УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення компенсації вартості частки у спільному сумісному майні, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Київської області від 17 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості належної йому частки у майні, яку визначив в розмірі 94 480 грн.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що він з 17 травня 2013 року по 08 травня 2015 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою.

Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу між сторонами виникли суперечки щодо прав володіння, користування та розпорядження автомобілем марки «Hyundai Getz», придбаним у період шлюбу та зареєстрованим за ОСОБА_5, яким вона користувалася одноосібно, позивач просив стягнути з останньої грошову компенсацію належної йому 1/2 частки у праві власності на вказаний автомобіль, яку він визначив у розмірі 94 480 грн, виходячи з ринкової вартості автомобіля - 188 960 грн, та після сплати компенсації припинити його право на частку у спільній сумісній власності.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 27 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 17 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, скасовано рішення Миронівського районного суду Київської області від 27 квітня 2016 року та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості частки у спільному сумісному майні в розмірі 15 000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що джерелом набуття спірного майна не були спільні сумісні кошти сторін як подружжя чи їх спільна праця, таке майно не було предметом спільного користування, відповідач придбала його для свого користування і сама ним користувалася, а тому воно не має статусу спільного сумісного майна подружжя та є особистою приватною власністю відповідачки ОСОБА_5

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, врахував роз'яснення, викладені у п. п. 24, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 1997 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», та виходив із відсутності доказів придбання спірного автомобіля за особисті кошти ОСОБА_5 та не в інтересах сім'ї, а також врахувавши відчуження цього автомобіля ОСОБА_5 без згоди позивача шляхом продажу за ціною 30 000 грн відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 1817 від 05 березня 2016 року (а. с. 77), дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача грошової компенсації вартості частки у спільному сумісному майні у розмірі 15 000 грн.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.М. Коротун

Т.О. Писана