Справа № 199/8886/16-ц
28 лютого 2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Руденко В.В.
при секретарі Куземі О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором,-
09.01.2009 було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №4269-005/08Р, згідно якого сторони домовились внести наступні зміни та доповнення: кредит надається позичальникові з 26.02.2008 року до 26.02.2016 року зі сплатою 11,99% річних.
В якості забезпечення зобовязань передбачених кредитним договором№4269-005/08Р, між банком та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договори поруки №4269-005/08Р від 26.02.2008 року. Відповідно до договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі до судового засідання не зявилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
09.01.2009 було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №4269-005/08Р, згідно якого сторони домовились внести наступні зміни та доповнення: кредит надається позичальникові з 26.02.2008 року до 26.02.2016 року зі сплатою 11,99% річних.
-9371,13 доларів США заборгованість за кредитом;
-3366,70 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом ;
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).
Відповідно до ч. ст.. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.
Судом встановлено, що в якості забезпечення зобовязань передбачених кредитним договором №4269-005/08Р, між банком та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договори поруки №4269-005/08Р від 26.02.2008 року. Відповідно до договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 9.01.2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору поруки №4269-005/08р від 26.02.2008 року, яким були внесені зміни до п.1.1 договору в частині строку виконання основного зобовязання до 26.02.2016 року.
Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Так 09.01.2009 було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №4269-005/08Р,згідно якого сторони домовились внести наступні зміни та доповнення: кредит надається позичальникові з 26.02.2008 року до 26.02.2016 року зі сплатою 11,99% річних. Крім того, 24.06.2010 року було укладено договір про внесення змін та доповнень до зазначеного кредитного договору. Проте, після внесення відповідних змін до кредитного договору, якими збільшено обсяг відповідальності боржника, із поручителем ОСОБА_3 договір поруки не переукладався, з поручителем ОСОБА_2 не переукладався договір поруки після змін до кредитного договору 24.06.2010 року. Доказів протилежного позивачем суду не надано.
Відповідно до ч. 1 ст.. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Також, відповідно до вимог ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимог до поручителя. Строк виконання основного зобовязання було встановлено до 26 лютого 2016 року. Отже, строк предявлення вимог позивача до поручителя ОСОБА_2 був до 26 серпня 2016 року. З позовом позивач звернувся до суду лише 06 грудня 2016 року, а отже з пропуском строку встановленого вищевказаною нормою Закону, таким чином, порука відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є припиненою.
Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 5206 грн. 33 коп.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 214, 215, 224, 81, 88,224 ЦПК України, суд, -
Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором - задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні,- у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя