Справа № 326/1442/16-цр
Провадження № 2-п/326/2/2017
УХВАЛА

13 березня 2017 року м.Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючої судді Стріжакової Т.В.,

за участю секретаря Назарової А.Г.

заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Приморськ заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду Запорізької області від 27.12.2016 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до нбого, третя особа ОСОБА_1, про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Вимоги заяви мотивує тим, що він є відповідачем по справі, дізнався про наявність заочного рішення тільки 27.01.2017, коли отримав поштою копію заочного рішення. У зв`язку з тим, що він не зміг взяти участь особисто, чи через представника у судовому розгляді, він не зміг скористатися правами, що надані йому ст.ст. 27,31 ЦПК, а саме надати пояснення, заперечення, приймати участь у вивчені доказів, що є важливими і мають значення для справедливого розгляду справи. Він був позбавлений можливості надати суду документи, щодо обставин справи, які не вивчалися у судовому засіданні і мають значення для встановлення фактів. Він має неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того утримує своїх батьків, які на цей час непрацездатні. Тобто в суді не було досліджено суттєві факти, які прямо впливають на обсяг позовних вимог. Вважає, що заочне рішення суду підлягає перегляду для реалізації його права, наданого процесуальним законодавством України, яке охороняється Конституцією та положенням Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка ратифікована Україною в законному порядку, що надає право людині на справедливий розгляд і законний захист прав.

Він не зміг з`явитися до суду, тому що не знав про час та місце розгляду справи з незалежних від нього причин, та не мав можливості повідомити суд про причину неявки.

Просить скасувати заочне рішення Приморського районного суду Запорізької області від 27.12.2016 у цивільній справі № 326/1442/16-цр (провадження № 2/326/543/2016) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

Також він надав заперечення за позовом, в яких вказав, що з матеріалів позову вбачається, що позивач ОСОБА_3 та донька ОСОБА_1 мешкають за різними адресами, тобто не проживають разом. А відповідно до п.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, які продовжують навчання. Тому у позові просить відмовити (а.с.63,64).

В судове засідання заявник, повідомлений належним чином про час розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Заінтересована особа ОСОБА_1, повідомлена належним чином про час розгляду справи, не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідно до ч.1 ст.231 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Тому суд ухвалив розгляд заяви проводити у їх відсутність.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_3 пояснила, що в теперішній час дочка ОСОБА_1 є студенткою ОСОБА_5 національного технічного університету 2 курсу денної форми навчання, факультету соціальних наук, стипендію не одержує, навчається за контрактом, навчання платне, живе у гуртожитку університету. Донька не працює, доходів не має, батько нею не цікавиться, допомоги не надає та участі у її утриманні не бере. Вона повністю утримує доньку: купує одяг, оплачує навчання, гуртожиток, надає гроші на продукти тощо. Вони з донькою живуть однією сімєю, донька підтримує позовні вимоги. ОСОБА_5 національний технічний університет знаходиться в іншому місті, тому на час навчання дочка живе в гуртожитку. Вважає, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від утримання доньки, його батьки отримують пенсію, при чому батько отримує пенсію не за віком, а за вислугою років, є працездатним. У неї теж мати є пенсіонеркою. Дитина, про яку вказує ОСОБА_2 з ним не проживає згідно з наданою ним довідкою з місця проживання, відомостей про сплату аліментів він не надав. Просила звернути увагу на розмір стягнутих аліментів 600 грн., який не вплине на утримання іншої дитини, у заяві про скасування заочного рішення відмовити.

Перевіривши матеріали справи № 326/1442/16-цр (провадження № 2-п/326/2/2017) виходить з наступного.

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання 28.10.2016 (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 07.12.2016 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду (а.с.33). На виклики суду, які є належними повідомленнями за вимогами ст.76 ЦПК України, відповідач не з`являвся в судові засідання, про причини неявки суду не повідомив. Він отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та позову з додатками (а.с.41), отримав виклики у судове засідання (а.с.69,50). Тому відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки без поважних причин.

Приморським районним судом Запорізької області по цій справі 27.12.2016 постановлено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 28.10.2016 до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років (а.с.45-46).

Копію заочного рішення ОСОБА_2 отримав 27.01.2017 (а.с.49).

Відповідно до ст.228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заява ОСОБА_2 про перегляд даного заочного рішення відповідно до ч.2 ст.228 ЦПК України направлена до суду (здана на пошту) 06.02.2017 (а.с.59), тобто своєчасно,проти цього не надала заперечень і заінтересована особа.

Згідно з ч.3 ст.231 ЦПК України в результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки без поважних причин.

Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязанні утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що вихованням та утриманням повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, займається її мати ОСОБА_3, проти цього не заперечує ї ОСОБА_2, оскільки в своїй заяві про скасування заочного рішення та у запереченнях це не спростовує і протилежного не зазначає. У своїх запереченнях заявник просить відмовити у задоволенні позову, оскільки мати та донька спільно не проживають, що є порушенням ч.3 ст.199 СК України.

З даним запереченням суд не може погодитися, оскільки мати та донька живуть однією сімєю. Хоча донька мешкає в гуртожитку, в іншому місті, ніж її мати, але це тимчасово, на період навчання. Мати повністю утримує доньку, піклується про неї. Донька доходів не має, потребує допомоги, батько допомоги не надає, у письмовій заяві вона підтримала позов.

Зі змісту ч.3 ст.199 СК України випливає, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син однією сімєю. Це можна пояснити тим, що саме цей з батьків продовжує добровільно утримувати дочку, сина протягом часу продовження навчання, фактично виконуючи обов'язок і за іншого з батьків.

Тому суд вважає, що ОСОБА_3 може подати позов про надання утримання повнолітній дочці і в тому разі, якщо дитина проживає окремо. Навчання в іншому населеному пункті є досить розповсюдженим. Дочка проживає в гуртожитку університету тимчасово. Очевидно, в такому випадку вирішального значення набуває не спільне проживання дитини з тим з батьків, хто подає позов, а факт продовження надання цим з батьків їй утримання добровільно і самостійно.

Судом не встановлено, що ОСОБА_1 утримує хтось інший, крім її матері ОСОБА_3 ОСОБА_2 не надав відповідних доказів і не спростував, що утримує дочку саме мати.

Заявник ОСОБА_2 направив до суду копії свідоцтва про народження сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.56); довідки про те, що він проживає з батьками: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та матірю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.57), копії їх пенсійного посвідчення про те, що батько отримує пенсію за вислугою років, мати за віком (а.с.58). Але вони ніким не завірені, у довідці з місця проживання не вказано, що ОСОБА_2 проживає з сином, хоча він це стверджує. Батьки мають доходи у вигляді пенсії. Тому суд вважає, що це не позбавляє ОСОБА_2 обовязку утримувати доньку, яка продовжує навчання, до досягнення 23 років.

Враховуючи викладене, розмір прожиткового мінімуму, встановленого ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2017 рік», враховуючи матеріальне становище відповідача, щодо якого відсутні відомості про наявність у нього захворювань, неможливість працювати, неможливість утримувати доньку, що ним не надана довідка про свої доходи, суд вважає, що визначений в рішенні Приморського районного суду Запорізької області від 27.12.2016 розмір аліментів в сумі 600 грн. є можливим для стягнення з відповідача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, навіть при всіх вказаних ним обставинах, та є достатнім для неї.

З огляду на те, що ОСОБА_2 не надав яких-небудь спростувань обставинам та доказам, які було використано судом при постановленні рішення, та він був належно повідомленим про час та місце розгляду справи, то немає ніяких підстав для скасування заочного рішення, що не позбавляє відповідача права, на апеляційне оскарження рішення суду.

Із заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення не вбачається підстав для його скасування, доказів, які мають істотне значення по справі суду не надано, а отже суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви відповідача про скасування заочного рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 231 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду Запорізької області від 27 грудня 2016 року в цивільній справі №326/1442/16-ц (провадження № 2-п/326/2/2017) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання залишити без задоволення.

Розяснити сторонам, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскарджує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Запорізької області через Приморський районний суд Запорізької області. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т.В.Стріжакова

Копія вірна: суддя Т.В. Стріжакова

СПРАВКА:

Дата судового розгляду : о

Причина нерозгляду:

13.03.2017 .