Справа №588/89/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/849/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 06 квітня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3

про стягнення сум заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

16 січня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивував тим, що 27.09.2010 між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31.12.2016 року, внаслідок невиконання зобовязань за договором, відповідач має заборгованість - 28712,31 грн., яка складається з наступного: 1799,31 грн. - заборгованість за кредитом; 21681,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3388,25 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1343,44 грн. - штраф (процентна складова). У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути із відповідача всю суму заборгованості за договором.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 06 квітня 2017 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивача з мотивів порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Місцевий суд, відмовляючи в задоволенні позову в повному обсязі, виходив з того, що через не укладення сторонами по справі кредитного договору, у передбачених законом порядку та формі, між ними не виникли кредитні правовідносини, а факт засвідчення підписом у анкеті-заяві про складання договору про надання банківських послуг не може бути визнано належними та допустимими доказами про укладення сторонами кредитного договору на умовах визначених Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" та умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року.

Колегія суддів не може у повному обсязі погодитись з таким висновком місцевого суду, оскільки суд прийшов до них неповно зясувавши обставини, що мають значення для справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 27.09.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви та довідки банку про умови кредитування з використанням кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» за яких відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 1800 грн. на платіжну картку (а.с. 8, 177-178).

Згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» за вищезазначеним договором відповідач отримав кредитну картку зі строком дії до останнього дня червня 2014 року, а потім ним була отримана картка зі строком дії до останнього дня жовтня 2015 року, а отже до 31 жовтня 2015 року (а.с.151).

З довідки про рух коштів по рахунку № 800011 вбачається, що відповідач протягом строку дії кредитних карток активно користувався ними і здійснював як зняття кредитних коштів готівкою, так і придбавав товар, сплачував послуги, а також здійснював і погашення кредиту (а.с.108-118).

Таким чином, колегією суддів встановлено, що відповідач уклав кредитний договір на умовах передбачених Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і отримав кредитний ліміт на кредитну картку у сумі 1800 грн. 00 коп. та користувався кредитним лімітом і дана обставина підтверджується як письмовими доказами у справи, так і поясненнями відповідача, а також і випискою про рух коштів.

Згідно з наданого позивачем розрахунку у звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором за відповідачем станом на 31.12.2016 утворилась заборгованість у сумі 28712,31 грн., яка складається з наступного: 1799,31 грн. - заборгованість за кредитом; 21681,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3388,25 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1343,44 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.6-7).

Розрахунок щодо нарахування процентів за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафів, позивач обґрунтовує умовами, викладеними у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», а також в Умовах і правилах надання банківських послуг .

Проте лише зазначена Довідка підписана позичальником, а Умови і правила всупереч вимогам ст.ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником не підписані й оригінал цього документу кредитором відповідачу переданий не був, у звязку з чим його не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року та № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року.

Згідно ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Колегія суддів вважає, що всупереч вимогам ст.ст. 10, 57 - 60 ЦПК України позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження того, що за час дії договору мав право на нарахування підвищених відсотків за користування кредитом (70%), оскільки умовами укладеного договору, зокрема Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду, яка підписана позичальником і є складовою частиною укладеного договору, розмір відсотків за користування кредитними коштами становив 3% у місяць (36% річних) і нарахування підвищених відсотків не передбачено.

Також, колегія суддів не може погодитись з розрахунком відсотків, що проведений позивачем за період після закінчення дії кредитного договору - з 01.11.2015 року по 31.12.2016 року, оскільки договором не передбачено застосування в даний період відсоткової ставки у розмірі 36% річних або підвищених відсотків, а тому відповідно до положень ст. 1048 ЦК України, розмір процентів необхідно визначати на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відтак, розмір процентів, виходячи з умов укладеного між сторонами договору, за період з 27.09.2010 року по 31.10.2015 року складає 1403 грн.17 коп. За період з 01.11.2015 рок по 31.12.2016 року розмір відсотків обліковується, виходячи із суми заборгованості по тілу кредиту, облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період і становить 353 грн.09 коп., а тому загальний розмір відсотків що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1756 грн.26 коп.

При вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми пені та штрафу колегія суддів керується правовою позицією викладеною Верховним Судом України у постанові № 6-2003 цс 15 від 21 жовтня 2015 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів і якою визначено, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З Довідки про Умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", яка підписана відповідачем, а отже є складовою частиною кредитного договору, вбачається, що пеня у розмірі 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць нараховується за несвоєчасне погашення заборгованості, а штраф у розмірі 500 грн. + 5% суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій нараховується за порушення строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань. Таким чином, позивачем за одне й те саме порушення одночасно застосовується штраф і пеня, що є подвійною цивільно-правовою відповідальністю, а отже заборонено законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується скорочена позовна давність в один рік. Відповідач звернувся до місцевого суду із заявою про застосування позовної давності при розгляді позовних вимог позивача, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за пенею в межах річного строку позовної давності у сумі 360 грн. 00 коп. (30х12).

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 27.09.2010 року в сумі 3915 грн., яка складається з: 1799 грн.31 коп. заборгованість за кредитом, 1756 грн.26 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 360 грн.00 коп. заборгованість за пенею.

У звязку із частковим задоволенням апеляційної скарги, в порядку передбаченому ст.88 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати у справі і пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» частково понесені судові витрати по справі за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 228 грн.57 коп. та за перегляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 251 грн. 43 коп.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 06 квітня 2017 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27.09.2010 року в сумі 3915 грн., яка складається з: 1799 грн. 31 коп. заборгованість за кредитом, 1756 грн. 26 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 360 грн. 00 коп. заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» понесені судові витрати по справі за розгляд справи у суді першої інстанції в сумі 228 грн. 57 коп. та за перегляд справи у суді апеляційної інстанції 251 грн. 43 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -