УхвалА

іменем україни

21 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, територіального Управління державної судової адміністрації України в Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно, стягнення грошових коштів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 29 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4.звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 28 вересня 2015 року помер її чоловік - ОСОБА_8, який працював на посаді судді Іллінецького районного суду Вінницької області. Вона, як спадкоємець першої черги, після смерті чоловіка прийняла спадщину на квартиру АДРЕСА_1, оскільки зареєстрована й фактично постійно проживала зі спадкодавцем у цій квартирі. 26 березня 2016 року у встановленому законом порядку вона звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_8

Вважала, що до складу спадщини після смерті її чоловіка входить право на отримання вихідної допомоги судді Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_8, у зв'язку з відставкою, у розмірі встановленому ч. 1 ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а саме 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, тобто у розмірі 234 260 грн без урахування податків та зборів. За життя ОСОБА_8 не отримав вихідної допомоги судді, який вийшов у відставку.

29 серпня 2016 року вона звернулась до територіального Управління державної судової адміністрації України в Вінницькій області з заявою про виплату її як спадкоємцю першої черги після смерті ОСОБА_8 вищевказаної вихідної допомоги судді. 28 вересня 2016 року вона отримала відповідь територіального Управління державної судової адміністрації України в Вінницькій області, згідно з якою їй відмовлено у виплаті такої вихідної допомоги через відсутність для цього правових підстав. Вважала, що такими діями територіального Управління державної судової адміністрації України в Вінницькій області її спадкові права порушено, унаслідок чого вона не може володіти, користуватись і розпоряджатися спадковим майном.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4 просила суд встановити юридичний факт, що до складу спадщини, що відкрилась після смерті її чоловіка - ОСОБА_8 - входить право на отримання вихідної допомоги судді Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_8 у зв'язку з відставкою у розмірі 234 260 грн без урахування податків та зборів; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - ОСОБА_8 - право приватної власності на грошові кошти у розмірі 234 260 грн без урахування податків та зборів, які є вихідною допомогою судді, у зв'язку з відставкою. Також просила стягнути з територіального Управління державної судової адміністрації України в Вінницькій області на її користь грошові кошти у розмірі 234 260 грн, право приватної власності на які вона отримала в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 10 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно, стягнення грошових коштів відмовлено. Позов ОСОБА_4 до територіального Управління державної судової адміністрації України в Вінницькій області задоволено. Встановлено юридичний факт, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8, померлого 28 вересня 2015 року, входить право на отримання вихідної допомоги судді Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_8, у зв'язку з відставкою у встановленому ч. 1 ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, що складає 234 260 грн без урахування податків та зборів. Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_8, право приватної власності на грошові кошти у розмірі 234 260 грн без урахування податків та зборів, які є вихідною допомогою судді Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_8 у зв'язку з відставкою, які не були одержані спадкодавцем ОСОБА_8 за життя. Стягнуто з територіального Управління державної судової адміністрації України в Вінницькій області на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 234 260 грн, право приватної власності на які вона отримала в порядку спадкування за законом як спадкоємець після смерті ОСОБА_8, які не були одержані ним за життя. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 29 березня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що на час прийняття постанови Верховною Радою України про звільнення спадкодавця з посади судді, виплата вихідної допомоги законодавством не передбачалась, оскільки Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме виключено ст. 136 цього Закону, яка передбачала виплату вихідної допомоги.

Апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що спадкодавець ОСОБА_8, як суддя за життя не набув права на отримання вихідної допомоги, оскільки з 1 квітня 2014 року до 30 вересня 2016 року виплата вихідної допомоги суддям, що пішли у відставку законом не передбачалась. У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 вказано, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, що також відповідає положенням ч. 1 ст. 58 Конституції України. Отже, до спірних правовідносин не може застосовуватись законодавство, що діяло до квітня 2014 року.

Колегія суддів, погоджується з висновком апеляційного суду про те, що право на вихідну допомогу у суддів виникає лише після виходу у відставку, тобто після прийняття відповідної Постанови Верховною Радою України, яку про звільнення ОСОБА_8 було прийнято після відкриття спадщини. Таким чином, оскільки спадкодавець ОСОБА_8 не набув права на виплату вихідної допомоги, то відповідно і позивачка на підставі положень ст. 1218 ЦК України таке право не набула.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької область від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

В.І. Журавель

С.П.Штелик