Провадження №2/359/832/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від заборгованості

В С Т А Н О В И В :

19.12.2016 ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом, з проханням : зменшити розмір аліментів, утриманих з нього за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 1000 гривень в твердій грошовій сумі щомісячно; звільнити його від сплати заборгованості із заробітної плати (доходу) по аліментам за період десять місяців 2016 року по виконавчому листу №2/359/1400, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області (а.с.2-5).

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. За рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області з нього утримуються аліменти на користь відповідача на утримання їх дитини ОСОБА_4 у розмірі ? частини доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Під час розгляду справи в суді він не заперечував проти стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини доходів щомісячно. На підставі рішення був виданий виконавчий лист, який відповідач звернув до виконання. На час предявлення виконавчого документа до виконання він працював у Державному авіаційному підприємстві «Україна» на посаді другого пілоту МІ-8 та офіційно отримував заробітну плату, якої було достатньо для того, щоб утримувати не тільки себе та і свою дитину. Крім того, він перебуває на обліку в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців, і з його пенсії також проводиться відрахування аліментів. В листопаді 2015 року в звязку зі скороченням штату позивача було звільнено з Державного авіаційного підприємства «Україна», і протягом декількох місяців він не працював, але не переставав сплачувати аліменти з пенсії щомісячно в розмірі 558,55 гривень. За час його безробіття в позивача накопились борги по сплаті комунальних платежів та за договором іпотечного кредиту №1130 від 28.08.2013. З лютого 2016 року він працевлаштувався в Спеціальному авіаційному загоні оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій пілотом МІ-8. На даний час його матеріальне становище не дає можливості виплачувати аліменти в розмірі ? частини доходів щомісячно. Позивач стверджує, що постановою державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ОСОБА_5 від 15.11.2016 року вирішено проводить утримання 50% з усіх видів заробітку, з яких 25% - на погашення поточних платежів та 25% на погашення заборгованості по аліментам, одночасно утримуються 25% з його пенсії, в той час, як йому необхідно погашати іпотечний кредит щомісячно в середньому 5000,00гривень, який був отриманий на придбання відповідачу квартири, а також комунальні платежі складають близько 1000 гривень. Його мати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, потребує догляду та лікування з діагнозом менінгеома головного мозку, була прооперована, якій необхідно приймати ліки і проходити обстеження. Він зазначає, що вказані обставини ставлять його в скрутне матеріальне становище, принижують його чоловічу гідність, в нього не залишається коштів для існування. Позивач також зазначає, в лютому 2016 року він працевлаштувався пілотом МІ-8 МНС, своє місце роботи не від кого не приховував, але виконавчий лист своєчасно за місцем роботи відправлений не був, в звязку з чим виникла велика заборгованість.

У судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, додатково пояснив, що в квітні 2015 року було рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь позивача, а в серпні 2013 року він отримав кредит для придбання власної квартири, оскільки його заробіток становив 12-14 тисяч гривень. З лютого по листопад 2016 року на новому місці роботи з нього аліменти не утримувались, про що йому було відомо. Після утримання аліментів на даний час його дохід становить: близько 3800 гривень заробітна плата та 1600 гривень пенсія. Він живе з матірю, щоб заощаджувати на комунальних послугах та харчуванні, працює вахтовим методом : 7-10 днів цілодобового чергування та 2-3 тижні він вдома. Він має повнолітню сестру, яка на даний час не працює, перебуває у декретній відпустці, проживає окремо від їх матері. Щоб оплачувати кредит за квартиру, він взяв у борг у друга 20000 гривень.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позивач не надав доказів погіршення матеріального стану, оскільки середній дохід в місяць позивача становить близько 8000 гривень, розмір утримання аліментів із заробітку позивача не перевищує 50%, а заборгованість по сплаті аліментів утворилась з вини позивача. Відповідач зазначає, що сам факт хвороби матері позивача не є підтвердженням надання їй повного утримання та, відповідно, зміни його матеріального стану.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

В тому числі згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України судом було розяснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, в тому числі розяснено вищенаведені вимоги ст.60 ЦПК України.

У судовому засіданні сторонами визнано та матеріалами справи підтверджується, що на підставі виконавчого листа, виданого 11.04.2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підтвердження цієї обставини позивачем надана копія постанови державного виконавця органу виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 17.04.2013 року про відкриття виконавчого провадження ВП №37633997 (а.с.10), а також довідки з місця роботи та з Управління Пенсійного фонду України про утримання з нього аліментів, в тому числі за період, що передував нарахуванню заборгованості по сплаті аліментів (а.с.11-14,15-16).

Як вбачається з довідки про доходи, виданої САЗ ОРС ЦЗ ДНС України 06.12.2016 №219 (а.с.11) аліменти за період з лютого 2016 року по жовтень 2016 року, включно, з позивача не утримувались, нарахована позивачу заробітна плата за листопад 2016 року становить 9361,46 грн. та після утримання податку з доходів фізичних осіб 1685,06 грн., сплачені аліменти становлять 3768,00грн. (а.с.11).

Крім того, з пенсії позивача , яка складає 2234,18грн., розмір відрахувань згідно постанови державного виконавця ВП №38239513 р. від 06.06.2013 р. становить 558,55грн. (а.с.42).

Також встановлено, що на підставі постанови про відрахування із заробітної плати боржника від 15.11.2016 року ВП№37633997, винесеної державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області ОСОБА_7, звернено стягнення на заробітну плату (дохід) боржника ОСОБА_1, постановлено: головному бухгалтеру проводити утримання в розмірі 50% з усіх видів заробітку (доходу), з яких 25% на погашення поточних платежів, 25% на погашення заборгованості, що станом на 01.11.2016 становить десять місяців (а.с.17).

Позивачем визнано, що заборгованість з аліментів виникла внаслідок того, що працевлаштувавшись на новому місці роботи, він не повідомив державного виконавця про це.

На підтвердження зміни матеріального стану позивачем також надано рахунки про нараховані комунальні платежі за листопад 2016 року по квартирі №10- по вул.Робітнича, 19 в м.Бориспіль, в т.ч. на оплату послуг КП «Бориспільводоканал» на суму 70,12грн., КП «ЖЕК-1» 193,53грн., КПТМ «Бориспільтепломережа» - 857,21 грн. (а.с.18). Доказів їх оплати, суду не надано.

Також надана виписка №6988 з історії хвороби хворої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, про її знаходження на стаціонарному лікування, проведену операцію кістково-пластичну трепанацію черепа у лівій скроневої області, тотальне видалення менінгеоми великого та малого крила основної кістки, з 26.04.2010 по 13.05.2010, та яка була виписана з покращенням під нагляд лікаря невропатолога за місцем проживання (а.с.19).

Доказів того, що мати позивача потребує матеріальної допомоги та отримує її від позивача, ним не надано.

Також встановлено, що 28 серпня 2013 року позивачем був укладений Договір про іпотечний кредит №113010-29 (а.с.20-29), розмір платежів за яким має здійснюватися згідно з графіком, та за грудень становить -4396 гривень, фактично позивачем сплачено 02 грудня 2016 року 5000 гривень (а.с.30).

Передбачено, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, та враховуючи встановлені судом обставини, слід прийти до висновку, що підстав для звільнення позивача від сплати аліментів не має, оскільки заборгованість за аліментами виникла з вини позивача, який вчасно не вжив заходів для утримання з його заробітної плати за місцем роботи аліментів згідно з судовим рішенням.

При цьому суд виходить з того, що з вимогами відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами, позивач не звертався, але не позбавлений такої можливості.

Суд також прийшов до висновку, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду та встановлення його в твердій, визначеній позивачем сумі 1000 гривень, оскільки з моменту ухвалення рішення суду, яким визначено розмір аліментів, що стягуються з позивача, його сімейний стан не змінився.

Та обставина, що мати позивача перенесла операцію, існувала на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, і доказів того, що мати позивача потребує та отримує від позивача матеріальну допомогу, ним не надано.

Суд також враховує, що Договір про іпотечний кредит позивачем був укладений після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів і весь час, в тому числі з моменту звільнення з попереднього місця роботи, ця обставина, необхідність сплати коштів за договором, не була підставою для звернення позивача з позовом про зменшення розміру аліментів, а виникла лише тоді, як з вини відповідача утворилась заборгованість по сплаті аліментів, внаслідок чого збільшилась частка заробітку, яка утримується з позивача.

Крім того, суд враховує, що з моменту досягнення дочкою сторін повноліття, що має відбутися найближчим часом 10.03.2017 року, стягнення основного розміру аліментів буде припинено, отже, у разі задоволення позовних вимог позивача, це б фактично призвело до зміни розміру аліментів за один місяць, а, враховуючи що зміна матеріального стану позивача виникла виключно внаслідок того, що замість ? частини заробітку, з нього утримується ? частина заробітку для погашення заборгованості за аліментами, суд вважає вимогу позивача необґрунтованою.

Суд також враховує, що у разі звернення відповідача до суду з новим позовом в порядку ст.199 Сімейного кодексу України, факт наявності у позивача зобовязань за кредитним договором, а також за договором позики, про наявність якого також стверджує позивач, можуть бути враховані судом при визначення можливості позивача надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, та при визначенні розміру такого утримання.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 182, 192,197 Сімейного кодексу України та ст.ст.10,11,60,61,88, 209,212,214,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від заборгованості відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання копії судового рішення.

Суддя І.В.Муранова-Лесів