АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/8205/17 Головуючий суддя 1-ї інстанції - Золотарьова Л. І.
Провадження № 22-ц/790/5147/17 Доповідач - Колтунова А.І.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди
завданої майну фізичних або юридичних осіб
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного м. Харкова від 23 червня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

31 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Також ОСОБА_1 подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира АДРЕСА_1).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначив, що відповідач не бажає виконати своє зобов'язання про відшкодування частини матеріальних збитків протягом тривалого часу, а саме з 2014 по 2017 рік.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 червня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 червня 2017 року, задовольнити його заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що при винесенні ухвали судом першої інстанції не враховано норми Цивільного процесуального кодексу України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України.

В суд апеляційної інстанції сторони не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином (а. с. 48-49).

ОСОБА_2 надала до суду заяву про відкладення розгляду справи. Проте, відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає можливим слухати справу по суті, оскільки підстави, наведені в заяві ОСОБА_2 для відкладення розгляду справи, не можуть бути визнані поважними.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналіз ст. 151 ЦПК України дає підстави вважати, що вжиття заходів забезпечення позову є правом а не обов'язком суду у разі якщо існують обставини, що можуть ускладнити виконання рішення в майбутньому.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 152 ЦПК, утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Згідно роз'яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», передбачено, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача спрямовані на відчуження вказаної квартири, тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що погодитись з висновками суду першої інстанції у повному обсязі не можна, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлені позовні вимоги майнового характеру, сума позову складає 58 863, 00 грн. (а. с. 2-4).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач вправі ставити питання про забезпечення позову.

Проте, колегія суддів вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які можуть бути визнані правовими підставами для забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, хто є власником зазначеної квартири, а також відомості щодо її вартості.

У зв'язку з чим, колегія суддів позбавлена можливості перевірити, чи має ОСОБА_2 право власності на дану квартиру, в якій частці, а також чи є заходи забезпечення позову, які зазначає ОСОБА_1, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, співмірними з заявленими позовними вимогами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду про відсутність правових підстав для забезпечення позову є передчасними, зробленими без належної перевірки доводів позивача, у зв'язку з чим, ухвала суду підлягає скасуванню, а матеріали справи відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України підлягають направленню до суду першої інстанції для нового розгляду заяви ОСОБА_1 щодо забезпечення його позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Керуючись п.4 ч.2 ст. 307, п. 3 ч.1 ст. 312, ст. 313, п.1 ч. 1 ст. 314; ст.ст. 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного м. Харкова від 23 червня 2017 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири направити на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до п.2 ч.1. 324 ЦПК України.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук