Справа № 466/9110/15 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/783/1014/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Громадської організації «Місійне згромадження імені святих ОСОБА_5 і Методія», ОСОБА_6, Житлово-будівельного кооперативу «АУРУМ-I», Житлово-будівельного кооперативу «АУРУМ-II», Житлово-будівельного кооперативу «АУРУМ-III», Житлово-будівельного кооперативу «АУРУМ-IV», Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватбуд плюс», Приватного підприємства «Сігма естейт», Львівської міської ради, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання неправомірною та такою, що не породжує правових наслідків діяльність, визнання незаконним та скасування рішення позачергових загальних зборів громадської організації про виключення з членів організації, поновлення в членах громадської організації, визнання незаконною та скасування ухвали, визнання недійсними та скасування договору оренди землі та договору про встановлення земельного сервітуту, визнання недійсним та скасування рішення позачергових зборі громадської організації, визнання недійсним та скасування договору про передачу прав, визнання недійсним та скасування договору підряду, визнання недійсними та скасування декларацій про початок будівельних робіт, зобов»язання демонтувати будівлю та відновити будинок, -

В С Т А Н О В И Л А:

30 листопад 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в суд із позовною заявою, яку в процесі розгляду справи, а саме 13 травня 2016 року та 10.08.2016 року було уточнено, до Громадської організації «Місійне згромадження імені святих ОСОБА_5 і Мефодія», ОСОБА_6, Житлово-будівельного кооперативу «ОСОБА_10 І», Житлово-будівельного кооперативу «Аурум ІІ», Житлово-будівельного кооперативу «ОСОБА_10 ІІІ», Житлово-будівельного кооперативу «ОСОБА_10 ІV», Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватбуд плюс», Приватного підприємства «Сігма Естейт», Львівської міської ради, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області в якій остаточно просять:

1. Постановити рішення яким визнати неправомірною та такою, що не породжує правових наслідків діяльність ОСОБА_6 на посаді голови Громадської організації "Місійне згромадження імені ОСОБА_5 І Методія" з 07 листопада 2008 року.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення позачергових загальних зборів Громадської організації "Місійне згромадження імені ОСОБА_5 І Методія", оформлене протоколом загальних зборів членів №31/01/14 від 31 січня 2014 року, про виключення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з членів Громадської організації.

Поновити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у членах Громадської організації "Місійне згромадження імені ОСОБА_5 І Методія" з 31 січня 2014 року.

3. Визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради №1723 від 26.07.2012 року "Про зміну громадській організації "Місійне згромадження імені ОСОБА_5 І Методія" цільового призначення і затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Яцкова, 13.

4. Визнати недійсним та скасувати договір оренди землі та договір про встановлення земельного сервітуту від 28.03.2013 року, укладений між Львівською міською радою та Громадською організацією "Місійне згромадження імені святих ОСОБА_5 і Методія.

5. Визнати недійсним та скасувати договір №1 від 03.06.2015 року, укладений між Громадською організацією "Місійне згромадження імені святих ОСОБА_5 і Методія" та житлово-будівельним кооперативом "Аурум".

6. Визнати недійсними та скасувати договори підряду, укладені із Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРИВАТБУД ПЛЮС» та Приватним підприємством «СІГМА ЕСТЕЙТ» на виконання будівельних робіт на вул. Яцковій, 13 в м. Львові;

7. Визнати недійсними та скасувати декларації про початок будівельних робіт від 11.08.2015 року за №№ ЛВ 77, ЛВ 76, ЛВ 75, ЛВ 74, видані Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області субєкту господарювання ЖБК «АУРУМ І», «АУРУМ II», «АУРУМ III», «АУРУМ IV».

8. Зобовязати відповідачів ЖБК «АУРУМ І», «АУРУМ II», «АУРУМ III», «АУРУМ IV», ТзОВ «ПРИВАТБУД ПЛЮС», ПП «СІГМА ЕСТЕЙТ», ОСОБА_6 демонтувати споруджену будівлю на вул. Яцковій, 13 в місті Львові та відновити за цією адресою будинок Громадської організації «Місійне згромадження імені ОСОБА_5 І Методія" до його попереднього стану.

9. Визнати недійсним та скасувати рішення позачергових загальних зборів Громадської організації "Місійне згромадження імені святих ОСОБА_5 і Методія" оформлене протоколом загальних зборів Громадської організації № 30/04/15 від 30.04.2015 року про обрання ЖБК «АУРУМ І», «АУРУМ II», «АУРУМ III», «АУРУМ IV» забудовником багатоквартирного будинку на вул. Яцковій, 13 в м. Львові та уповноваження голови правління Організації ОСОБА_6 підписати угоду з ЖБК «АУРУМ І», «АУРУМ II», «АУРУМ III», «АУРУМ IV» про передачу права на виконання функцій замовника будівництва об'єкта нерухомості на вул. Яцковій,13 в місті Львові.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2016 року закрито провадження у справі.

Ухвалу суду оскаржили позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В обґрунтування апеляційної скарги покликаються на те, що оскаржувана ухвала постановлена із порушенням норм процесуального права, а відтак підлягає скасуванню.

Зазначають, що чинне законодавство чітко визначає, що заявлені до відповідачів вимоги містять цивільно - правовий характер, такі є взаємопов»язані, окремий їх розгляд є неможливий, а тому спір необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства.

Просять ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2016 року скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, представника апелянта ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення такої, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявляють по суті вимоги в інтересах юридичної особи та оспорюють договори суб'єкта господарювання з органом місцевого самоврядування, а також договори укладені між суб'єктами господарювання з приводу господарських правовідносин, які виникли внаслідок виконання господарських договорів та з приводу захисту права власності юридичної особи, тобто вище перелічені спірні правовідносини мають господарський характер. Окрім того, правовідносини, повязані, з наданням чи скасуванням документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, зокрема декларацій про початок виконання будівельних робіт, відноситься до повноважень органів державного архітектурно-будівельного контролю, як субєктів владних повноважень, тому дана позовна вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки стосується правовідносин, що виникають у звязку із здійсненням субєктом владних повноважень - органів державного архітектурно-будівельного контролю, владних управлінських функцій.

Однак, погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду як фізичні особи з метою захисту свого, на їх думку, порушеного права.

Як вказано в постанові Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124).

При цьому слід враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПКУкраїни). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 цієї постанови, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Згідно п.7 цієї постанови, земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2, 5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК України, статтею 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК України та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

У пункті 13 цієї постанови роз»яснено, що згідно з частиною третьою статті 167 Господарського кодексу України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Визначаючи, чи є спір таким, що виникає з корпоративних відносин та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 4 частини першої статті 12 ГПК України, стаття 15 ЦПК України), слід враховувати роз'яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів".

Наприклад, у порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням інших суб'єктів господарювання, які не є господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у спорі є фізична особа. При цьому положення пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України, враховуючи її імперативний характер, не підлягає застосуванню за аналогією щодо спорів, пов'язаних з діяльністю інших суб'єктів господарювання (споживчих, садових товариств тощо), а також стосовно справ, пов'язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо однією зі сторін не є учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, у тому числі такий, який вибув.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду як фізичні особи з метою захисту свого, на їх думку, порушеного права. Спір між ними та Громадською організацією «Місійне згромадження імені святих ОСОБА_5 і Методія» і ОСОБА_6 з приводу визнання неправомірною та такою, що не породжує правових наслідків діяльності ОСОБА_6 на посаді голови Громадської організації "Місійне згромадження імені ОСОБА_5 І Методія" з 07 листопада 2008 року, визнання незаконним та скасування рішення позачергових загальних зборів Громадської організації "Місійне згромадження імені ОСОБА_5 І Методія", оформленого протоколом загальних зборів членів №31/01/14 від 31 січня 2014 року, про виключення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з членів Громадської організації і поновлення їх у членах Громадської організації "Місійне згромадження імені ОСОБА_5 І Методія" з 31 січня 2014 року, визнання недійсним та скасування рішення позачергових загальних зборів Громадської організації "Місійне згромадження імені святих ОСОБА_5 і Методія", оформленого протоколом загальних зборів Громадської організації № 30/04/15 від 30.04.2015 року про обрання ЖБК «АУРУМ І», «АУРУМ II», «АУРУМ III», «АУРУМ IV» забудовником багатоквартирного будинку на вул. Яцковій, 13 в м. Львові та уповноваження голови правління Організації ОСОБА_6 О.Б. підписати угоду з ЖБК «АУРУМ І», «АУРУМ II», «АУРУМ III», «АУРУМ IV» про передачу права на виконання функцій замовника будівництва об'єкта нерухомості на вул. Яцковій,13 в місті Львові не є корпоративним.

Ухвала та договір Громадської організації "Місійне згромадження імені ОСОБА_5 І Методія" про скасування яких просять позивачі, прийняті органом місцевого самоврядування з приводу земельних відносин. Спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Окрім того, позивачі оспорюють договори Громадської організації "Місійне згромадження імені ОСОБА_5 І Методія" із суб'єктами господарювання з приводу захисту права власності юридичної особи, членами якої вони себе вважають. Вище перелічені спірні договори дійсно мають господарський характер, однак позивачі, як фізичні особи, вважають, що такими договорами в той чи інший спосіб порушено їх право цивільне, і як фізичні особи вони позбавлені можливості на звернення до господарського суду. Заявлені вимоги про скасуванням документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, зокрема декларацій про початок виконання будівельних робіт, які хоч і заявлені до субєкта владних повноважень - органів державного архітектурно-будівельного контролю, однак взаємопов»язані з вище вказаними вимогами щодо договорів із суб»єктами господарювання і окремий їх розгляд неможливий.

Зважаючи на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, про наявність у даній справі спору про порушене, як стверджують позивачі, їх право цивільне, і за суб»єктним складом цього спору (позивачі фізичні особи) такий підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув і прийшов до помилкового висновку про закриття провадження у даній справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає необгрунтованим висновок суду про наявність підстав для закриття провадження у справі, і за таких обставин приходить до висновку, що ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч. 2 п. 4, 311 ч. 1 п.4, 313, 314 ч. 1 п.2, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2016 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що в силу вимог ст. 324 ЦПК України не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_10