Справа № 157/1152/17
Провадження №2/157/120/17
РІШЕННЯ

Іменем України

02 березня 2017 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Гордійчука В.М.,

за участю секретаря Вавдіюк Т.О.,

начальника Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої

прокуратури Антонюка Вадима Васильовича,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Камені-Каширському цивільну справу за позовом заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, відділу освіти Камінь-Каширської районної державної адміністрації, Камінь-Каширського дошкільного навчального закладу №3 «Казка» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

17 лютого 2017 року заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою в якій зазначає, що рішенням Камінь-Каширського районного суду від 11 липня 2016 року частково задоволено позов ОСОБА_4 до Камінь-Каширського дошкільного навчального закладу №3 «Казка» (далі ДНЗ), яким ОСОБА_4 поновлено на посаді кухаря вказаного закладу, стягнуто в її користь із цього закладу 4080,05 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 551,20 грн. судових витрат, стягнуто із ДНЗ в дохід держави 1102,40 грн. судового збору, в решті позову відмовлено, рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання, у позові відділу освіти Камінь-Каширської райдержадміністрації про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено. Рішення 01 серпня 2016 року набрало законної сили.

На виконання вказаного рішення наказом завідувача ДНЗ ОСОБА_2 ОСОБА_4 поновлено на посаді кухаря з 05 квітня 2016 року, згідно розрахунково-платіжної відомості за серпень 2016 року по ДНЗ та особового рахунку за 2016 рік виплачено їй середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 4080,05 грн.

Оскільки звільнення ОСОБА_4 здійснено з порушенням закону, на завідувача ДНЗ ОСОБА_2, яку призначено на вказану посаду наказом завідуючого відділом освіти №4 від 12 січня 1995 року, як на службову особу, винну в незаконному звільненні працівника, покладається обов'язок відшкодувати шкоду, заподіяну установі в розмірі 4080,05 грн.

Відповідач добровільно відшкодовувати витрати, понесені відділом освіти внаслідок поновлення на роботі незаконно звільненого кухаря відмовляється, заходи щодо такого відшкодування не вживалися.

Враховуючи наведене, керуючись окремими нормами законодавства, просить стягнути із відповідача на користь відділу освіти Камінь-Каширської районної державної адміністрації матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 4080,05 грн., а також понесені судові витрати.

В судовому засіданні начальник Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої прокуратури позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві, просить їх задовольнити.

Представники відділу освіти Камінь-Каширської районної державної адміністрації, Камінь-Каширського дошкільного навчального закладу №3 «Казка», будучи належним чином повідомлені про час і місце слухання, на розгляд справи не з'явилися, начальником відділу освіти подана до суду заява про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала та пояснила, що не знала яким чином відшкодувати збитки. Рішенням суду дійсно ОСОБА_4 поновлено на посаді кухаря, але вона на даний час не працює.

Заслухавши пояснення начальника Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої прокуратури, відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що наказом по відділу освіти Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 12 січня 1996 року №4 (а.с. 12 зворот) ОСОБА_2 переведено з посади логопеда Камінь-Каширського районного відділу освіти на посаду завідуючої ДНЗ з 12 січня 1996 року.

Наказом завідуючої ДНЗ ОСОБА_2 від 04 квітня 2016 року№44-К (а.с. 13) кухаря ДНЗ ОСОБА_4 04 квітня 2016 року звільнено у зв'язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку п. з ст. 40 КЗпП України на підставі рішення профкому від 01 квітня 2016 року №4.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 11 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Камінь-Каширського дошкільного навчального закладу № 3 «Казка» (далі ДНЗ), відділу освіти Камінь-Каширської районної державної адміністрації про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, позов ОСОБА_4 до дошкільного навчального закладу № 3 «Казка» м. Камінь-Каширський задоволено частково.

ОСОБА_4 поновлено на посаді кухаря ДНЗ з 04 квітня 2016 року.

Стягнуто із ДНЗ на користь ОСОБА_4 4080,05 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 551,20 грн. судових витрат.

Стягнуто із ДНЗ в дохід держави 1102,40 грн. судового збору.

В решті позову ОСОБА_4 до ДНЗ відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі допущено до негайного виконання.

У позові ОСОБА_4 до відділу освіти Камінь-Каширської районної державної адміністрації про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Дане рішення набрало законної сили.

На виконання вищевказаного рішення наказом завідуючої ДНЗ від 12 липня 2016 року №97-К ОСОБА_4 поновлено на роботі на посаді кухаря з 05 квітня 2016 року.

Як убачається із розрахунково-платіжної відомості за серпень 2016 року (а.с. 14) та особового рахунку за 2016 рік (а.с. 14 зворот) ОСОБА_4 виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 4080,05 грн.

В силу ст. 61 ч. 3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеним незаконне звільнення працівника ДНЗ ОСОБА_4 з вини завідуючої цього закладу ОСОБА_2, яка видала наказ про таке звільнення, і яку поновлено на роботі у судовому порядку та виплачено їй кошти за час вимушеного прогулу.

Згідно ст. 22 ч. 1 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 130 ч.ч. 1-3 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

В силу ст. 134 п. 8 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Відповідно до ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.

Розпорядження власника або уповноваженого ним органу або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством.

У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу.

Згідно ст. 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Як убачається із роз'яснень в п. п. 3, 13 постанови Пленум Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», у відповідності зі ст. 130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації.

Застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Як убачається із рішення Камінь-Каширської районної ради Волинської області від 20 січня 2016 року № 5/2 «Про прийняття дошкільних навчальних закладів та закладів культури, що знаходяться на балансі міської та сільських рад, у спільну власність територіальних громад міста і сіл району» (а.с. 15) та переліку таких закладів (а.с. 16), ДНЗ №3 «Казка» м. Камінь-Каширський закріплений за відділом освіти Камінь-Каширської райдержадміністрації на праві повного господарського відання (оперативного управління).

Враховуючи наведене, суд, в порядку регресу, стягує із відповідача, винної в незаконному звільненні ОСОБА_4, шкоду, заподіяну у зв'язку з оплатою останній часу вимушеного прогулу, на користь відділу освіти Камінь-Каширської райдержадміністрації.

Задовольняючи позов, суд, у відповідності до ст. 88 ч. 1 ЦПК України, стягує із відповідача в користь прокуратури Волинської області сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн. (а.с. 1).

Керуючись ст. 131-1 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 22, 1166 ЦК України, 130, 134, 136, 237 КЗпП України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», суд, -

в и р і ш и в :

Позов заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури задовольнити повністю.

Стягнути із завідувача Камінь-Каширського дошкільного навчального закладу №3 «Казка» ОСОБА_2 на користь відділу освіти Камінь-Каширської районної державної адміністрації матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 4080 (чотири тисячі вісімдесят) гривень 05 копійок (, розрахунковий рахунок 0295, МФО 803014, ГУДКСУ у Камінь-Каширському районі).

Стягнути із завідувача Камінь-Каширського дошкільного навчального закладу №3 «Казка» ОСОБА_2 на користь прокуратури Волинської області сплачений судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень (, розрахунковий рахунок 4945, МФО 820172).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його проголошення.

Представники, які не брали участь у справі і не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: В. М. Гордійчук