Справа № 456/1138/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Гулкевич О.В.
Провадження № 22-ц/783/3218/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Державного нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори Костур Уляни Тарасівни про визнання дій нотаріуса незаконними, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу про реєстрацію права на нерухоме майно, визнання особи тако.ю, що вступила у спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач. Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з"ясуванні та врахуванні обставин, що мають значення для справи. Вважає, що у нотаріуса не було жодних законних підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_7 не звертався до суду з питанням про продовження строку для прийняття спадщини. В апеляційній скарзі просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Спадщина після смерті спадкодавця ОСОБА_9 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_4; місце відкриття спадщини - м. Стрий Львівської області; спадкоємець ОСОБА_7 з 05.01.1996 року був зареєстрований та проживав за адресою:АДРЕСА_1.

Як вбачається з копії спадкової справи №243/2006 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 30.03.2013 року в Стрийську ДНК із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_7, син померлого, який проживає: в АДРЕСА_1. В заяві зазначив, що після смерті батька залишились частина житлового будинку по АДРЕСА_2 та частина квартири АДРЕСА_1, таке майно прийняв, та 06.05.2006 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд по АДРЕСА_1.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6, суд виходив з тих обставин, що нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., видавши відповідачу свідоцтво про право на спадщину на спірне спадкове майно після смерті ОСОБА_9, діяла правомірно.

З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно п.1 та п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК України в редакції 1963 року.

Відповідно до ст.ст.548,549 ЦК України (в редакції 1963р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних і кримінальних справ про спадкування» при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Судам слід звернути увагу на те, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом.

ВССУ під час розгляду 02.11.2016 року справи № 716/309/14-ц прийшов до висновку про те, що тривалість спільного проживання спадкодавця із спадкоємцем законом не визначена та необхідно розрізняти: місце проживання та місце перебування особи. Місце проживання підтверджується реєстрацією, яка в даній справі і у спадкодавця, і у спадкоємця була спільною.

Спадщина після смерті спадкодавця ОСОБА_9 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_4; місце відкриття спадщини - м. Стрий Львівської області; спадкоємець ОСОБА_7 з 05.01.1996 року був зареєстрований та проживав за адресою:АДРЕСА_1, тобто у квартирі, 1/2 частина якої є спадковим майном, тому відповідно до вимог ст.ст.548,549 ЦК України в редакції 1963 року, який був чинним на час відкриття спадщини, як спадкоємець першої черги за законом прийняв спадщину.

За загальним правилом спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину, тому, враховуючи наведене, суд вважає, що нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., видавши відповідачу свідоцтво про право на спадщину на спірне спадкове майно після смерті ОСОБА_9, діяла правомірно, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що до даних правовідносин слід застосовувати норми ЦК України чинних на момент звернення ОСОБА_6 з даним позовом до суду першої інстанції..

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 слід відмовити, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 березня 2017 року - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк