АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2591/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Рейнарт І.М.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою СамойловоїЄвгенії Олександрівни - представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова АртемаВолодимировича, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7 про визнання протиправними і скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, зобов'язання вчинити певні дії.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова Артема Володимировича, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7 про визнання протиправними і скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, зобов'язання вчинити певні дії.

26 грудня 2016 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка на праві власності зареєстрована за відповідачем ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року задоволено заяву про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк».

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлення з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_1 яка правомірно належить ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції перешкоджає власнику вільно реалізувати своє право у володінні, користування та розпорядженні власністю. Крім того, вважає, що накладення арешту на квартиру, яка є майном АТ "Дельта Банк", ставить під загрозу права інших осіб, які є клієнтами АТ "Дельта Банк", та завдає невиправданої шкоди господарській діяльності банківської установи.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_9 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Представник ПАТ «Дельта Банк» та третя особа: ОСОБА_7 в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявлений вид забезпечення позову як накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 є співмірним із заявленими позовними вимогами та гарантує захист прав та виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Відповідно до вимог статті 151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо якої він просить ухвалити рішення зводиться до визнання протиправними та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу про державну реєстрацію прав та обтяжень від 18 лютого 2016 року, згідно з яким здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 18 лютого 2016 року про реєстрацію за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Таким чином, предмет спору стосуються реєстрації за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_1

З метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, що належить відповідачу.

Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності відповідачу ПАТ "Дельта Банк".

Враховуючи характер спірних правовідносин, суд першої інстанції правомірно застосовував вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що накладений арешт на квартиру, перешкоджає власнику вільно реалізувати свої права власника, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки застосований вид забезпечення позову як накладення арешту на нерухоме майно має тимчасовий характер та спрямований на запобігання відчуження майна і жодним чином не обмежує відповідача у можливості володіти та користуватися квартирою. Також вжитий захід забезпечення позову не пов'язаний із втручанням у внутрішню діяльність банківської установи та не завдає шкоди господарській діяльності банку.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Самойлової Євгенії Олександрівни - представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: