АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/521/17 Головуючий 1 інстанції: Овсянніков В.С.
Справа №619/1528/16-ц Доповідач: Кіпенко І.С.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

Іменем України

28 лютого 2017 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Кіпенка І.С.,

суддів Шаповал Н.М., Кружиліної О.А.,

за участі секретаря Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Слобожанка» про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2016року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовною заявою, просив в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитом ТОВ «ТБ «Слобожанка» перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії №805/6/18/6-074 від 27.06.2006 року, загальний розмір якої станом на 26.08.2015 року складає 77 785 162 гривні 17 копійок, звернути стягнення на: предмет іпотеки за іпотечним договором №805/13/18-5/8-763 від 21.08.2008 року, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1; предмет іпотеки за іпотечним договором №805/15/08.1/11-139 від 08.09.2011 року, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 шляхом визнання права власності на них за ПАТ «Укрсоцбанк».

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року позов - задоволено.

В рахунок часткового погашення заборгованості в розмірі 7 144 000 (сім мільйонів сто сорок чотири тисячі) гривень за кредитом ТОВ «ТБ «Слобожанка», перед ПАТ «Укрсоцбанк», за договором про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії від 27.06.2006 року, загальний розмір якої станом на 26 серпня 2015 року складає 77 785 162 гривні 17 копійок, суд звернув стягнення шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», на:

- предмет іпотеки за іпотечним договором №805/13/18-5/8-763 від 21.08.2008 року, а саме нерухоме майно будинок 2001 в літ. «А-3», загальною площею 506,9 кв.м, вбиральня в літ. «Б», зливна яма в літ. «В», огорожа №1-2, що знаходяться за адресою: вул. Молодіжна, б.31, смт. Мала Данилівка, Дергачівський район, Харківська область, вартістю 5 956 000 (пять мільйонів девятсот пятдесят шість тисяч) гривень, та земельну ділянку площею 0,099 га за адресою: вул. Молодіжна, б.31, в смт. Мала Данилівка, Дергачівський район, Харківська область, вартістю 594 000 (пятсот девяносто чотири тисячі) гривень, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1;

- предмет іпотеки за іпотечним договором №805/15/08.1/11-139 від 08.09.2011 року, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,099 га, кадастровий номер :00:003:1272, вартістю 594 000 (пятсот девяносто чотири тисячі) гривень, що знаходиться за адресою: вул. Молодіжна, б.37, в смт. Мала Данилівка, Дергачівський район, Харківська область. Вирішено питання про судовий збір.

Не погодившись із вказаним рішенням, - ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ТОВ «Торгівельний будинок «Слобожанка» 27 червня 2006 року уклали Договір про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості 750 000,00 доларів США.

З метою виконання зобовязань щодо повернення кредитних коштів між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір №805/13/18-5/8-763, посвідчений 21.08.2008 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3, та зареєстровано в реєстрі за №6012, відповідно до умов якого, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: будинок 2001 в літ. «А-3», загальною площею 506,9 кв.м, вбиральня в літ. «Б», зливна яма в літ. «В», огорожа №1-2, що знаходяться за адресою: вул. Молодіжна, б.31, смт. Мала Данилівка, Дергачівський район, Харківська область, та земельну ділянку площею 0,099 га за адресою: вул. Молодіжна, б.31, в смт Мала Данилівка, Дергачівський район, Харківська область, кадастровий номер :00:003:1268, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1.

Крім того, між Банком та ОСОБА_1, було укладено Іпотечний договір №805/15/08.1/11-139, посвідчений 08.09.2011 року ОСОБА_3, приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області та зареєстровано в реєстрі за №2994, відповідно до умов якого, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,099 га, кадастровий номер :00:003:1272, що знаходиться за адресою: вул. Молодіжна, б.37, в смт. Мала Данилівка, Дергачівський район, Харківська область

Згідно розрахунку кредитної заборгованості ТОВ «Торгівельний будинок «Слобожанка» за договором №805/6/18/6-074 від 27 червня 2006 року станом на 26.08.2015 року складає 77 785 162 гривні 17 копійок, з якої: сума заборгованості за кредитом 72 378 150 гривень 83 копійки, сума заборгованості за процентами 4 781 954 гривні 78 копійок, комісія за невикористаний ліміт 39 гривень 96 копійок, сума заборгованості пені за процентами 490 696 гривень 01 копійка, розрахунок інфляційних втрат 134 320 гривень 59 копійок.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України Про іпотеку не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Проте погодитися із такими висновками суду не можна.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частинах першій, третій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому згідно із частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на обтяжене іпотекою майно в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань, неправильно застосував норми статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку».

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту субєктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки не є способом захисту у розумінні ст.16 ЦК України, а є позасудовим способом захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора.

З урахуванням встановленого судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судова колегія вважає за необхідне стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 117876 грн. 00 коп., сплачений ним за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Слобожанка» про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 117876 грн. 00 коп.(сто сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят шість гривен)

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом двадцяти з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: І.С. Кіпенко

Судді : Н.М. Шаповал

ОСОБА_4