Справа №359/5618/17
Провадження №2-о/359/93/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2, заінтересована особа - Бориспільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області, про розірвання шлюбу,

встановив:

В липні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з вказаною заявою та обґрунтовують її тим, що 3 серпня 1996 року вони уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка ОСОБА_4 Не зважаючи на це, заявники не бажають жити однією сім'єю, збереження шлюбу буде суперечити їх інтере-сам. Тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять суд розірвати шлюб.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явились у судове засідання та надіслали заяву (а.с.17), в якій вони просять розглянути цивільну справу в їх відсутності.

Представник Бориспільського МР ВДРАЦС ГТУЮ в Київській області не з'явився у судове засідання. Він завчасно у встановленому порядку повідомлявся про час та місце роз-гляду цивільної справи.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 3 серпня 1996 року заявники уклали шлюб, зареєстрований у ВРАГС Чорнобаївської РДА Черкаської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був зроблений запис за №30. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 3 серпня 1996 року (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_2 - доч-ка ОСОБА_4 Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 12 серпня 1998 року та серії НОМЕР_3 від 23 червня 2005 року (а.с.11, 12).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу супере-чило б інтересам хоча б одного з них.

Згідно зі ст.24 цього ж Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.8 постанови №11 від 21 грудня 2007 року розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей, про-вадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових дого-ворів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.109 СК України подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків.

При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя.

Встановлено, що заявники не бажають жити однією сім`єю. Збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Протягом місяця з дня відкриття провадження у цивільній справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не відкликали спільну заяву про розірвання шлюбу.

Крім того, з копії договору про участь у вихованні та утриманні дітей (а.с.13) вбачаєть-ся, що заявники добровільно визначили місце проживання дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також передбачили розмір грошових коштів на утримання дітей та додаткових витрат, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дочок, їх хворобою тощо).

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, допустимо розірвати.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2, заінтересована особа - Бориспільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області, про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 3 серпня 1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Чорнобаївської районної державної адміністрації Черкаської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був зроблений запис за №30, розірвати.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець