АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/612/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій В.С.

за участю: представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект » - ОСОБА_5 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовував свої вимоги тим, що 21.04.2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 18 000 доларів США зі сплатою 14 % річних за користування. З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором 21.04.2005 року ОСОБА_3 уклала з ПАТ « УкрСиббанк» договір поруки, відповідно до умов якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобов'язання всім належним йому майном та грошовими коштами. 12.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, відповідно до якого право вимоги за зобов'язаннями, які виникли у ОСОБА_6 за кредитним договором, АТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект».

ОСОБА_6 неналежним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором допустивши заборгованість, яка станом на 01.12.2013 року склала 8482,86 доларів США, що за курсом валют Національного банку України становить 133 783,19 гривень.

Тому звертаючись до суду позивач ставив питання про солідарне стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 зазначеної вище суми заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача подала апеляційну скаргу. Де ставила питання про його скасування та ухвалення нового рішення за яким позов задовольнити у повному обсязі. Мотивуючи тим, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Крім іншого у поданій скарзі вказувала на те, що позивачем в підтвердження позовних вимог були надані всі необхідні докази. Однак, суд не взяв їх до уваги та виніс рішення виключно на підставі помилкових міркувань та посилання на нечинний нормативний акт. Хоча, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів належним чином не виконав.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги.

Інші учасники судового розгляду будучи повідомленими про розгляд справи у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явилися, поважність причин суду не повідомили.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що договір факторингу укладено під фінансування клієнта фізичної особи, а не суб'єкта господарювання, а також, те, що представник позивача не надав суду доказів на підтвердження наявності у ТОВ «Кей-Колект» права на придбання права відступної вимоги до фізичних осіб, чи укладено договір факторингу, що стало підставою для звернення в суд з позовом до ОСОБА_6, чи укладено цей же договір з дотриманням Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», А відтак вважав, що заявлені вимоги ТОВ «Кей-Колект» про стягнення заборгованості з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не підлягають задоволенню судом.

Проте, погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення яким, суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так однією з підстав відмови у задоволенні позову є посилання суду першої інстанції на те, що договір факторингу був укладений всупереч розпорядження Держфінпослуг № 231 від 3 квітня 2009 року, а саме укладено під фінансування клієнта - фізичної особи, а не суб'єкта господарювання.

Однак, судом не було взято до уваги, що Розпорядження Держфінпослуг № 231 в редакції від 03.04.2009 р., на яке посилається суд, не обмежує коло суб'єктів боржників та ніяким чином не ставить під сумнів законність операції факторингу. Формулювання «суб'єктів господарювання» в п.1 Розпорядження характеризує первісного кредитора в зобов'язанні. Оскільки Держфінпослуг як повноважний орган держави здійснює нагляд за діяльністю фінансових установ - суб'єктів господарювання.

Крім того на момент постановлення судового рішення Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» було визнано таким, що втратило чинність.

Позивачем на підтвердження правомірності заявленого позову було надано договір факторингу № 1 від 12.12.2011 року, список згрупованих рекомендованих повідомлень на підтвердження направлення відповідачам інформації щодо переуступки боргових зобов'язань ( т. 1 а.с. 32 -54).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 309 ЦПК за якими вимоги позивача відлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні 21.04.2005 року між АКІБ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6 було укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній було надано кредит у розмірі 18 000 доларів США зі сплатою 14 % річних за користування.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за вище вказаним кредитним договором 21.04.2005 року ОСОБА_3 уклала з ПАТ «УкСиббанк» договір поруки, за умовами якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобов'язання всім належним йому майном та грошовими коштами.

12.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, за яким право вимоги за зобов'язаннями, які виникли у ОСОБА_6 за кредитним договором, АТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект».

Заміна кредиторів у зобов'язанні врегульована нормами ЦК України, і на час розгляду справи в суді не було надано доказів того,що даний договір визнано недійсним, скасовано, тощо.

ОСОБА_6 зобов'язання за кредитним договором не виконував належним чином допустивши заборгованість. На виконання умов кредитного договору та вимог чинного законодавства для позасудового врегулювання відносин, які склалися в зв'язку з невиконанням зобов'язань по кредитному договору ОСОБА_6 було направлено вимогу про повернення кредиту, яке виконано в добровільному порядку не було.

Згідно ст. 526, 599 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно до умов договору і зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За правилами ст.ст. 1048, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (позики) та сплатити проценти у разі відсутності іншої домовленості сторін за користування кредитними коштами щомісячно до дня повернення кредиту.

А відтак, з урахуванням наданого до суду розрахунку та в силу вимог діючого законодавства до стягнення з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кей - Колект» підлягає заборгованість за кредитним договором, що складається: із заборгованості по кредиту - 5 157,26 доларів США, за офіційним курсом НБУ станом на 05.04.2016 року складає 134 060,91 гривень, заборгованість по відсоткам 468,88 доларів, що за офіційним курсом НБУ складає 12 190,94 гривень, а всього 5 626,24 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.04.2016 року складає 146 251,85 гривень.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договором поруки не встановлено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

У той же час п. 1.2.2 кредитного договору передбачав, що позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни встановлені графіком погашення кредиту, а саме 21 квітня 2012 року.

Відтак, строк пред'явлення вимоги до поручителя ОСОБА_3 мав відбутися протягом шести місяців з закінчення терміну погашення кредиту позичальника за умовами кредитного договору. Матеріали справи на час постановлення судового рішення не містять в собі доказів на підтвердження звернення позивача до поручителя з вимогою щодо виконання умов договору поруки з підстав неналежного виконання їх позичальником протягом строку встановленого законодавством.

Зазначене вище свідчить про те, що порука припинилася. Тому підстав для задоволення заявлених вимог позивача, щодо покладення обов'язку сплати заборгованості за кредитним договором на поручителя нема.

Враховуючи, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 309 ЦПК України в судовому порядку підлягає вирішенню також питання щодо розподілу судових витрат за правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року скасувати та постановити нове, за яким:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса проживання АДРЕСА_1) на користь ТОВ «Кей - Колект» заборгованість за кредитним договором, що складається: із заборгованості по кредиту - 5 157,26 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.04.2016 року складає 134 060,91 гривень, заборгованість по відсоткам 468,88 доларів, що за офіційним курсом НБУ складає 12 190,94 гривень, а всього 5 626,24 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.04.2016 року складає 146 251,85 гривень (сто сорок шість тисяч двісті п'ятдесят одну гривну вісімдесят п'ять копійок).

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса проживання АДРЕСА_1) на користь ТОВ «Кей - Колект» судовий збір сплачений при подачі позову до суду першої інстанції - 1337,83 гривень та судовий збір за подачу апеляційної скарги 1471,61 гривень, а всього 2 809,44 гривень (дві тисячі вісімсот дев'ять гривень сорок чотири копійки).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: