Справа № 296/1877/17
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"09" березня 2017 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Шалота К.В., ознайомившись із позовною заявою керівника Житомирської місцевої прокуратури і інтересах держави в особі Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради та Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради та Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення у сумі 5153,18 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, внаслідок якого потерпілий ОСОБА_2 у період з 09.07.2016 по 18.07.2016 перебував на стаціонарному лікуванні в КУ ЦМЛ №1, а з 20.07.2016 по 28.07.2016 на стаціонарному лікуванні відділення обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського Житомирської обласної ради. Загальна сума витрат на стаціонарне лікування потерпілого складає 5153,18 грн.

Ознайомившись з матеріалами справи, суддя дійшов висновку, що позовна заява та додані до неї матеріали підлягають поверненню позивачу з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Як убачається з позовної заяви відповідач ОСОБА_1 має місце реєстрації та проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що територіально відноситься до Липовецького району Вінницької області.

Щодо можливості застосування правил альтернативної підсудності суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.110 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди.

З матеріалів справи убачається, що предметом позовних вимог є право закладу охорони здоровя на відшкодування винною особою витрат, які були понесені цим закладом у звязку із лікуванням потерпілої від злочину особи відповідно до ст.1206 ЦК України.

За змістом ч.1 ст.1206 ЦПК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до Конституції України, Цивільного кодексу України та Основ законодавства України про охорону здоровя діяльністю медичних установ є охорона здоровя людини.

Надання людині медичної допомоги закладом охорони здоровя є спеціалізованою діяльністю, фінансованою та побудованою на прогнозованих випадках ушкодження здоровя людини.

Правовий аналіз ч.3 ст.110 ЦПК України дає підстави стверджувати, що ця норма визначає правила звернення до суду особи, яка є безпосередньою потерпілою від злочину, та особи, якій внаслідок скоєння злочину завдано шкоди.

Такою особою не є заклад охорони здоровя, який здійснював лікування потерпілого у звязку із цільовою діяльністю у сфері охорони здоровя, а також не є Департамент бюджету та фінансів Житомирської міської ради та Департамент фінансів Житомирської обласної державної адміністрації, що здійснюють фінансування лікувального закладу.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що підсудність даної справи за вимогами Житомирської місцевої прокуратури про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого, має визначатися за загальних правил підсудності (ст. 109 ЦПК України).

Статтею 115 ЦПК України встановлено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач зареєстрований та проживає на території Липовецького району Вінницької області, а також те, що правила альтернативної підсудності за ч. 3 ст. 110 ЦПК України на зазначені правовідносини не розповсюджуються, то суд дійшов висновку, що дана справа не підсудна Корольовському районному суду м. Житомира, а тому позовна заява підлягає поверненню позивачу на підставі п. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України.

Керуючись ст. 109, 121-122 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради та Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення повернути позивачеві для подання до належного суду.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу разом із позовною заявою та всіма додатками до неї.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя К. В. Шалота