Справа №359/8710/13-ц
Провадження№2/359/1/2017
27 лютого 2017 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :
головуючого судді Вознюка С.М.,
при секретарі Айрапетян Л.А.,
за участю представника позивачів - адвоката ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в підготовчій частині судового засідання клопотання представника позивачів адвоката ОСОБА_1 про прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позовних вимог та залучення в якості співвідповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в цивільній справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_8, про визнання недійсним договорів, визнання земельної ділянки об'єктом спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування, -
У липні 2010 року ОСОБА_9 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, відновлення дошлюбного прізвища, визначення місця проживання малолітньої дочки, стягнення аліментів на її утримання та утримання дитини, стягнення додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання автомобіля, земельної ділянки, матеріалів, обладнання конструктивних матеріалів, які були використані у процесі будівництва житлового будинку об'єктами спільної сумісної власності подружжя.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2011 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Київської області від 27.04.2011 року, позов задоволено частково та постановлено: розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 16.09.2005 року; відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_2 - ОСОБА_7; встановлено місце проживання ОСОБА_10 разом з матір'ю - ОСОБА_2; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини та половину витрат на лікування ОСОБА_2; встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_2 починаючи з 15.06.2002 року до 16.09.2005 року; визнано земельну ділянку площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку з кадастровим номером :13:004:0014, що розташована в м. Борисполі Київської області по вул. Сагайдачного, 14, матеріали і конструктивні елементи, з яких складається незавершене будівництво, зведене на цій земельній ділянці та автомобіль марки Mazda , номерний знак НОМЕР_1, - об'єктами спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_2; у порядку поділу спільної сумісної власності зазначене майно поділено по 1/2 частці кожному з подружжя.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11.07.2013 року до участі в справі залучено правонаступників ОСОБА_2, яка померла 27.02.2012 року, - ОСОБА_10, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 24.07.2013 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2011 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 27.04.2011 року в частині вирішення спору щодо земельної ділянки скасовано, а справу в цій частині передано на новий судовий розгляд.

При новому судовому розгляді 12.05.2015 року представником позивачів - адвокатом ОСОБА_11 подано до суду заяву про внесення зміни до предмету позову в порядку, передбаченому ст. 31 ЦПК України. Зазначена заява 08.09.2015 року приєднана до матеріалів цивільної справи. Згідно поданої заяви, зважаючи на зміну обставин справи (смерть первісного позивача, відчуження спірної земельної ділянки відповідачем ОСОБА_4 та наступний її продаж ОСОБА_5О.) представник позивача, окрім щодо визнання земельної ділянки спільною сумісною власністю подружжя, її поділу, додатково просив визнати недійсними укладені між ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договори купівлі-продажу спірної земельної ділянки, та визнати в порядку спадкування за законом на частину земельної ділянки.

Згідно розпорядження від 26.12.2016 року №464, указана цивільна справа перерозподілена згідно повторного автоматизованого розподілу та згідно ухвали від 27.12.2016 року прийнята до провадження суддею Вознюком С.М.

В ході проведених в новому складі суду засідань 02.02.2017 року та 27.02.2017 року, в підготовчій частині судового засідання, судом встановлено, що заява від 12.05.2015 року, подана в порядку ст. 31 ЦПК України представником позивачів - адвокатом ОСОБА_11, яка містить зміну предмету позовних вимог, згідно процесуальної ухвали суду, лише була приєднана до матеріалів справи, а питання прийняття її до розгляду та залучення в якості співвідповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом не здійснювалось.

З цього приводу 02.02.2017 року представником відповідача - адвокатом ОСОБА_3 подано заперечення щодо відсутності правових підстав розгляду відповідної заяви, поданої в порядку ст. 31 ЦПК України, не прийняття її судом до розгляду та відсутності правових підстав для залучення співвідповідачів, оскільки спільний розгляд заявлених вимог є неможливим та недоцільним.

В судовому засіданні 27.02.2017 року представник позивачів - адвокат ОСОБА_12 звернулась до суду з клопотанням про залучення в якості співвідповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також подала заяву в порядку ст. 31 ЦПК України щодо зміни предмету позову.

Згідно даної заяви від 27.02.2017 року позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7, заявлені до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зводились до: визнання земельної ділянки площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку з кадастровим номером :13:004:0014, що розташована в м. Борисполі Київської області по вул. Сагайдачного, 14, об'єктом спільної сумісної власності померлої ОСОБА_2 та ОСОБА_2; визнання недійсним договору купівлі-продажу даної земельної ділянки від 21.08.2010 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_13, зареєстрованого в реєстр за номером №909; витребування із незаконного володіння ОСОБА_5 1/3 частини земельної ділянки, що увійшла до складу земельної ділянки площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку з кадастровим номером :13:004:0014, що розташована в м. Борисполі Київської області по вул. Сагайдачного, 14, на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7; визнання за ОСОБА_6В та ОСОБА_7 права власності в порядку спадкування за законом по 1/6 частині кожному указаної земельної ділянки, після смерті ОСОБА_2, яка померла 27.02.2012 року.

В судовому засіданні представник позивачів заяву про залучення в якості співвідповідачів та заяву про зміну предмету позову в порядку ст. 31 ЦПК України від 27.02.2017 року підтримала та просила їх задовольнити, а змінені позовні вимоги прийняти до розгляду.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_3 проти задоволення зазначених заяв заперечив та просив у їх задоволенні відмовити, зважаючи на відсутність правових підстав для прийняття поданої заяви в порядку ст. 31 ЦПК України, оскільки позивачами одночасно змінюється і предмет і підстава позовних вимог, що виключає можливість її прийняття. У цьому зв'язку й відсутні правові підстави для залучення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до участі в справі в якості співвідповідачів.

На думку представника відповідача в даній цивільній справі суд вправі розглянути лише первісні вимоги щодо визнання спірної земельної ділянки спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_2

Заслухавши думку представників сторін, що приймали участь у справі, ознайомившись із змістом поданих 27.02.2017 року клопотання та заяви про зміну позовних вимог, суд приходить до наступних висновків.

Згідно приписів ст.ст. 2, 3, 8, 10, 11 ЦПК України: провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи; кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; у разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір; забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини; суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи (в тому числі і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом); суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 31 ЦПК України, позивач має право, крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Згідно ч. 1 ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист порушених і оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ і організацій гарантується їх правом на звернення у встановленому порядку з вимогою до компетентного органу, наділеного юрисдикційними функціями, розпочати діяльність по розгляду і вирішенню справи зі спірних правовідносин.

Позов - це цивільний процесуальний засіб, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду з метою здійснення правосуддя у справах, що виникають у спорах з цивільних, сімейних, трудових, житлових, авторських та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. У суді порушується не спір, а цивільна справа (відкривається провадження у справі), органом захисту є суд, процесуальним засобом захисту є рішення, а позов є тільки засобом порушення судової діяльності на здійснення правосуддя, тобто процесуальним засобом реалізації права на судовий захист.

Позов у цивільному судочинстві - це вимога заінтересованої особи до суду про здійснення правосуддя у цивільних справах на захист прав та інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою. У такій вимозі до суду вміщується також вимога до відповідача. Елементи позову: предмет, підстава, зміст.

Предметом позову є та його частина, яка характеризує матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої він просить ухвалити судове рішення (спірне право позивача та спірний обовязок відповідача). Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб'єктивним правом і обов'язком позивача і відповідача. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин. Предмет позову характеризується певним змістом, а в багатьох випадках і окремим об'єктом. Тому необхідно відрізняти предмет позову в його безпосередньому розумінні від матеріального об'єкта або матеріального предмета позову.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги: юридичні факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення; доказові факти, що тісно пов'язані з фактами матеріально-правового характеру, на підставі яких можна зробити висновок про їх наявність чи відсутність. Це факти з приводу подання позову, які покликані обґрунтувати необхідність захисту прав чи інтересів позивача.

Разом з тим, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Водночас і посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог.

У цьому зв'язку, слід звернути увагу на положення ст. 55 Конституції України, у відповідності до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, яке предявляється особі.

З цього приводу, суд звертає увагу, що дана цивільна справа перебуває в провадженні суду, починаючи з липня 2010 року.

Продаж спірної земельної ділянки вчинено відповідачем в серпні 2010 року, вже після відкриття провадження у справі.

Первісний позивач та її правонаступники дізнались про відчуження спірної земельної ділянки вже на стадії касаційного розгляду справи в 2012 році.

Таким чином, відповідачем не наводилось відомостей про третіх осіб, права чи інтереси, яких зачіпались ухваленими судовими рішеннями на початку розгляду справи Бориспільським міськрайонним судом в 2010 році.

Указані обставини слугували скасуванню судових рішень та направленню справи на новий судовий розгляд в частині спірної земельної ділянки.

Зважаючи на викладене та з урахуванням додатково встановлених обставин та повноти захисту можливо порушених прав правонаступників первісного позивача, суд вважає за доцільне прийняти подану представником позивачів заяву від 27.02.2017 року в порядку ст. 31 ЦПК України із доповненими позовними вимогами, які містять змінений предмет, зважаючи на необхідність їх спільного розгляду з метою прискорення судового розгляду та сприянню у винесенні судового рішення, яке б свідчило про завершення судового розгляду виниклого спору з приводу спірної земельної ділянки.

З урахуванням викладеного та прийняття заяви про зміну предмету позову з підстав необхідності визначення спірної земельної ділянки, як об'єкту спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_2, та, зважаючи на те, що фактично суд під головуванням інших суддів в цій цивільній справі приєднав до справи таку заяву, подану в порядку ст. 31 ЦПК України, є всі підстави для розгляду поданої від 27.02.2017 року заяви судом в даній цивільній справі.

У зв'язку із зміною предмету позовних вимог та зважаючи на розширення кола співвідповідачів, заяву від 27.02.2017 року представника позивача в порядку ст. 33 ЦПК України з цього приводу, є необхідність в залученні ОСОБА_14 та ОСОБА_5 в якості співвідповідачів в цивільній справі №359/8710/13-ц (Провадження №2/359/1/2017).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2-10, 31, 33 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Прийняти до розгляду заяву від 27.02.2017 року представника позивачів адвоката ОСОБА_1 про зміну предмету позовних вимог в цивільній справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_8, про визнання недійсним договорів, визнання земельної ділянки об'єктом спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування.

Залучити ОСОБА_4 (84300, м. Краматорськ Донецької області, вул. Невська, 10) та ОСОБА_5 (02002, АДРЕСА_1) в якості співвідповідачів в цивільній справі №359/8710/13-ц (Провадження №2/359/1/2017) за зміненими позовними вимогами ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Заяву про зміну предмету позову від 27.02.2017 року направити сторонам.

Ухвала суду оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_15