У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

при секретарі Семененко А.Д.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Кукурічко Людмили Іванівни, заінтересована особа ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В

Заявник в липні 2017 року звернувся до суду із скаргою та просить:

-скасувати постанову державного виконавця Кукурічко Л.І. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 грудня 2015 року;

-зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_1, який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 грудня 2015 року;

-визнати недійсною та скасувати довідку-розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 11.12.2008 по 01.02.2016, видану державним виконавцем Кукурічко Л.І.;

-скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №49515895 від 09.02.2016 в частині визначення заборгованості боржника станом на 01.02.2016 в сумі 194140,60 гривень.

Своїм вимогам у скарзі ОСОБА_1 надає наступну мотивацію.

Старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Кукурічко Л.І. 01.12.2015 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року №2-1005-1/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей.

Вже 16 рудня 2015 року, як вважає Заявник, безпідставно, без повідомлення Заявника про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем було накладено арешт на все належне йому майно, хоча необхідності в цьому не було, оскільки, як наполягає Заявник, він добровільно виконував судове рішення про стягнення аліментів, сплачуючи відповідні суми щомісячно на рахунок Стягувача (ОСОБА_3.).

Після цього, не звернувши увагу на те, що Заявник офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, в м. Києві не проживає, оскільки мешкає в м. Березне Рівненської області, а крім того, добровільно сплачує аліменти, державний виконавець неправомірно склав довідку-розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 11.12.2008 по 01.02.2016 виходячи з середньої заробітної плати по місту Києву, визначивши її у розмірі 194140,60 гривень.

В подальшому в постанові про закінчення виконавчого провадження від 09.02.2016 державний виконавець Кукурічко Л.І. також неправомірно, на думку Заявника, зазначив той же розмір заборгованості в сумі 194140,60 гривень, після чого виконавчий лист було направлено за належністю до Березнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

У судове засідання представник Заявника не з'явився, просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити її.

Державний виконавець у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, наполягаючи на тому, що на момент винесення постанови про арешт майна боржника, складення довідки-розрахунку його заборгованості та постанови про закінчення виконавчого провадження він керувався тими матеріалами, які були в його наявності.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечував, наполягаючи на тому, що між Стягувачем та Боржником на сьогодні існує спір щодо розміру заборгованості за аліментами, оскільки Боржник протягом спірного періоду був працевлаштований в різних місцях, отримував доходи з різних джерел, і не з усіх отриманих доходів сплачував аліментні платежі. Відтак, скасування арешту майна боржника на сьогодні може призвести до порушення прав стягувача та неповнолітніх дітей, на утримання яких стягуються аліменти.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників заінтересованих осіб, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На виконанні у Відділі державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження №49515895 з виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року №2-1005-1/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей.

Постановою від 01.12.2015 зазначене виконавче провадження було відкрите.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час спірних відносин) державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику:

-у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання;

-у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби.

Так, після отримання виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем, враховуючи відсутність відомостей у виконавчому документі про місце роботи боржника, та наявність інформації про його місце проживання у АДРЕСА_1, було складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів виходячи з положень ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України (виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості).

Згідно з п. 12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, якщо розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці зі сплати аліментів, виконавець перевіряє майновий стан боржника з одночасним накладенням арешту на майно боржника.

Згідно зі ст. 57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Зазначені вимоги дотримані державним виконавцем, і 16 грудня 2015 року ним було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження.

Зазначена постанова цілком відповідає положенням закону, а тому підстав для її скасування немає.

В подальшому, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, було встановлено, що боржник ОСОБА_1 працевлаштований в Комунальному закладі охорони здоров'я «Березнівська центральна районна лікарня» Березнівської районної ради, у зв'язку з чим на представник Стягувача звернувся до виконавця із заявою про направлення виконавчого листа за місцем роботи боржника.

У зв'язку з цим державним виконавцем було повторно складено довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 01.02.2016 з використанням показника середньої заробітної плати по м. Києву, і така заборгованість була визначена в сумі 194140,60 гривень.

Постановою від 09.02.2016 державний виконавець закінчив виконавче провадження №49515895, керуючись п. 10 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», зазначивши про наявність заборгованості ОСОБА_1 в розмірі 194140,60 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір з приводу розміру заборгованості ОСОБА_1 за аліментами, який підлягає вирішенню окремо.

В той же час, розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів, складений державним виконавцем за період з 11.12.2008 по 01.02.2016, згідно з яким його заборгованітсь складає 194140,60 гривень, не відображає реальних зобов'язань боржника по сплаті аліментів, оскільки в ньому не враховані його доходи з усіх джерел, існування яких підтверджується інформацією про його доходи, отриманою з Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Рівненській області, а також проведені ним виплати на користь Стягувача у добровільному порядку.

Таким чином, суд вважає можливим задовольнити вимогу Заявника про визнання недійсною довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за період з 11.12.2008 по 01.02.2016 із зазначеною у ній заборгованістю в розмірі 194140,60 гривень, а також про визнання недійсною постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №49515895 від 09.02.2016 в частині визначення розміру заборгованості боржника станом на 01.02.2016 в сумі 194140,60 гривень.

Скаржником не надано суду доказів визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 21.10.2015р. про відкриття виконавчого провадження, як і не надано доказів її оскарження в будь-який спосіб.

За таких обставин, з огляду на заявлені ОСОБА_4 підстави оскарження ним постанови державного виконавця від 09.03.2016р., суд не може вважати таку скаргу обґрунтованою, оскільки дії державного виконавця, пов'язані з накладенням арешту на майно боржника у виконавчому провадженні №4945996, у повній мірі відповідали закону.

Керуючись ст. ст. 383 - 387 ЦПК України, ст. 49, 57, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсною та скасувати довідку-розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 11.12.2008 по 01.02.2016, складену державним виконавцем Кукурічко Л.І., згідно з якою заборгованість ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №49515895 станом на 01.02.2016 складала 194140,60 гривень.

Визнати недійсною постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №49515895 від 09.02.2016 в частині визначення розміру заборгованості боржника ОСОБА_1 станом на 01.02.2016 в сумі 194140,60 гривень.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через райсуд протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Суддя: