заявивши про це або вчинивши інші дії , які свідчать про її відмову від права власності . У разі відмови від права власності на майно , права на яке підлягають державній реєстрації , право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру .

Як встановлено у судовому засіданні , відповідачка ОСОБА_2 не здійснила державну реєстрацію свого права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що слідує з пояснень осіб , які беруть участь у справі . Суду не надано витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , який би свідчив , що ОСОБА_2 зареєструвала своє право власності .

Доводи представника позивача про те , що ОСОБА_2 вчинила дії , спрямовані на відмову від власності , отримує відшкодування вартості частини квартири і тому її право власності повинно бути припинене не відповідають діючому законодавству , оскільки тільки з внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру закон повязує момент припинення права власності . Сторонами ці обставини не доведені у судовому засіданні і відповідачка не заперечує , що не вчиняла такої дії .

Згідно ст. 392 ЦК України 2003 року власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини .

Доводи представника позивача про те , що квартира була придбана ОСОБА_1 правомірно , його право власності на 1/2 частину квартири оспорюється відповідачкою , не є підставою для визнання саме за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 4 жовтня 2013 року визнано частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 31 липня 2012 року , витребувана 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 у нього та визнано право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Рішення суду набрало законної сили . При цьому суд також враховує , що згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року ( а.с. 63 - 64 ) з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_1 набуті грошові кошти , виходячи з вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , в сумі 31449 гривень 50 копійок . Таким чином , власником спірної частки квартири є ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 і відсутні підстави для визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

При розподілі судових витрат суд враховує , що у задоволенні позову відмовлено , тому судові витрати не підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача .

Керуючись ст. 346 , 347 , 392 ЦК України 2003 року , ст. 8 , 15 , 60 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба