Провадження № 22-ц/783/130/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Копняк С.М.,Струс Л.Б.

секретаря: Симця В.І.

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»», ОСОБА_4 про відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 23 травня 2012 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем «AUDI», державний номерний знак НОМЕР_1, допустив зіткнення з належним йому транспортним засобом «HONDA ACURA», державний номерний знак НОМЕР_2, унаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 27 червня 2012 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 у добровільному порядку була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 6 липня 2012 року вартість відновлювального ремонту його транспортного засобу становить 27 377 грн 38 коп. ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» частково відшкодовано завдану йому шкоду у розмірі 6 173 грн 22 коп. Крім того, він зазначав, що своїми незаконними діями ОСОБА_4 завдав йому моральної шкоди.

З урахуванням наведеного ОСОБА_2 просив стягнути солідарно з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_4 на його користь завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 21 204 грн 16 коп., яка не відшкодована страховиком, вартість складання висновку експертного автотоварознавчого дослідженні у розмірі 800 грн та стягнути з ОСОБА_4 завдану моральну шкоду у розмірі 1 тис. грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09.12.2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 8 492,81 грн. майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 12 711, 35 грн. вартості відновлювального ремонту.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1 000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 800,00 грн. вартості експертного дослідження.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 92,92 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 137,11 грн. судового збору.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржили відповідачі ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ним було проведено виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 6234,95 грн. відповідно до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу №С-00306 від 23.05.2012р. на підставі страхового акту № UA 047/L01/01 від 15.06.2012 року. На думку відповідача, наданий позивачем висновок № 4048/12 експертного автотоварознавчого дослідження від 06.07.2012р. не відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки при розрахунку вартості матеріального збитку не був врахований коефіцієнт амортизаційного зносу, а тому даний висновок не може братись до уваги. Апелянт вказує, що виконав свої зобов'язання за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1686187 в повному обсязі, та не порушував прав та інтересів позивача.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, скерованих до нього, вважаючи рішення необґрунтованим та незаконним. Вказує, що суд неправильно застосував ст.1194 ЦК України щодо сплати застрахованою особою потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, оскільки гарантований страховиком ліміт відшкодування у 50000 грн. перевищує позовні вимоги ОСОБА_2 На думку ОСОБА_4, суд не мав права стягувати з нього витрати на ремонт автомобіля, оскільки при ухваленні такого рішення суд брав до уваги лише висновок автотоварознавчого дослідження № 4048/12 від 06.07.2012 р., а не фактичні витрати позивача на відновлення попереднього стану автомобіля, щодо яких позивачем не надано відповідних доказів. Покликаючись на ч.3 п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р., апелянт зазначає, що до стягнення підлягала сума матеріального збитку з врахуванням коефіцієнту зносу. Також відповідач вказує, що погодившись із актом огляду пошкодженого автомобіля від 25.05.2012 р., в якому зазначено про наявність в автомобіля пошкоджень ще до ДТП, яке трапилось 23.05.2012р., позивач тим самим визнав, що ці технічні пошкодження автомобіля не перебувають у причинному зв'язку із наслідками ДТП. Апелянт не погоджується з розміром стягнутої з нього моральної шкоди, так як сам факт пошкодження майна без наявності доказів про наслідки такого пошкодження не може братись до уваги, а душевні переживання чи вжиття додаткових заходів для організації свого життя потребують відповідних доказів.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 06.03.2014 року апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» задоволено. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 09.12.2013 року в частині стягнення з:

- ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 8 492,81 грн. майнової шкоди, 800,00 грн. вартості експертного дослідження, 92,92 грн. судового збору;

- ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 12 711, 35 грн. вартості відновлювального ремонту

скасовано і ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_4 про стягнення завданої майнової шкоди і вартості складання висновку № 4048/12 експертного авто товарознавчого дослідження відмовлено.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 09.12.2013 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 137, 11 судового збору змінено, зменшено суму судового збору, яку належить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 до 107,50 грн.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 09.12.2013 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1 000,00 грн. моральної шкоди залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 10.02.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Львівської області від 06.03.2014 року в частині вирішення позову ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування майнової шкоди скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність і обґрунтованість рішення Галицького районного суду м. Львова від 09.12.2013 року лише в частині вирішення позову ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування майнової шкоди за апеляційною скаргою ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» слід задовольнити частково з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення в оскаржуваній частині таким вимогам не повністю відповідає.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ст. 303 ЦПК України).

Районним судом установлено, що 27.01.2012 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_4 був укладений договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1686187. Ліміт страхового відшкодування становить 50 000,00 грн. за збитки, спричинені майну потерпілого.

23.05.2012 року близько 18.30 год. відповідач ОСОБА_4 у м. Львові на перехресті вулиць Устияновича - Професорська, керуючи автомобілем НОМЕР_3, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, що належить ОСОБА_2 на праві власності, завдавши технічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР України, що стверджується постановою судді Радехівського районного суду Львівської області від 27.06.2012 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов»язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або інші особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом установлено, що ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відшкодувало завдану позивачу шкоду у розмірі 6 173,22 грн.

Відповідно до наданого позивачем висновку № 4048/12 експертного автотоварознавчого дослідження складеного 06.07.2012 року експертом ОСОБА_7, який районний суд взяв до уваги, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_5 становить 27 377,38 грн., вартість матеріального збитку 14 666,03 грн.(т.1 а.с.8-28).

Задовольняючи позов в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 8492,81 грн. майнової шкоди, районний суд виходив із того, що вартість матеріального збитку нанесеного позивачу становить 14 666,03 грн., що визначено висновком № 4048/12 експертного автотоварознавчого дослідження, який суд визнав повним, об»єктивм і таким, що відповідає іншим матеріалам справи, з яких ПрАТ СК «ПЗУ Україна» частково відшкодувала завдану позивачу шкоду у розмірі 6 173,22 грн.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна з таких мотивів.

Відносини у сфері обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються, зокрема, Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Відповідно до положень ч.22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв»язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов»язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Як убачається із звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу № С-00306 від 23.05.2012 року вартість відновлювального ремонту визначена з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Коефіцієнт зносу вирахуваний оцінювачем на підставі акту огляду транспортного засобу від 25.05.2012 року, в якому зазначено про деформації частин транспортного засобу HONDA ACURA д.н.з. НОМЕР_2 (т.1 а.с.85-109).

Судом установлено, що висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 06.07.2012 року, наданим експертом ОСОБА_8, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу HONDA ACURA д.н.з. НОМЕР_2 становить 27 377,38 грн. На підставі проведених розрахунків при вартості ремонтних робіт 3116,20 грн., вартості необхідних для ремонту матеріалів 2495,18 грн., вартості нових деталей і вузлів, які необхідно придбати для заміни 21 766,00 грн., проценті експлуатаційного зносу деталей і вузлів автомобіля 0,584, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля становить 14 666,03 грн., що становить вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_5.

Таким чином, вартість матеріального збитку визначена експертом ОСОБА_8 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, у висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 06.07.2012 року враховано наявність пошкодження у вигляді розтріскування скла вітрового вікна, та відповідно вартість витрат з заміни цього скла у розмірі 8 894,00 грн. (240,00 грн. вартість робіт по заміні лобового скла, вартість запчастин 292,00 грн., 8063,00грн., 57,00 грн., 242,00 грн (т.1 а.с.19-20).

Проте, в акті огляду автомобіля НОМЕР_5 від 23.05.2012 року (т.1 а.с.101) зазначено про те, що пошкодження у вигляді розтріскування скла вітрового вікна спричинено у попередніх ДТП. Даний акт підписано власником автомобіля ОСОБА_2 Відтак у вартість відновлювального ремонту автомобіля безпідставно включено вартість витрат з заміни скла вітрового вікна.

На підставі проведених розрахунків при вартості ремонтних робіт 2 876,20 (3116,20 грн. - 240,00 грн.), вартості необхідних для ремонту матеріалів 2495,18 грн., вартості нових деталей і вузлів, які необхідно придбати для заміни 13142,00 грн. (21 766,00 грн. - 8624,00), проценті експлуатаційного зносу деталей і вузлів автомобіля 0,584, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля - 7 701,57 грн., що становить вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_5.

Враховуючи що страховою компанією виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 6 173,22 грн., з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 1 528,35 грн. (7 701,57 грн. - 6 173,22 грн. = 1528,35 грн), а також 800,00 грн. вартості експертного дослідження.

У відповідності до ч.5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв»язку із зміною рішення районного суду, з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» слід стягнути на користь ОСОБА_2 14,84 грн. судового збору .

Відповідно до норм ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування).

Як убачається з матеріалів справи, рішенням апеляційного суду Львівської області від 06.03.2014 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 09.12.2013 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 12 711, 35 грн. вартості відновлювального ремонту скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2016 року скасовано рішення апеляційного суду Львівської області від 06.03.2014 року лише в частині вирішення позову ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування майнової шкоди і направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції в цій частині, тому при новому розгляді суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати питання щодо стягнення майнової шкоди з ОСОБА_4

Керуючись ст.307 ч.1 п.3, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ країна» задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 9 грудня 2013 року змінити в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 8 492,81 грн. майнової шкоди, 92,92 грн. судового збору.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 1528,35 грн. майнової шкоди.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 14,84 грн. судового збору.

Рішення Галицького районного суду в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 800,00 грн. вартості експертного дослідження залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: