_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1068/17
Провадження № 6/520/144/17
УХВАЛА

іменем України

24 лютого 2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.

при секретарі - Цвігун А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа №2-6965/08 до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з наведеними вимогами про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання виконавчого листа №2-6965/08, виданого 29.06.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 96249,56 грн.

В обґрунтування таких вимог заявник посилався на те, що відносно ПАТ «ВіЕйБі Банк», з 20.03.2015 року, розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків.

Під час проведення уповноваженою особою інвентаризації кредитних справ був знайдений оригінал виконавчого документу у справі про стягнення заборгованості , та встановлено, що така заборгованість не погашена, а виконавчий лист до примусового виконання не предявлявся. У наступному було встановлено, що строк предявлення такого виконавчого документа до виконання пропущено.

Така ситуація за поясненнями заявника, склалась через недосконалість адміністративного управління ПАТ «ВіЕйБі Банк» та завантаженість працівників юридичного відділу, та заслуговує на оцінку як поважна, оскільки за таких субєктивних обставин повне виконання рішення суду, що є обовязковим відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України є неможливим.

З викладеного, та вказуючи на те, що виконання рішення є однією з умов дотримання ратифікованих Україною міжнародних нормативно-правових актів, та на те, що Європейський суд з прав людини наголошував на неприпустимості ситуації, коли обовязкове рішення суду залишалося б невиконаним, що завдавало б шкоду одній із сторін, заявник просив задовольнити його вимоги про поновлення строку на предявлення вказаного виконавчого документу до виконання.

В судове засідання учасники справи не зявились, про час та місце розгляду заяви про поновлення строку на предявлення виконавчого листа до виконання повідомлені належним чином. Представник заявника звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Інші учасники справи жодних заяв, клопотань чи заперечень не надали, про причини неявки суд не повідомили.

З такого, керуючись положеннями ст. 371 ЦПК України суд ухвалив розглянути вказану заяву за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

Так, суд вказує на те, що Київським районним судом м. Одеси 29.06.2010 року було видано виконавчий лист №2-6965/08 про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованості на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» у сумі 96249,56 гривень, що еквівалентно 19837,09 дол. США, у солідарному порядку.

Строк предявлення такого виконавчого документа до виконання становив 3 роки.

Згідно положень ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України, рішення суду є обовязковими для виконання. Порядок виконання рішення суду регулюється національним законодавством.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, виконання рішення суду є невідємною складовою цивільного процесу та реалізації положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказаний виконавчий лист в межах передбаченого законом трирічного строку був предявлений до виконання, однак 25.03.2011 року повернутий з підстав ст. 47 ч.1 п. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час повернення), за якими виконавчий лист підлягає поверненню у випадку, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Вказана обставина встановлена з копії виконавчого листа, що долучена до матеріалів заяви про поновлення строку на його предявлення до виконання.

Встановити у звязку з чим саме такий виконавчий лист було повернуто можливим не вбачається.

Відомостей про оскарження постанови державного виконавця про повернення вказаного виконавчого листа, як і копії такої постанови до суду не надано.

При цьому суд додатково зазначає і про те, що відповідно до положень ст. 47, ч.5 Закону України «Про виконавче провадження» Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, тобто стягувач міг предявити вказаний виконавчий лист до виконання повторно, у строк до 11 грудня 2011 року, однак не скористався таким правом.

На теперішній строк вказаний виконавчий лист є таким, строк предявлення до виконання якого пропущено.

Виконавчий лист, строк на предявлення якого до виконання пропущено не може бути прийнятий до виконання Державною виконавчою службою.

Згідно положень ст. 371 ЦПК України, суд, за заявою стягувача за виконавчим листом може поновити строк на його предявлення. Підставою для задоволення такої заяви є встановлення судом таких обставин, яка є обєктивно непереборними, не належать до волевиявлення сторони та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій, - зокрема предявлення виконавчого листа до виконання.

Предявлення виконавчого листа до виконання є правом повноважної сторони (стягувача).

Відповідно до положень ч.3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно чинного законодавства особа, яка не вчинила процесуальну дію, з якої випливає реалізація її певного права у передбачений законом строк втрачає право на його реалізацію.

Таким чином саме посилання заявника на те, що рішення суду є обовязковим для виконання не виключає необхідності дотримання інших вимог законодавства та виконання стягувачем його кореспондуючих обовязків, та зокрема добросовісного дотримання строків предявлення рішення (виконавчого листа) до виконання.

Разом з тим суд зазначає, що з часу спливу строку, коли вказаний виконавчий лист міг бути предявлений до виконання минуло більше пяти років.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинне тлумачитись на користь обох сторін у справі та у світлі преамбули конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким поновлення строку зі спливом значного періоду часу, можливе лише коли його пропуск зумовлений особливими й непереборними обставинами (див. рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії», «Пономарьов проти України».

При цьому суд зазначає, що згідно цивільного законодавства суд є безстороннім, вирішуючи справи суд в однаковій мірі захищає права та інтереси сторін, тлумачення закону на користь чи на шкоду будь-якої з сторін є неприпустимим.

Таким чином твердження заявника про те, що недосконалість адміністративного управління ПАТ «ВіЕйБі Банк» та завантаженість працівників юридичного відділу вказаного товариства є поважною причиною для поновлення пропущеного на більш ніж пять років строку предявлення виконавчого листа до виконання заслуговують на критичну оцінку, та як такі, що не є передбаченими ст. 371 ЦПК України обставинами, а отже на теперішній час склалась ситуація, коли поновлення строку на предявлення виконавчого документу до виконання з неповажних причин приведе до порушення принципу правової визначеності (зокрема щодо відповідачів у справі) та порушення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відносно таких осіб, що є неприпустимим.

Додатково суд вказує на те, що у поданій заяві про поновлення строку на предявлення виконавчого документа до виконання заявник у описовій та мотивувальній частинах вказує на обставини розгляду та виконання рішення у справі №2-6965/08, за позовом ВАТ «ВіЕйБі банку» до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 лександра Мільовича про стягнення заборгованості в солідарному порядку заборгованості в загальному розмірі 96249,56 грн.

Однак у прохальній частині заяви заявник посилається на інші номер справи «2-171/09, та дату видачі виконавчого документа 18.03.2009 року, зазначає лише про те, що таким листом було визначено про стягнення тільки з ОСОБА_5 грошових коштів за кредитним договором у сумі 96249,56 грн. та при цьому до матеріалів заяви долучено копію виконавчого листа у справі №2-6965/08, що видано 29.06.2010 року, та за відомостями якого передбачено стягнення грошових коштів в розмірі 96249,56 грн., що еквівалентно до 19837,09 дол. США, у солідарному порядку.

Відповідно до поданої представником заяви про розгляд справи за його відсутності також вбачається, що заяву про поновлення строку на предявлення виконавчого листа подано саме в рамках провадження по справі №2-6965/08, та таким чином суд доходить висновку про те, що посилання заявника у прохальній частині на номер справи 2-171/09 та дату видачі виконавчого листа 18.03.2009 року є технічною помилкою.

Щодо посилань заявника на те, що процедуру ліквідації було розпочато лише у 2015 році, а тому строки на предявлення вказаного виконавчого документу пропущено не з вини уповноваженої особи Фонду гарантування банківських вкладів, суд вказує на те, що Уповноважена особа фонду діє від імені ПАТ «ВіЕйБі Банк», а отже всі строки та юридично значущі дії, що було вчинено або не вчинено ПАТ «ВіЕйБі Банк» до запровадження процедури ліквідації є обовязковими і для ліквідатора такого товариства, а тому такі доводи на увагу суду не заслуговують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 14, 10, 11, 14, 27, 57-60, 208-210, 371 ЦПК України, ст. 124 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа №2-6965/08 до виконання, - відмовити

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які не брали участі у розгляді справи - протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Прохоров П. А.