У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В.,суддів:Ковальчук Н.М.,Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.,

з участю Мазурок А.А., ОСОБА_4, Данильчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Сарненського районного суду від 24 жовтня 2016 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором ,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Сарненського районного суду від 24 жовтня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_4 27 264 гривень 63 копійок боргу за кредитним договором без номеру від 7 жовтня 2010 року та 1218 гривень понесених судових витрат - відмовлено повністю, за безпідставністю заявлених вимог.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач покликався на його незаконність і необґрунтованість через невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального і матеріального права.

На її обґрунтування зазначав про помилкове врахування судом першої інстанції вироку Сарненського районного суду від 25 березня 2016 року, яким не встановлено факту, що колишнім працівником банку ОСОБА_6 було здійснено переказ коштів у розмірі 25000 грн. розміщених саме на кредитному рахунку відповідача відкритого на підставі кредитного договору від 07.10.2010 року, а тому даний вирок не є належним доказом відсутності кредитних зобов'язань відповідача перед банком в розумінні ст.58 ЦПК України, оскільки вирок не містить інформацію щодо предмета доказування.

З цих підстав просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи позивачів, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Представник банку Мазурок А.А. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_4 та його представник адвокат Данильчик В.І. просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Ухвалюючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог банку та з відсутності документального підтвердження оформлення позивачем на своє ім'я відповідної кредитної картки, а з огляду на копію вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 25 березня 2016 року, яким встановлено факт вчинення відносно відповідача кримінального правопорушення, а саме: проведення працівником ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_6 з використанням доступів до рахунків клієнта ОСОБА_4 незаконних операції по перерахуванню коштів з банківського рахунку, відкритого на ім'я ОСОБА_4, на інший банківський рахунок - суд вважав проведення банком відповідних нарахувань в рахунок заборгованості ОСОБА_4 у сумі 27 264 грн. 63 коп. безпідставною.

Такі висновки місцевого суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст. 10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наданими суду копіями документів банк не підтвердив свої вимоги до ОСОБА_4.

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку подана ОСОБА_4 не підтверджує наявність кредитних відносин між банком та клієнтом, оскільки з неї вбачається, що ОСОБА_4 був отриманий вид банківських послуг - «ощадкнижка(депозит)».

Власне самі Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника, а тому не можна їх вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та належним та допустимим доказом (6-16цс15 від 11 березня 2015 року, 6-757цс15 від 1 липня 2015 року).

Тобто, відсутні по справі підтвердження наявності у ОСОБА_4 кредитних зобов'язань перед банком, а в банку відповідно відсутня правова підстава для вимог щодо ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, не ОСОБА_4 порушував права банку, а банк в особі свого працівника, порушував права ОСОБА_4, що підтверджується вироком суду, що набрав законної сили.

Оцінивши всі докази по справі в сукупності, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову банку в позові щодо ОСОБА_4.

Посилання на інші докази, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції не заслуговують на увагу. Представник банку до місцевого суду не з'являвся та просив розглядати справу у його відсутність, не скориставшись наданим процесуальним законом правом подавати інші докази та надавати особисті пояснення.

За таких обставин рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 324,325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргуПАТ КБ «Приватбанк» відхилити.

Рішення Сарненського районного суду від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук