Справа №573/809/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/386/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

Іменем України

15 березня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 19 січня 2017 року

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на рішення та дії державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_4,-

в с т а н о в и л а :

11 січня 2017 року ОСОБА_3 звернувся зі скаргою на рішення та дії державного виконавця, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 грудня 2016 року державним виконавцем Білопільського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції ОСОБА_4 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №53118257 про примусове виконання виконавчого листа №573/809/16-ц виданого Білопільським районним судом Сумської області від 06 липня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 606,32 грн. Вважає, що при відкритті виконавчого провадження державний виконавець діяв всупереч ст.ст. 4, 11, 12 та п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий лист №573/809/16-ц подано для примусового виконання через 5 місяців і 7 діб після набрання ним законної сили (06 липня 2016 року), тим самим було пропущено строк предявлення виконавчого документу до виконання. Також вважає незаконним накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на його банківському рахунку, відкритому в ПАТ КБ «Приват Банк» для зарахування пенсії з огляду на те, що ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає можливість відрахування з пенсії по даному виду стягнення не більше 20 відсотків. Між тим державним виконавцем було накладено арешт на належні йому суми пенсії у повному обсязі, цим самим був позбавлений засобів до існування. Тому просив зупинити стягнення на підставі виконавчого листа Білопільського районного суду Сумської області №573/809/16-ц; визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Білопільського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження №53118257 з примусового виконання вказаного виконавчого документа; зобовязати державного виконавця повернути стягувачу виконавчий лист без виконання, а у випадку відмови у задоволенні вказаних вимог, зобовязати змінити постанову про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на його банківському рахунку, наклавши арешт на 20% пенсійних коштів, які до нього надходять.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 19 січня 2017 року скаргу ОСОБА_3 на рішення та дії державного виконавця Білопільського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції ОСОБА_4 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що заява про відкриття виконавчого провадження разом із виконавчим документом надійшла до районного відділу ДВС лише 13 грудня 2016 року, тобто по закінченню встановленого законом строку. Виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець діяв всупереч ст.ст.4,11,12 Закону України «Про виконавче провадження», якими регулюються строки предявлення виконавчих документів для примусового виконання. Крім того, державним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти на рахунку в банку в розмірі 737,26 грн. яка є його пенсією, чим було порушено ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено право проводити відрахування з пенсії боржника у розмірі не більше як 20%. В результаті даного порушення він не зміг отримати пенсію, яка є єдиним засобом до існування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника апелянта, заперечення на апеляційну скаргу державного виконавця, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції з посиланням на положення п.5 ст. 13, ч.5 ст. 26, ч.1-2, 4 ст. 48, ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», дійшов висновку, що скарга ОСОБА_3 є безпідставною, а державний виконавець діяв в даному випадку в межах закону та своєї компетенції.

Колегія суддів вважає висновок суду законним та обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 грудня 2016 року державним виконавцем Білопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції ОСОБА_4, на підставі заяви Білопільського відділення ДПІ у м. Сумах від 30 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №573/809/16-ц, виданого 18 липня 2016 року Білопільським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 в доход держави судового збору у сумі 606 грн. 32 коп. (а.с. 4-6,12,13).

В цей же день копія вказаної постанови була направлена ОСОБА_3 та отримана ним 27 грудня 2016 року (а.с. 14-15,17).

14 грудня 2016 року державним виконавцем Білопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову, якою накладено арешт на кошти боржника, що знаходяться на рахунках, відкритих на імя останнього у ПАТ КБ «ПриватБанк», Філії Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» м. Суми, АБ «Укргазбанк», а також інших рахунках, які будуть відкриті на його імя після винесення постанови про арешт коштів боржника, на загальну суму 737 грн. 26 коп. (а.с. 21).

Також, 14 грудня 2016 року державним виконавцем Білопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про звернення стягнення на доходи ОСОБА_3, а саме щомісячно проводити утримання в розмірі 20% із усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, після відрахування податків (а.с. 23).

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішеннями, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), в редакції станом на момент видачі виконавчого листа, встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Права та обовязки державного виконавця визначені ст. 11 даного Закону, а саме: державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження), виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Вказані строки встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку , встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Згідно ч. 1 ст. 25 вищевказаного Закону, державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зроблений висновок, що строки предявлення виконавчого листа не є пропущеним, оскільки рішення суду за яким видано виконавчий лист набрало законної сили 06 липня 2016 року, заява про відкриття виконавчого провадження подана Головним управлінням ДФС у Сумській області 30 вересня 2016 року, а тому посилання скаржника на те, що державним виконавцем в порушення вимог законодавства прийнято до виконання виконавчий лист після пропущення строків його предявлення, не відповідають дійсності та спростовуються доказами наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно ст.56 вищезазначеного Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Станом на момент звернення із скаргою боржником не вчинено дій для належного виконання виконавчого провадження ВП 53118257 у строки, що передбачені Законом. Даний факт призводить до можливого ухилення боржником від виконання рішення суду та постанови державного виконавця. Не накладення арешту на майно (активи) боржника унеможливлює отримання стягувачем належних йому грошових коштів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, постановивши ухвалу з додержанням вимог закону, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 -315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 19 січня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -