провадження 2/201/3019/2017
УХВАЛА

22 вересня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Черкаського МУЮ, ДП «СЕТАМ» про зняття арешту з майна, вилучення з держаного реєстру записів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21 вересня 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Черкаського МУЮ, ДП «СЕТАМ» про зняття арешту з майна, вилучення з держаного реєстру записів.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням, однак місцезнаходження відповідачів (юридичної особи) за цим позовом, згідно позовної заяви, є не у Соборному районі м. Дніпро.

Відповідно до п. 42 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З позовної заяви та документів що додано до неї, витікає що спір між сторонами виник з приводу рухомого майна (автомобіль), а не нерухомого, а тому не можуть бути взяті до уваги посилання позивача на ч. 2 ст. 114 ЦПК України, в звязку з тим, що у даному випадку відсутні передбачені вищезазначеною нормою підстави для розгляду справи цим судом, оскільки п. 6 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» визначено, що відповідно до частини другої статті 114 ЦПК позови про зняття арешту з нерухомого майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність), тобто вказаною нормою зазначеної статті передбачено виключну підсудність саме що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, а підсудність справ щодо рухомого майна визначається за загальними правилами підсудності, а тому з урахуванням вище викладено відсутні передбачені законом підстави для розгляду справи цим судом та вказана позовна заява не підсудна цьому суду.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністратвине правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Крім того слід зазначити, що позивач вже вертався до суду з аналогічною позовною заявою (спір між тими сторонами та з тих же підстав) та ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2017 року, що у встановленому законом порядку набрало законної сили, вказану позовну заяву було повернуто позивачу, в заявку з тим, що вказана позовна заява не підсудна Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська та рекомендовано звернутися до належного суду, тобто вказаним судовим рішенням було встановлено та не потребує доказуванню, що вказана справа не підсудна цьому суду, а тому не можуть бути взяті до уваги посилання позивача, що вказану позовну заяву слід розглядати відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Таким чином, та з урахуванням вище зазначеного, вважаю за необхідне позов повернути позивачу та рекомендувати звернутися до належного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 109, ст. ст. 110, 115, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Черкаського МУЮ, ДП «СЕТАМ» про зняття арешту з майна, вилучення з держаного реєстру записів вважати неподаною і повернути позивачу та рекомендувати звернутися до належного суду.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя