РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/9662/16-ц

Провадження № 2/643/755/17

15.03.2017 року Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Мамалуй М.В.,

при секретарі Сиротенко О.Є.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В уточненій позовній заяві від 09.09.2016 року просить: зняти арешт та заборону відчуження на нерухоме майно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 4423801 та виключити з цього реєстру запис від 30.01.2017 року про вказаний арешт.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником частини квартири АДРЕСА_1. Постановою серії АА № 592022 від 22.01.2007 року державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова (далі Московський ВДВС) накладений арешт на все майно, в т.ч. частину вищевказаної квартири, що належить ОСОБА_5 Позивач є сином ОСОБА_5, який помер 22.04.2009 року.

Зазначена заборона перешкоджає зареєструвати позивачу право власності на частину вказаної квартири, яке він набув на підставі рішення суду. На письмове звернення до Московського ВДВС, позивачем отримана відмова, у звязку із тим, що ОСОБА_5 помер та виконавче провадження закрито, рекомендовано звернутися до суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності, підтримав позов із викладених у ньому підстав, просив вимоги задовольнити.

Представник Московського ВДВС надав заяву про розгляд справи за відсутності, вказав, що виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_5 боргу знищено, на підставі закінчення строку зберігання справ (а.с.107).

Треті особи у судове засідання не зявилися, повідомлялися про розгляд справи відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва серії 1-ВЛ №215744: ОСОБА_5 помер 22.04.2009 року (а.с.6).

Постановою серії АА № 592099 від 22.01.2007 року, що винесена державним виконавцем Барановою Я.О. відділу державної виконавчої служби у Московському районі м. Харкова при примусовому виконанні в/л №2-6145, виданий 14.08.2007 року Московським райсудом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 боргу, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: частину АДРЕСА_2 (а.с.8).

Рішенням Московського районного суду від 03.09.2013 року за ОСОБА_2 визнано право спільної часткової власності на 1/6 та 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 (а.с.9-14).

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2016 року вбачається, що право спільної сумісної власності на вищевказану квартиру було зареєстроване 17.07.2007 року на підставі свідоцтва про право власності р.№5-99-206410 від 18.11.1999 року Ц(в)ПДЖФ УКМтаП за ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_7 Ханкарямом. Право власності зазначених осіб підтверджується наданим свідоцтвом. На підставі постанови ДВС у Московському районі м. Харкова від 22.01.2007 року реєстратором 30.01.2007 р. накладена заборона р.№4423802 на вищезазначену квартиру, власником вказаний ОСОБА_5 (а.с.5, 17-19).

У копії спадкової справи щодо майна померлої 05.04.2012 року ОСОБА_7 наявні документи, що підтверджують права вказаних осіб на спірну квартиру. Наявна копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 Ханкаряма 14.07.2001 року. (а.с.48-100). Інші заінтересовані особи судом не встановлені.

Положеннями статей 15-16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес попри способи, перелічені у даній нормі, іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон №606-XIV) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строку порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 50 Закону №606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі) який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення виконавчого провадження.

Статтею 60 Закону №606-XIV визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині зняття арешту із майна, оскільки ОСОБА_5, на якого постановою Московського ВДВС був накладений арешт помер 22.04.2009 року, а виконавче провадження закінчено та зніщено.

Стосовно вимог про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису від 30.01.2017 року про вказаний арешт, слід вказати наступне.

Порядок використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 14.12.2012 року №1844/5, зокрема п.7. Державний реєстратор переносить до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на обєкт нерухомого майна, відомості записів, наявні у Реєстрах, у частині, що стосується такого обєкта. У разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав.

Таким чином, вимоги про виключення судом вказаної квартири є Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна не підлягають задоволенню, оскільки такі дії вчиняються державним реєстратором на підставі рішення суду про зняття/скасування арешту, що набрало законної сили. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статями 208-209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження задовольнити частково.

Зняти арешт, накладений постановою серії АА № 592099 від 22.01.2007 року, що винесена державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у Московському районі м. Харкова при примусовому виконанні виконавчого листа №2-6145, виданого 14.08.2007 року Московським районним судом м. Харкова, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за р.№ 4423801 від 30.01.2017 року, на боржника ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 22.04.2009 року.

В інших вимогах відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складений 15.03.2017 року власноручно в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя М.В. Мамалуй