Справа № 310/3522/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2017 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю заявниці ОСОБА_1, представника заявниці ОСОБА_2, представника позивачки ОСОБА_3,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

встановив:

В провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна в натурі, визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ нерухомого майна в натурі, визнання права власності.

Ухвалою від 07 квітня 2017 року за заявою позивачки за первісним позовом ОСОБА_4 судом було забезпечено позов останньої шляхом накладення арешту на ? частину будинку № 73 та господарських споруд і будівель по вулиці Приморській в місті Бердянську Запорізької області, які належать відповідачці ОСОБА_1

ОСОБА_1 звернулась до суду із завою про скасування вказаних заходів забезпечення позову з тих підстав, що вона не збирається продавати належне їй майно, жодних дій, направлених на відчуження належного їй майна, не вчиняє. Зазначила, що позивачем не надано жодного реального доказу про намір ОСОБА_1 продати належне їй майно, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Просила скасувати ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2014 року, якою було накладено арешт на ? частку спірного майна.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала заяву з викладених в ній підстав.

Представник заявниці ОСОБА_2 пояснив суду, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову сторона повинна обґрунтувати свої вимоги, чого в даному випадку зроблено не було. ОСОБА_1 не має наміру та можливості продати належну їй частку майна в звязку із тим, що земельна ділянка, на якій розташований будинок, не має кадастрового номеру. Думка ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 буде продавати належне їй майно, є лише припущенням позивачки і не може бути врахована ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову судом при забезпеченні позову. Вважає, що таким чином позивачка чинить на відповідачку тиск. Просив заяву задовольнити.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_3 просила суд відмовити в задоволенні заяви про скасування забезпечення позову з наступних підстав. Позивачці відомо, що після ухвалення попередніх рішень ОСОБА_1 намагалась продати належну їй частину спірного будинку. Приходили покупці, які зазначали про намір придбати частину будинку. Вважає, що ухвала про забезпечення позову є обєктивною, підстави для скасування заходів забезпечення позову, чітко визначені ст. 154 ЦПК України, відсутні. На даний час існує реальна загроза ускладнення чи неможливості виконання рішення суду в разі скасування вжитих судом заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до наступного висновку.

Ст. 154 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Також частиною 7 вказаної статті визначені інші підстави скасування відповідних заходів забезпечення позову.

В п. 10. Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування».

Як вбачається з матеріалів справи, цивільна справа не розглянута судом по суті, подана заява про скасування заходів забезпечення позову зазначених вище обставин не містить, а зводиться лише до правильності застосування самих заходів.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову, тому відмовляє в задоволенні заяви відповідачки про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 154 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду ОСОБА_5