Солом'янський районний суд м. Києва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі судді Кицюк В.С.,
за участю секретаря Піддубняк І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Моторне (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов?язаних з виплатою страхового відшкодування, -
Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ, позивач) звернулось до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь кошти в розмірі понесених витрат в розмірі 50 000,00 грн., витрати на аварійного комісара в розмірі 1 040,00 грн. в порядку регресу та вирішити питання про судові витрати, мотивуючи свої вимоги наступним.
10.07.2014 мала місце дорожньо-транспортна пригода, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди був визнаний відповідач.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Даф» державний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом «Грей Адамс» державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2
На момент дорожньо-транспортної пригоди у відповідача був відсутній договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. На цій підставі 27.01.2015 ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем.
Відповідач добровільно не відшкодував ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду, а тому МТСБУ здійснило виплату йому відшкодування в розмірі 50 000,00 грн.
Крім того, позивач зазначає, що ним було понесено витрати на аварійного комісара в розмірі 1 040,00 грн., які він також просить стягнути з відповідача.
МТСБУ зверталось до відповідача з листом про необхідність відшкодування понесених витрат на виплату завданих ним збитків, однак в добровільному порядку повернення коштів відповідачем здійснено не було.
На цій підставі просив позов задовольнити в повному обсязі.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст. 74 ЦПК України (а.с.50,52).
Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.53).
Зважаючи на викладене та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних взаємовідносин між сторонами, суд вважає за можливе за згодою позивача постановити рішення у справі на підставі наявних доказів в порядку заочного провадження згідно ст. ст.224-226 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, судом встановлено, що вироком Бородянського районного суду Київської області від 08.12.2014 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст..75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов?язки. Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_1 обов?язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з?являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Так, ОСОБА_1 було визнано винним саме в тому, що 10.07.2014 приблизно о 10 годині ОСОБА_1 керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Transporter T2» реєстраційний номер НОМЕР_4, рухаючись по другорядній дорозі с. Загальці - с. Торфяне, в напрямку с. Торфяне, під?їжджаючи до нерегульованого перехрестя із автодорогою «Київ-Ковель» в Бородянському районі Київської області, де для його руху встановлений дорожній знак 2.1 ПДР України «Дати дорогу» та наявна дорожня розмітка 1.13 ПДР України «позначає місце, де водій повинен у разі потреби зупинитися і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по перехрещуваній дорозі», в порушення вимог п.2.3 б) ПДР України, не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважним, в порушення вимог п.10.1 ПДР України, перед виїздом з другорядної дороги на головну не переконався у безпеці своїх дій та відсутності на головній дорозі транспортних засобів, грубо порушив п.16.11 ПДР України, а також порушуючи вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР України «Дати дорогу», не надавши перевагу в русі автомобілю «DAF 95XF. 430», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом-рефрижератором «GRAY ADAMS GA3 FL» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі «Київ-Ковель» в напрямку м. Ковеля, виїхав на перехрестя з другорядної дороги на головну, де допустив зіткнення з автомобілем «DAF 95XF. 430» з причепом- рефрижератором «GRAY ADAMS GA3 FL» реєстраційний номер НОМЕР_2. В результаті зіткнення пасажири автомобіля «Volkswagen Transporter T2» реєстраційний номер НОМЕР_4, ОСОБА_4 від одержаних тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми, розходження швів, переломів склепіння черепу з переходом на основу, крововиливів під м?які оболонки головного мозку, забою речовини головного мозку, та ОСОБА_5 від одержаної відкритої черепно-мозкової травми у вигляді забійної рани верхньої повіки лівого ока, крововиливу у м?які тканини правої тім?яно-потиличної ділянки, розходження правої гілки імбодовидного шва, перелому правої скроневої кістки з переходом на основу черепа, епідуральної гематоми правої тім?яно-скроневої ділянки, субдуральних гематом правої та лівої тім?яно-скроневих ділянок, розмічення обох лобно-тім?яно-скроневих ділянок з масивним засоєм тканин головного мозку, набряком-набуханням головного мозку та розвитком вторинного гнійного менінгосицефаліту, померли (а.с.14-16) Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована.
Внаслідок зазначеного страхового випадку настає цивільно-правова відповідальність особи.
ОСОБА_6 (власник пошкодженого транспортного засобу) звернувся до МТСБУ (позивач) з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 10.07.2014 на автодорозі Київ-Ковель Бородянського району Київської області
27.01.2015 ОСОБА_6 звернувся до МТСБУ (позивач) з заявою про здійснення належного відшкодування шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок у зв?язку із страховим випадком, який мав місце 10.07.2014 (а.с.8)
Згідно звіту № 9594 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 15.10.2014 з авто товарознавчого дослідження автомобіля «DAF 95XF. 430» державний номерний знак НОМЕР_1, складеного ТОВ «Експертно-асистуючої компанії «Довіра», вартість відновлювального ремонту досліджуваного транспортного засобу (в тому числі ПДВ) з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників станом на 10.07.2014 становить 69 837,82 грн. (а.с.19-23)
В даному випадку позивач звертається до суду з позовними вимогами до відповідача в порядку регресу, які підпадають під регулювання ст. ст. 1191 ЦК України, а також ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-ІV).
Відповідно до п.1.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
Відповідно до п.38.2.1 ч.38.2 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Відповідно до ч.39.1 ст.39 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п. а) ч. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до ст.ст. 1191, 1192 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Позивач зазначає, що відповідач, як водій транспортного засобу «Volkswagen Transporter T2» державний номерний знак НОМЕР_4, на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10.07.2014 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Позивач 12.02.2015 звертався до відповідача з вимогою про компенсацію в добровільному порядку сплачених МТСБУ коштів (а.с.27), проте відповідачем було проігноровано дані вимоги і залишено їх без виконання.
Так, відповідач, як зазначалось судом вище, своїм правом з'явитись в судове засідання і спростувати або підтвердити доводи позивача не скористався, відтак суд, виходячи зі встановлених обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на корить позивача завданої матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача на користь позивача належить стягнути 50 000,00 грн. суми страхового відшкодування в порядку регресу.
Щодо стягнення з відповідача витрат на аварійного комісара слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.
На підставі вищевикладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат за послуги аварійного комісара в розмірі 1 040,00 грн. підлягає задоволенню.
Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 1 378,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 79, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд -
Позов Моторне (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 а про відшкодування в порядку регресу витрат, пов?язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання копії рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя: В.С. Кицюк