№ 336/3075/17
пр№2/336/1797/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючого - судді Суркової В.П.,

при секретарі Прохоровій А.О.,

за участю представника

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача

адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів.

В позові зазначив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2006 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця до повноліття дитини. Зараз він перебуває в іншому шлюбі та має дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Його дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та перебуває на його утриманні. На даний час він не працює.

Посилаючись на викладені обставини, просив, суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання сина ОСОБА_5 з 1/4 частини на 1/6.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову з підстав, викладених у позові.

Відповідач позов не визнала, пояснивши, що її матеріальне становище не дозволяє їй утримувати їх спільну дитину. Тому, що син має проблеми зі здоровям та потребує лікування та медичного обстеження. Аліменти на утримання сина вона отримує нерегулярно та у невеликому розмірі, яких не вистачає на дитину. Позивач взагалі не спілкується з сином, не цікавиться його життям. Єдиним джерелом їх існування є пенсія, яку вона отримує як інвалід 2 групи з дитинства та пенсія у звязку з втратою годувальника, що загалом складає біля 3000 грн. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача вважає позов необґрунтованим, оскільки не надані докази на підтвердження матеріального становища позивача.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, доводи представників сторін, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 12 лютого 2005 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 6)..

Рішенням Шевченківського районного суду від 21.07.2006 року з ОСОБА_3 на корись ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини (а. с. 3).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної ОСОБА_1 України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здійбностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК Українипри вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч.2 ст.51 Конституції Українита, ст. 180 Сімейного кодексу України.

За положеннями ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З наданих позивачем документів видно, що на теперішній час у позивача відбулися зміни сімейного стану, а саме: він одружився та має малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5), але позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що він не працює та не має будь-якого джерела доходів.

Між тим відповідач на обґрунтування своїх заперечень надала суду докази, які свідчать про те, що спільна дитина сторін ОСОБА_5 має низку захворювань та потребує лікування та медичного обстеження.

Вирішуючи позов на користь відповідача, суд виходить із засад рівності обовязку батьків з утримання дітей та прав дитини на рівень життя, необхідний для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст. ст. 7, 180, 192 Сімейного кодексу України, ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, - в той же час з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя В.П. Суркова