Справа №167/970/16-ц
Провадження №2/167/14/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2017 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого- судді Сіліча І.І.

при секретарі- Ісаковій Н.Ю.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рожище цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення частини одноразової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення частини одноразової допомоги.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з червня місяця 2003 року по січень місяць 2015 року проживала однією сім'єю з ОСОБА_6. За час спільного проживання в них народилася дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. В серпні місяці 2014 року під час бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції при захисті Донецького аеропорту ОСОБА_6 зник безвісті. Сесією Волинської обласної ради 23.05.2014 року прийнято рішення №25/90 про виділення сім'ям загиблих військовослужбовців , які брали участь в антитерористичній операції на сході України, по 100 000,00 грн. одноразової матеріальної допомоги за рахунок коштів резерву фонду обласного бюджету. До членів сім'ї загиблого ОСОБА_6 належать: мати ОСОБА_4, батько ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_3.

Однак, покликаючись на те, що всю суму одноразової матеріальної допомоги отримали лише батьки загиблого - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, без врахування інтересів малолітньої ОСОБА_3, яка також є членом сім'ї загиблого учасника АТО ОСОБА_6, тому просить стягнути з останніх в користь малолітньої ОСОБА_3 (в особі законного представника ОСОБА_2) 33 333,00 гривень.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала. Суду пояснила, що відповідачі на даний час категорично відмовляються видати ОСОБА_3 належну їй частину одноразової матеріальної допомоги в сумі 33 333,00 грн., що становить 1/3 частину від виплаченої допомоги, враховуючи всіх членів сім'ї ОСОБА_6. Крім того, враховуючи, що дані кошти перебувають в чужому незаконному володінні відповідачів, тому просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь малолітньої ОСОБА_3 (в особі законного представника ОСОБА_2) 33 333,00 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 в судове засідання не з'явився. Згідно наданого заперечення від 01.03.2017 року позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просить відмовити та слухати справу у його відсутності (а.с.54-63).

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

В судовому засіданні з пояснень представника позивача, матеріалів справи, зокрема свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.02.2011 року судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою ОСОБА_6 (а.с.5).

Згідно довідки №191 від 28.02.2017 року Щуринської сільської ради Рожищенського району ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом із батьком ОСОБА_5 та матір'ю ОСОБА_4 (а.с.60).

Згідно п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до ч.1, п.1 ч. 2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби.

Частиною 1 ст. 16-1 даного Закону визначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті цього Закону, мають члени сім'ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов'язаного або резервіста.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 зник безвісти в серпні місяці 2014 року під час бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції при захисті Донецького аеропорту.

З листа Волинської обласної державної адміністрації від 26.10.2015 року вбачається, що сесією Волинської обласної ради 23.05.2014 року прийнято рішення №25/90 про виділення сім'ям загиблих військовослужбовців, які брали участь в антитерористичній операції на сході України, по 100 000,00 грн. одноразової матеріальної допомоги за рахунок коштів резерву фонду обласного бюджету (а.с.4, 63).

Крім того, встановлено, що відповідно до розпорядження голови облдержадміністрації від 06.05.2015 року №173 було прийнято рішення щодо виділення Рожищенському району з обласного бюджету субвенції у розмірі 100 000,00 грн. для виплати одноразової матеріальної допомоги для сім'ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_6. Після чого, Управлінням соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації 16 червня 2015 року через Рожищенське відділення АТ «Ощадбанк» було проведено виплату матеріальної допомоги у розмірі 100000,00 грн. членам сім'ї загиблого учасника АТО ОСОБА_6 - матері ОСОБА_4 та батьку ОСОБА_5 (а.с.42).

Вказане рішення про виплату одноразової допомоги позивачем оскаржене не було.

Таким чином, судом встановлено і стороними по справі не оспорювалося те, що відповідачі отримали 100000,00 гривень в якості одноразової грошової допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, за рахунок коштів державного бюджету, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов'язків військової служби визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Для виплати коштів з резервного фонду обласного бюджету вищезазначений порядок не передбачено.

Як свідчить аналіз матерiалiв справи, відповідачі набули грошову допомогу за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить чинному законодавству, дана обставина не спростована в судовому засіданні представником позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_2 33 333,00 грн. в інтересах малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до задоволення не підлягають.

На підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року, керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення частини одноразової допомоги - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: І.І.Сіліч