Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Шеремет А.М., Бондаренко Н.В.

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

за участі: прокурора,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Заступника прокурора Рівненської області на рішення Дубенського міськрайонного суду від 13 червня 2017 року у справі за заявою Заступника керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Смизької обєднаної територіальної громади Дубенського району Рівненської області про визнання спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_1, відумерлою,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року в суд звернулася Дубенська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Берегівської сільської ради Дубенського району Рівненської області і Територіальної громади в особі Берегівської сільської ради із заявою про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_1. В подальшому заявника змінено на Смизьку обєднану територіальну громаду Дубенського району. Заяву мотивовано тим, що після відкриття спадщини через смерть ОСОБА_1 спадкоємців не виявлено і її протягом строку більш як девятнадцять років ніхто не прийняв, а тому спадщина повинна бути визнана відумерлою.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 13 червня 2017 року в задоволенні заяви Заступника керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Смизької обєднаної територіальної громади Дубенського району відмовлено.

На рішення Заступником прокурора Рівненської області подано апеляційну скаргу, де покликається на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом того, що в звязку зі смертю ОСОБА_1 відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю) розміром 3, 25 умовних кадастрових гектарів вартістю 82 839, 26 гривень. Судом не застосовано норми ст.ст. 555, 560, 561 ЦК Української РСР та п. 5 Інструкції про порядок обліку, оцінки й реалізації конфіскованого, безхазяйного майна, майна, що за правом спадкоємства перейшло у власність держави, та скарбів, що затверджена наказом Головної державної податкової інспекції України №20 від 01.07.1993 року, які підлягали застосуванню при вирішенні правовідносин.

Покликається на пункти 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, які вказують про застосування до відносин, які виникли на час дії Цивільного кодексу УРСР і тривають, положень Цивільного кодексу України. Оскільки з моменту відкриття спадщини минуло близько 20 років, але органи сільського самоврядування не вжили заходів до визнання спадщини відумерлою, тому вважав заяву прокуратури обґрунтованою і спрямованою на набуття заявником законних прав та обов'язків на земельну частку (пай).

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції і задовольнити заяву, визнавши спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_1, а саме земельну частку (пай) відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ №0105628, виданого 17.10.1996 року, площею 3, 25 умовних кадастрових гектарів на території Берегівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, вартість якої становила 82 839, 26 гривень, відумерлою та передати її Територіальній громаді Смизької селищної ради Дубенського району.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи прокурора, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що положеннями Цивільного кодексу Української РСР, станом на час дії якого виникли правовідносини, такого поняття як "відумерлість спадщини" передбачено не було, а тому неприйняття спадщини після смерті ОСОБА_1 протягом часу близько двадцяти років і визнання з цих міркувань спадщини відумерлою не ґрунтується на вимогах ст. 1277 ЦК України, яка застосовує такий цивільно-правовий термін.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Як убачається, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ №0105628 від 17 жовтня 1997 року за ОСОБА_1 рахувалася земельна частка (пай) площею 3, 25 умовних кадастрових гектарів на території Берегівської сільської ради Дубенського району Рівненської області (а.с. 14). Довідка про нормативну грошову оцінку сільськогосподарських угідь (пай) свідчить, що вартість даної земельної частик (паю) складає 82 839, 26 гривень (а.с. 13).

23 серпня 1997 року ОСОБА_1 помер, про що вказує запис акта про смерть №16 від 25 серпня 1997 року, який зроблений Дубенським відділом РАГС Рівненської області (а.с.15).

На день його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3, 25 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Берегівської сільської ради Дубенського району.

На а.с. 11 міститься лист Берегівської сільської ради Дубенського району вих. №205 від 03.10.2016 р., де вказано, що ОСОБА_1 проживав і був зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_1, він був постійним жителем села і мешкав самотньо. Відомості про родичів відсутні, похований на сільському кладовищі в с. Комарівка. На даний час будь-які особи до сільської ради про прийняття спадщини не зверталися.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №45029196 від 09.09.2016 року видно, що спадкова справа після смерті ОСОБА_1 не заводилася (а.с 12).

22 квітня 2016 року Берегівську сільську раду Дубенського району включено до складу Смизької селищної ради Дубенського району. З 1 лютого 2017 року Берегівська сільська рада Дубенського району припинила свою діяльність в звязку із проведенням державної реєстрації припинення юридичної особи №34/17.

Вважаючи, що земельна частка (пай) після смерті ОСОБА_1 підпадає під правовий режим, визначений ст. 1277 ЦК України, Заступник керівника Дубенської місцевої прокуратури в листопаді 2016 року звернувся із заявою в порядку окремого провадження в інтересах держави в особі Смизької обєднаної територіальної громади Дубенського району про визнання цього майна відумерлим.

Приходячи до висновку про обґрунтованість заяви, колегія суддів ураховує, що ОСОБА_1 помер 23 серпня 1997 року, тобто під час дії Цивільного кодексу УРСР. Після його смерті спадщину не було прийнято.

Виморочне майно в розумінні Цивільного кодексу УРСР це майно, яке не має власника або власник якого невідомий. Таке майно в розумінні ст. 137 ЦК УРСР називалося також безхазяйним. Воно надходило у власність держави за рішенням виконавчих органів районної, міської Ради народних депутатів, прийнятим за заявою фінансового органу. Якщо у спадкодавця не було спадкоємців за законом чи за заповітом, спадкове майно за правом спадкоємності переходило до держави (ст. 555 ЦК УРСР).

Згідно із ч. 1 цієї статті спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави:

1.)якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі;

2.)якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом;

3.)якщо всі спадкоємці відмовилися від спадщини;

4.)якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (стаття 528 і 534 цього Кодексу);

5.)якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщину.

Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України вказують, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Відповідно до ч.ч. 1-3 цієї статті у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

За таких обставин обґрунтованою та доведеною є заява Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Смизької обєднаної територіальної громади Дубенського району Рівненської області про визнання спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_1, відумерлою.

Щодо доводів апеляційної скарги про визнання спадщини відумерлою та передання її Територіальній громаді Смизької селищної ради Дубенського району, то вони суперечать матеріалам справи та вимогам закону.

Так, згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вимога про передання земельної частки (паю) як відумерлої спадщини на користь органу сільського самоврядування заявником в остаточній редакції заяви не ставилася (а.с. 40-43). Таким чином, колегія суддів не вправі вийти за межі доводів апеляційної скарги і вирішити питання, які судом першої інстанції не з'ясовувалися і не перевірялися.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

На підставі ст. 555 ЦК УРСР, ст. 1277 ЦК України, керуючись ст.ст. 274-278, 303, 307, 309, 313-314, 316, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Рівненської області задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду від 13 червня 2017 року скасувати.

Заяву Заступника керівника Дубенської місцевої прокуратури задовольнити.

Визнати відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті 23 серпня 1997 року ОСОБА_1, у виді земельної частки (паю) відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ №0105628, що виданий 17 жовтня 1996 року, площею 3, 25 умовних кадастрових гектарів, який знаходиться на території Берегівської сільської ради Дубенського району Рівненської області (Смизької обєднаної територіальної громади Дубенського району Рівненської області), вартістю 82 839 (вісімдесят дві тисячі вісімсот тридцять дев'ять) гривень 26 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: