АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/537/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючої судді П'єнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Філіпчук О.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Хмельницькгаз» про зобов'язання провести перерахунок заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Хмельницькгаз» про визнання дій незаконними, скасування протоколу та зобов'язання провести перерахунок заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він із сім'єю проживає у квартирі НОМЕР_2 багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1. Вказаний будинок підключений до газової мережі ПАТ «Хмельницькгаз». Він є споживачем послуг з газопостачання на підставі заяви-приєднання до договору розподілу природного газу від 01.03.2016 року, абонентський рахунок НОМЕР_1. В 2013 році він разом з мешканцями будинку зверталися із заявами на встановлення безкоштовних індивідуальних лічильників газу у квартирах, однак заяви залишено без виконання. Натомість відповідач нав'язує встановлення загальнобудинкового лічильника газу.

19 липня 2016 року було створено ініціативну групу з мешканців багатоквартирного житлового будинку НОМЕР_3, які звернулися до ПАТ «Хмельницькгаз» із заявою про відмову у встановленні загальнобудинкового лічильника газу. Цього ж дня працівники ПАТ «Хмельницькгаз» намагалися встановити лічильник на будинок, проте мешканці не допустили їх, у зв'язку з чим 25.07.2016 року було складено акт про порушення № 680. На думку позивача, акт є незаконним, оскільки ПАТ «Хмельницькгаз» не має права встановлювати загальнобудинковий лічильник. Крім того, відповідач нарахував йому за надані послуги з газопостачання, виходячи із граничного обсягу споживання на 1 людину на місяць у розмірі 9,8 за м.куб., замість 4,4 м.куб., а тому ОСОБА_1 вважає такі дії відповідача незаконними та такими, що порушують норми Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: нав'язування умов одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами; порушення принципу рівності сторін договору; визначення належним чином ціни продукції. За таких обставин, позивач просив визнати незаконними дії ПАТ «Хмельницькгаз» щодо складення акта про порушення № 680 від 25.07.2016 року щодо ОСОБА_1; скасувати протокол № 3 засідання комісії з розгляду актів про порушення оператором газорозподільної системи (ПАТ «Хмельницькгаз») від 21.09.2016 року щодо задоволення акта про порушення № 680 від 25.07.2016 року; зобов'язати ПАТ «Хмельницькгаз» провести перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за надані послуги з газопостачання.

11 січня 2017 року ОСОБА_1 подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив залишити без розгляду позовні вимоги про визнання незаконними дій ПАТ «Хмельницькгаз» щодо складення акта про порушення № 680 від 25.07.2016 року та скасування протоколу № 3 комісії з розгляду актів про порушення оператором ГРМ від 21.09.2016 року, яким було задоволено вищевказаний акт.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 січня 2017 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Хмельницькгаз» в частині позовних вимог про визнання незаконними дій ПАТ «Хмельницькгаз» щодо складення акта про порушення № 680 від 25.07.2016 року щодо ОСОБА_1 та скасування протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення оператором ГРМ (ПАТ «Хмельницькгаз») від 21.09.2016 року щодо задоволення акта про порушення № 680 від 25.07.2016 року в повному обсязі, залишено без розгляду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Хмельницькгаз» про зобов'язання провести перерахунок заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права. Вказує, що він, як споживач послуг, які надає ПАТ «Хмельницькгаз», сплачує за спожитий природній газ по нормі з розрахунку 4,4 м.куб. на кожну людину, яка зареєстрована у квартирі, на місяць. У зв'язку із відмовою мешканців багатоквартирного будинку від встановлення лічильника, ПАТ «Хмельницькгаз» нараховує його сім'ї за послуги з газопостачання з розрахунку 9,8 м.куб. на людину на місяць, чим порушує його права як споживача.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про день і час слухання справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що позивач ОСОБА_1 проживає у квартирі НОМЕР_2 багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 та є споживачем природного газу, абонентський рахунок № НОМЕР_1. Мешканцями вказаного будинку природний газ використовується тільки для приготування їжі. Послуги з постачання природного газу здійснює відповідач - ПАТ «Хмельницькгаз».

01.03.2016 року ОСОБА_1 подав оператору ГРМ - ПАТ «Хмельницькгаз» заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) (а.с. 30).

19.07.2016 року ініціативна група мешканців багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, в тому числі і позивач ОСОБА_1, звернулись до відповідача ПАТ «Хмельницькгаз» із відповідною заявою про відмову від встановлення загальнобудинкового лічильника природного газу та на виконання ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлення приладів обліку природного газу (лічильників) поквартирно (а.с. 6-9).

25 липня 2016 року представники ПАТ «Хмельницькгаз» у присутності представника ЖЕКу № 1 склали акт про встановлення порушення № 680, а саме порушення абз. 7 пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем - недопуск, відмова від встановлення лічильника за рахунок Оператора ГРМ (ПАТ «Хмельницькгаз»), та в якому було вказано, що комісія ПАТ «Хмельницькгаз» з розгляду цього акта буде проводити засідання о 9.00 год. 21.09.2016 року. Факт отримання якого визнається позивачем (а.с. 4).

Зазначений вище акт був розглянутий комісією з розгляду актів про порушення оператором ГРМ ПАТ «Хмельницькгаз» на засіданні 21.09.2016 року. Та за наслідками розгляду комісія вирішила задовольнити вказаний акт в повному обсязі (а.с. 5).

В період з жовтня 2016 року до 04.11.2016 року (день встановлення лічильника в квартирі) споживачу ОСОБА_1 проводилось нарахування фактичного об'єму спожитого газу за відповідний календарний місяць за граничними об'ємами споживання для населення в разі наявності газової плити та централізованого гарячого водопостачання 9,8 м.куб. на одну людину в місяць (а.с. 26-27).

Відповідно до частини 1 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; 2) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року.

Пунктом 10 глави 2 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем передбачено, що установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Тобто, отримання згоди окремого мешканця на встановлення загальнобудинкового приладу обліку, чинним законодавством України не передбачено.

Відповідно до п. 4 Тимчасового Положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 р. N 620 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 р. N 46), можливість об'єднання споживачів в єдину групу для поліпшення ведення обліку природного газу визначається схемою газопостачання. Рішення про необхідність об'єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи.

Ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем.

Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку.

Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлено, що у разі відмови населення від встановлення суб'єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, лічильників газу розподіл природного газу припиняється населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року.

Кодексом газорозподільних систем ( абзац 7 пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ) передбачено, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу(індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу(алокація)по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу. Додаток десять до Кодексу газорозподільних систем встановлює разом з тим, судом не встановлено і позивачем не доведено порушення вказаних прав позивача з боку відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції правильного виходив з того, що відповідачем проведено нарахування позивачу у період з жовтня 2016 по 04.11.2016 року (дату встановлення позивачем в квартирі індивідуального приладу обліку) за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу газорозподільних систем, відповідно до вищевказаних норм чинного законодавства України, у зв'язку з відмовою позивача від встановлення загальнобудинкового приладу обліку за рахунок Оператора ГРМ. При цьому, судом не встановлено та позивачем не доведено порушення його прав, як споживача, з боку відповідача. А тому, обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що дії відповідача щодо нарахування граничних обсягів споживання для населення 9,8 м.куб. на одну людину в місяць, в зв'язку з відмовою мешканців будинку від встановлення загальнобудинкового лічильника, порушують положення ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо нав'язування умов одержання таких послуг, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушення принципу рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Оскільки відповідач, вживаючи заходи щодо встановлення загальнобудинкового лічильника, діяв в межах наданих йому прав і обов'язків, які передбачені умовами Типового договору розподілу природного газу, з якими позивач погодився, підписавши заяву-приєднання до Типового договору, і на виконання вимог Закону «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу газорозподільних систем.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ І.В. Пєнта

Судді: /підписи/ А.П. Корніюк

О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Козак О.В. Провадження № 22-ц/792/537/17

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія № 19, 24