Номер провадження: 22-ц/785/2618/17
Головуючий у першій інстанції Тюмін О. Г.
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Сегеди С.М.

Комлевої О.С.

при секретарі Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майноза апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 14 грудня 2016 року,

встановила:

04 жовтня 2016 року позивач звернулася до Кілійського районного суду Одеської області із позовом про визнання права власності на спадкове майно: квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

При цьому, ОСОБА_3 вказала, що на день смерті, чоловіку належала зазначена квартира № 2 , яка була оформлена як 13/50 часток житлового будинку на підставі договору дарування від 10 грудня 2003 року по реєстру №; 4212.

У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, після чого отримала свідоцтво про право на частину спадкового майна.

За життя чоловіка, останньому, мати подарувала 13/50 часток жилого будинку в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1

Оформити право на 13/50 часток житлового будинку, що складає кв. № 2 позивач не змогла, оскільки нотаріус під час оформлення договору дарування від 10 грудня 2003 року, замість квартири вказала частку житлового будинку, а до цього той же нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину на ту саму частку.

ОСОБА_3 вважає, що в багатоквартирному будинку, в якому знаходиться 12 квартир, право власності виникає не на частку будинку, а на квартиру, як на цілий об'єкт нерухомого майна, про що, на думку позивача, свідчить той факт, що за даними БТІ інші квартири в цьому ж будинку визнані квартирами , тобто цілісними об'єктами нерухомого майна.

В судовому засіданні:

- позивач, її представник в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи їхвідсутності;

- представник відповідача, третьої особи, в судове засідання не прибули.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 14 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Кілійського районного суду Одеської області скасувати повністю, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог повністю, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Залишаючи позовну заяву без задоволення суд першої інстанції, на підставі матеріалів даної справи, ст.ст. 1216, 1218, 1261 ЦК України, виходив з наступного.

03 квітня 1992 року Вилківський рибозавод та ОСОБА_6 уклали довір купівлі - продажу, згідно якого рибозавод продав а ОСОБА_6 купив 13/50 часток житлового будинку - квартиру житловою площею 36,2 м., розташовану в АДРЕСА_2

13 січня 1995 року державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину, згідно якого спадкоємцем майна ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, є його дружина ОСОБА_7, яка проживає в АДРЕСА_3

Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з 13/50 часток житлового будинку розташованого по АДРЕСА_4

30 квітня 1982 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали шлюб (а.с. 09 зв.бік).

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого державним комунальним підприємством Кілійське РБТІ 08 грудня 2003 року, ОСОБА_7 є власником 13/50 часток житлового будинку по АДРЕСА_3 часток цього будинку є комунальною власністю Вилківської міської ради на підставі розпорядження облдержадміністрації № 236-95 від 07 серпня 1995 року (а.с. 30).

09 грудня 2003 року ОСОБА_7, яка в подальшому іменована «даруватель», з одного боку, і ОСОБА_5 іменований «обдарований», з другого боку, уклали договір , про те , що «даруватель» подарував , а «обдаровуваний» прийняв в дар 13/50 частин житлового будинку, який розташовано в АДРЕСА_3

Ці 13/50 частин житлового будинку належать «дарувателю» на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Кілійською районною державною нотаріальною конторою 13 січня 1995 року за реєстром № 102, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 3761159 та записаного в Кілійському районному бюро технічної інвентаризації в книзі № 10 на стор. 40 за № 40.

У власність «обдаровуваного» переходять приміщення з житлового будинку літ. А під №№ 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, І-1, І-2, житловою площею 36,2 кв.м.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 грудня 2003 року, власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_3 реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 3761159, є ОСОБА_5 на підставі договору дарування реєстровий номер № 4212 / 10 грудня 2003 року.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 08).

24 січня 2015 року відкрита спадкова справа 02/2015 на ім'я ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2

З заявою про прийняття спадщини зверталась дружина ОСОБА_3, що мешкає за адресою: АДРЕСА_5 про відмову від спадщини зверталась донька ОСОБА_8 та син ОСОБА_9 (а.с. 15).

Згідно листа приватного нотаріуса Юрченко М.Є. від 20 жовтня 2015 року (вих. № 481/02-14/02/2016), наданого позивачу в зв'язку із її зверненням щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_11, нотаріус надав роз'яснення, що у випадку неподання правовстановлюючих документів на спадкове майно, це питання вирішується в судовому порядку (а.с. 07 об.).

Позивачем надано лист КП Кілійської районної ради РБТІ за підписом інженера - бригадира КП КРР «РБТІ» від 16 листопада 2016 року, в якому зазначено, що згідно архівних даних КП КРР «РБТІ», житловий будинок АДРЕСА_3 є багатоквартирним житловим будинком з 8-ми квартир (а.с. 18).

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майн від 14 грудня 2016 року, об'єктом нерухомого майна з реєстраційним номером 3761159 є житловий будинок , розташований по АДРЕСА_3 власниками якого є Вилківська міська рада, якій на праві комунальної власності належить 37/50 часток, та ОСОБА_11, якому на праві приватної власності належить 13/50 часток будинку.

Таким чином, згідно даних реєстру, об'єктом права власності спадкодавця є 13/50 часток цілого житлового будинку, які не є цілісним об'єктом нерухомого майна як квартира, оскільки не мають власного реєстраційного номеру.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5 відкрилася спадщина на нерухоме майно, яке складається з 13/50 часток житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_3

Однак, позивачем не надано наступних доказів:

- існування об'єкта нерухомості з назвою «квартира АДРЕСА_3

- наявності права власності ОСОБА_5 на квартиру № 2 в зазначеному вище будинку;

- відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, яке складається з 13/50 часток житлового будинку, АДРЕСА_3

На підставі вищевикладеного, районний суд дійшов до обгрунтованого висновку, що право власності на квартиру АДРЕСА_3 не входить до складу спадщини і відповідно, не може перейти до позивача в порядку спадкування.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що позивач не довела ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог щодо вищевказаного позову, що є обов'язком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити. Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 14 грудня 2016 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області С.П. Гайворонський

С.М. Сегеда

О.С. Комлева