Справа № 635/3026/17
Провадження по справі №2/635/2184/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бобко Т.В.

секретар судових засідань - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом приватної фірми «ГАЛС» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої діями працівника,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач приватна фірма «ГАЛС» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь фірми суму завданої шкоди у розмірі 90000 (дев'яносто тисяч) гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06 січня 2015 року близько 12 години 15 хвилин відповідач, виконуючи трудові обовязки, керуючи автомобілем НОМЕР_1, що належить приватній фірмі «ГАЛС», рухався заднім ходом по вул. Свердлова в с.Бабаї Харківського району Харківської області з боку вулиці Колхозної в напрямку вул. Радянської. Під час руху, біля будинку №10 вищевказаної вулиці, ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, яка в цей час знаходилася позаду його автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди, що спричинило завдання шкоди потерпілому ОСОБА_4, який є сином загиблої.

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 27 березня 2017 року по справі №635/1018/15-к ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та задоволено цивільний позов потерпілого, стягнуто з ПФ «ГАЛС» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 90000 гривень.

У звязку з тим, що транспортний засіб «ЗІЛ-130» реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував - ОСОБА_2 є засобом підвищеної небезпеки та належить приватній фірмі «ГАЛС», а відповідач перебував з позивачем у трудових відносинах та виконував покладені на нього трудові обовязки, то відповідно до вимого ст.ст. 1167, 1172 та ст. 1187 ЦП України на позивача було покладено обовязок відшкодування потерпілим матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 90000 гривень.

Представник позивача ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, справу розглянути за відсутності представника позивача.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою визнав позовні вимоги та просив справу розглянути за його відсутності.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту вироку Харківського районного суду Харківської області від 27 березня 2017 року по справі №635/1018/15-к вбачається, що 06 січня 2015 року близько 12 години 15 хвилин ОСОБА_2Г, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався заднім ходом по вул. Свердлова с.Бабаї Харківського району Харківської області з боку вулиці Колхозної в напрямку вул. Радянської. Під час, біля будинку №10 вищевказаної вулиці, згідно висновку автотехнічної експертизи №54/15 від 23 січня 2015 року, ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, яка в цей час знаходилася позаду його автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 27 березня 2017 року по справі №635/1018/15-к ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк пять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання, цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до приватної фірми «ГАЛС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено повністю та стягнуто з приватної фірми «ГАЛС» на користь ОСОБА_4 суму у розмірі 90000 гривень, яка складається з матеріальної шкоди в розмірі 910 гривень та моральної шкоди в розмірі 89090 гривень. Вирок набрав законної сили 27 квітня 2017 року.

На виконання зазначеного вироку суду в частині цивільного позову приватною фірмою «ГАЛС» було відшкодовано потерпілому завдану шкоду у розмірі 90000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №7275 від 07 квітня 2017 року

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Виходячи з положень ст.61 ЦПК України, яка передбачає вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, як підставу звільнення від доказування.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Транспортний засіб «ЗІЛ-130» реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував - ОСОБА_2 є засобом підвищеної небезпеки та належить приватній фірмі «ГАЛС». Відповідач перебував з позивачем у трудових відносинах та виконував покладені на нього трудові обовязки, на підставі трудового договору від 02 січня 2015 року укладеного між ОСОБА_2 та приватною фірмою «ГАЛС» (наказ приватної фірми «ГАЛС» №270/ОК від 31 грудня 2014 року про прийняття ОСОБА_2 на посаду водія, наказ приватної фірми «ГАЛС» №40/ОК від 27 лютого 2015 року про звільнення ОСОБА_2 з посаду водія).

Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст. 130 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 134 Кодексу законів про працю України встановлено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем були доведені всі обставини, викладені в позовній заяві, здійснено відшкодування шкоди потерпілій особі, тому необхідно задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача суму завданої позивачу шкоди.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 197, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов приватної фірми «ГАЛС» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої діями працівника - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь приватної фірми «ГАЛС» (Код , рах. №700, МФО №351005) 90000 (девяносто тисяч) гривень у рахунок відшкодування шкоди, завданої діями працівника.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь приватної фірми «ГАЛС» (Код , рах. №700, МФО №351005) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя