У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоІзмайлової Т.Л.
суддів:Євграфової Є.П., Кадєтової О.В., Євтушенко О.І., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю Дитячий оздоровчий табір «Веселка», про розірвання договорів купівлі-продажу, припинення зобов'язань за договорами та повернення майна, за касаційною скаргою ОСОБА_8, в інтересах якого діє ОСОБА_9, на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_8, в якому посилався на те, що 02 грудня 2006 року між ними було укладено договір купівлі-продажу будівель відпочинкового комплексу «Веселка», розташованих по АДРЕСА_1, зокрема: будинку літнього № 0; будинку літнього № 1; будинку літнього № 7; будинку літнього № 8; будівлі столярного цеху. За умовами вказаного договору відповідач зобов'язався сплатити за вказане майно 17 580,31 грн, але до цього часу не сплатив.

Ураховуючи викладене, позивач просив розірвати зазначений договір купівлі-продажу, припинити право власності відповідача на нерухоме майно, яке є предметом цього договору, зобов'язати відповідача повернути йому зазначене вище нерухоме майно та стягнути з відповідача збитки у розмірі 17 487,25 грн.

У червні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7, в якому посилався на те, що 05 грудня 2006 року між ними було укладено договір купівлі-продажу будівель відпочинкового комплексу «Веселка», розташованих по АДРЕСА_1, зокрема: два будинки дванадцятимісних; будинку шестимісного; будинку над плавальним басейном; будівлі колиби; будівлі фінської лазні.

За умовами вказаного договору відповідач зобов'язався сплатити за вказане майно 20 476,41 грн, але до цього часу не сплатив.

Ураховуючи викладене, позивач просив розірвати зазначений договір купівлі-продажу, припинити право власності відповідача на нерухоме майно, яке є предметом цього договору, зобов'язати відповідача повернути йому зазначене вище нерухоме майно та стягнути з відповідача збитки у розмірі 20 476,41 грн.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 серпня 2013 року зазначені провадження за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7 об'єднано в одне провадження.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2013 року, з урахуванням додаткового рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2014 року, позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Розірвано договір купівлі-продажу від 02 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Припинено право власності ОСОБА_8 на будівлі відпочинкового комплексу «Веселка», розташовані по АДРЕСА_1: будинок літній № 0, загальною площею 27,0 кв. м, позначений на плані літ. «А0-1»; будинок літній № 1, загальною площею 27,0 кв. м, позначений на плані літ. «А1-1»; будинок літній № 7, загальною площею 27,0 кв. м, позначений на плані літ. «А7-1»; будинок літній № 8, загальною площею 27,0 кв. м, позначений на плані літ. «А8-1»; будівлю столярного цеху, загальною площею 259,6 кв. м, позначену на плані літ. «Б-1», та зобов'язано повернути це майно ОСОБА_6

Розірвано договір купівлі-продажу від 05 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Припинено право власності ОСОБА_7 на будівлі відпочинку комплексу «Веселка», розташовані по АДРЕСА_1: будинок дванадцятимісний, загальною площею 82,6 кв. м, позначений на плані літ. «А20-1»; будинок дванадцятимісний, загальною площею 76,0 кв. м, позначений на плані літ. «А21-1»; будинок шестимісний, загальною площею 53,4 кв. м, позначений на плані літ. «А22-1»; будинок над плавальним басейном, загальною площею 71,5 кв. м, позначений на плані літ. «А23-1»; будівлю колиби, загальною площею 38,9 кв. м, позначену на плані літ. «Г-1»; будівлю фінської лазні, загальною площею 108,0 кв. м, позначену на плані літ. «Д-1», та зобов'язано повернути це майно ОСОБА_6

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Справа в апеляційному порядку розглядалася неодноразово.

Останньою ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2016 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, в інтересах якого діє ОСОБА_9, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що оскільки між сторонами було укладено договори купівлі-продажу нерухомого майна з відстроченням платежу, тобто в кредит, тому з огляду на відсутність доказів сплати відповідачами вартості придбаного нерухомого майна, такі договори підлягають розірванню із припиненням права власності відповідачів на відчужене нерухоме майно із поверненням його позивачу.

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідачів про застосування позовної давності, суди попередніх інстанцій виходили із того, що строк позовної давності переривався та позивачу стало відомо про порушення свого права у 2013 році.

Проте погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна з наступних підстав.

Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Із законодавчого визначення договору купівлі-продажу випливає, що істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну.

Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Згідно із ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 692 ЦК України оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно з ч. ч. 1 - 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 02 грудня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу будівель відпочинкового комплексу «Веселка», розташованих по АДРЕСА_1, зокрема: будинку літнього № 0; будинку літнього № 1; будинку літнього № 7; будинку літнього № 8; будівлі столярного цеху. Вартість зазначеного майна сторони визначили у 17 487,25 грн (п. 2.2. договору).

Відповідно до п. 4.2.3 договору відповідач(покупець) зобов'язаний провести оплату шляхом готівкового або безготівкового розрахунку у в сумі 17 487,25 грн в терміндо 31 грудня 2006 року.

05 грудня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу будівель відпочинкового комплексу «Веселка», розташованих по АДРЕСА_1, зокрема: два будинкидванадцятимісних; будинку шестимісного; будинку над плавальним басейном; будівлі колиби; будівлі фінської лазні. Вартість зазначеного майна сторони визначили у 20 476,41 грн, які відповідно до п. 4.2.3 договору відповідач повинен був оплатити до 31 грудня 2006 року.

Отже, договорами купівлі-продажу передбачено строк проведення оплати - до 31 грудня 2006 року.

Державну реєстрацію права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_7, на підставі вищевказаних договорів купівлі-продажу було проведено Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 13 грудня 2006 року.

Звертаючись до суду з указаним позовом у червні 2013 року, ОСОБА_6 посилався на те, що відповідачі не сплатили вартості придбаного ними нерухомого майна.

Відповідачі наполягали на застосуванні наслідків спливу позовної давності.

Також судами попередніх інстанцій зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази проведення оплати відповідачами вартості нерухомого майна, придбаного за договорами купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції вищевказаних вимог закону не врахував, не звернув уваги на те, що відповідачі повинні були провести оплату за оспорюваними договорами купівлі-продажу до 31 грудня 2006 року, у зв'язку з чим не з'ясували з якого часу позивач дізнався про порушення свого права та чи не пропустив він строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України.

Висновок суду про те, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки перебіг позовної давності переривався шляхом вчинення відповідачами дій, які свідчать про визнання ними боргу, а саме: прийняття ними рішення про вступ до числа учасників ТОВ «Уккан-Дерев» та передачі вказаному товариству прав володіння та користування, належним їм, на підставі оспорюваних договорів купівлі-продажу, майном, а також неотриманням відповідачами прибутку від діяльності ТОВ «Уккан-Дерев» є безпідставним, оскільки при вчиненні відповідачами вказаних дій не зазначалось про те, що ці дії вчиняються з метою забезпечити виконання обов'язку оплатити товар за спірними договорами купівлі-продажу, а тому вказані дії не свідчать про те, що боржники визнають свій борг за спірними договорами купівлі-продажу.

За таких обставин, визнати ухвалені судові рішення законним і обґрунтованим не можна, тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, в інтересах якого діє ОСОБА_9, задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2016 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Т.Л. Ізмайлова Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова Г.І. Мостова