Справа №484/3422/16-ц 09.03.2017 09.03.2017 09.03.2017
Провадження №22-ц/784/604/17
Провадження № 22ц/784/604/17 дя першої інстанції Паньков Д.А.
Справа № 484/3422/16-ц Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Прокопчук Л.М.,

із секретарем Шагаєм О.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2017 року та заперечення на ухвалу того ж суду від 13 січня 2017 року про відмову в прийнятті зустрічного позову за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні жилим будинком шляхом вселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

11 листопада 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні жилим будинком шляхом вселення.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що сторонам на праві спільної часткової власності належить по 31/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_6 відповідно - 19/50 частки цього будинку.

Вона позбавлена можливості користуватися зазначеним жилим будинком, оскільки відповідачка змінила запори на вхідних дверях до будинку, тим самим перешкоджає у доступі до свого нерухомого майна.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_5 просила суд зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні та розпорядженні вказаним будинком, вселивши її до цього помешкання.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 січня 2017 року, занесеної до журналу судового засідання, ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні клопотання щодо прийняття в одне провадження її зустрічного позову до ОСОБА_5 про припинення права власності на 31/100 частку спірного будинку з виплатою грошової компенсації.

Рішенням цього ж суду від 16 січня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Ухвалено усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_5 належним їй на праві спільної часткової власності (31/100) жилим будинком АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання іншого співвласника ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_5 у користуванні спільним будинком шляхом вселення ОСОБА_5 до вказаного будинку. Також розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просив ухвалу суду від 13 січня та рішення від 16 січня 2017 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття зустрічного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч. 2 ст. 358 ЦК України).

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Порушення цивільного права - це результат протиправних дій, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

За змістом ст. 3 ЦПК України будь-яка особа може звернутися до суду з позовом із необхідністю захисту свого права.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб'єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених прав та вплив на правопорушника.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, житловий будинок АДРЕСА_1, належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_6 - 19/50 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 квітня 1992 року; ОСОБА_5 - 31/100 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 грудня 2012 року № 2422, та ОСОБА_3 - 31/100 частки на підставі договору дарування від 30 березня 2007 року (а.с. 3-8).

З 27 лютого 2014 року ОСОБА_5 зареєстрована у спірному будинку (а.с. 9 зворот).

З постанови про закриття кримінального провадження від 27 листопада 2013 року вбачається, що ОСОБА_5 зверталася до правоохоронних органів із заявою на протиправні дії ОСОБА_3 щодо створення перешкод у користування її часткою у спільній власності у зв'язку з проживанням, за згодою останньої, у спірному будинку сторонніх осіб (а.с. 34).

З огляду на наведені правові норми та встановлені судом обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду, що з боку відповідачки - співвласниці будинку АДРЕСА_1 мало місце порушення прав позивачки щодо вільного доступу до свого нерухомого майна, а відтак суд обґрунтовано поновив порушені права ОСОБА_5 шляхом вселення до спірного будинку.

Факти перешкоджання ОСОБА_5 користуватися своєю власністю було підтверджено в судовому засіданні показаннями свідків, а також ці факти вбачаються з постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Отже, саме дії відповідачки позбавили позивачку, як власника та співвласника будинку, вільного доступу у будь-який час до свого нерухомого майна.

Щодо заперечень апеляційної скарги на ухвалу районного суду від 13 січня 2017 року, занесену до журналу судового засідання, якою ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні клопотання про прийняття в одне провадження її зустрічного позову до ОСОБА_5 про припинення права власності на 31/100 частку спірного будинку з виплатою грошової компенсації, то колегія суддів вважає, що ці заперечення задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони витікають з одних правовідносин, або коли вимога за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Як вбачається з позовних вимог ОСОБА_5 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 ці вимоги не є однорідними, такими, які нерозривно пов'язані між собою та не мають спільності предмету позову.

Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спільний розгляд таких позовів є недоцільним.

Крім того, вимоги первісного та зустрічного позову не можуть зараховуватися, що також свідчить про відсутність підстав для прийняття зустрічного позову.

При цьому ОСОБА_3 не позбавлена можливості звернутися до суду з вимогами зустрічного позову на загальних підставах.

Отже, встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на неприйняття до спільного розгляду зустрічного позову ОСОБА_3 про припинення права власності на 31/100 частку спірного будинку з виплатою грошової компенсації не є підставою для скасування судового рішення, оскільки при цьому місцевий суд керувався ст. 123 ЦПК України.

За такого, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, для скасування правильного по суті судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

Л.М. Прокопчук