Справа № 489/1480/17
Номер провадження 2/489/1341/17
РІШЕННЯ

Іменем України

24 травня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря - Бреженюк Н.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги мотивував тим, що в 2002 р. його мати ОСОБА_5 придбала у відповідачів квартиру АДРЕСА_1, оформивши договір купівлі-продажу нерухомого майна на Універсальній біржі «Південь». Однак 28.06.2016 р. мати позивача померла. На теперішній час позивач має намір прийняти спадщину після смерті матері, оскільки він є єдиним спадкоємцем, проте не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавець ніяких претензій не предявляє, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ухиляється.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, від 29.01.2002 р., зареєстрований на Універсальній біржі «Південь» за № 3479 дійсним.

Позивач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не зявились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2, ОСОБА_4 по 1/2 частці на підставі Свідоцтва про права власності на житло №5 від 14.01.2002 р., виданого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради, згідно з розпорядженням №3864 від 14.01.2002 р., зареєстрованого в ММБТІ в реєстровій книзі №93 за №16945 від 25.01.2002 р.

29.01.2002 р. на Універсальній біржі «Південь» за № 3479 був зареєстрований Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_4, з однієї сторони, та ОСОБА_5, - з іншої сторони.

Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.

На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилились від його нотаріального посвідчення.

28.06.2016 р. ОСОБА_5 помер.

Після смерті спадкодавців відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Згідно Довідки виданої Миколаївським МБТІ за №1020 від 06.04.2017 р. право власності на вищевказану квартиру станом на 28.12.2012 р. зареєстровано за ОСОБА_5.

З пояснень позивача вбачається, що вона не має змоги оформити свої спадкові права після смерті матері, оскільки вищевказаний біржовий договір, укладений його матірю, не був посвідчений нотаріально.

Згідно Постанови державного нотаріуса Другої Миколаївської ДНК від 21.03.2017 р. позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, оскільки спадкодавцем не було зареєстровано право власності на його нерухоме майно у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та керуючись ст.12, 30, 60, 88, 214, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений ОСОБА_2, ОСОБА_4, з однієї сторони, та ОСОБА_5, - з іншої сторони, зареєстрований 29.01.2002 р. на Універсальній біржі «Південь» за № 3479 - дійсним.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова