АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/138/17 Справа № 183/8297/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Городецький Д. І. Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з уточненим позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 09 жовтня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір б/н, відповідно умов якого банк надав відповідачу ОСОБА_3 кредит у розмірі 5.345 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку.

Вказували, що ОСОБА_3 погодився з тим, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві.

Зазначали, що відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року відповідач ОСОБА_3 помер.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2015 року до участі у справі в якості правонаступника відповідача ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, було залучено його спадкоємиця - ОСОБА_2

Посилаючись на те, що ОСОБА_2, як спадкоємець ОСОБА_3, повинна задовольнити вимоги кредитора в повному обсязі, а ОСОБА_3 порушив умови кредитного договору, надані кредитні грошові кошти не повернув, в зв'язку з чим, станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року допустив заборгованість в загальній сумі 23.122 грн.82 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі - 21.143 грн.26 коп., заборгованості по процентам в розмірі - 402 грн.28 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1.077 грн.28 коп., яку просили стягнути з відповідача.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким їхні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2)чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3)які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4)яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 09 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір б/н.

Відповідно до умов даного договору банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 5.345 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку.

Строк дії картки до травня 2008 року (а.с.7-8 ).

За кредитним договором б/н, оформленим на ОСОБА_3, було видано дві картки НОМЕР_1 строком дії до травня 2008 року та НОМЕР_2 строком дії до січня 2010 року (а.с.69).

Позичальник періодично здійснював погашення заборгованості (а.с.74-75).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року відповідач ОСОБА_2 помер (а.с.32).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2014 року було зупинено провадження по справі для встановлення кола спадкоємців відповідача ОСОБА_3 (а.с.35).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2015 року до участі у справі в якості правонаступника відповідача ОСОБА_3 залучено його спадкоємиця - ОСОБА_2, провадження по справі відновлене (а.с.60).

З наданого банком розрахунку заборгованості (з врахуванням уточнень у зв'язку зі смертю боржника) вбачається, що за кредитним договором від 09 жовтня 2007 року рахується заборгованість станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року в загальній сумі 23.122 грн.82 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі - 21.143 грн.26 коп., заборгованості по процентам в розмірі - 402 грн.28 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1.077 грн.28 коп. (а.с.74-75).

Залишаючи позовні вимоги банку без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звертався до нотаріальної контори з претензією до спадкоємців ОСОБА_3

Однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що у відповідності до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони у справі іншими особами у зв'язку з переходом до цих осіб матеріальних прав і обов'язків попередньої особи (ст.37 ЦПК).

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов'язковими для правонаступника (ч.2 ст.37 ЦПК).

Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.ч.1,3,4 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні.

Тобто в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналіз норм статей 1216,1218,1219,1231,1268,1269,1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися на підставі відповідних норм Закону до такого спадкоємця, що зволікає з отриманням свідоцтва з вимогами про стягнення заборгованості, в даному випадку за кредитним договором.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року, справа №6-33цс15.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит у розмірі 5.345 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст.ст.6,627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормами ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст.525,526,530,629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивачем надано розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором, з якого вбачається, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року (дату смерті позичальника) мається заборгованість в загальній сумі 23.122 грн.82 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі - 21.143 грн. 26 коп., заборгованості по процентам в розмірі - 402 грн.28 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1.077 грн.28 коп. (а.с.74-75).

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України, відповідно до положень якої спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше.

Апеляційним судом Дніпропетровської області з метою належного з'ясування обставин по даній справі було витребувано копію спадковою справи після смерті ОСОБА_3 (а.с.110).

З наданих матеріалів спадкової справи та з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта вбачається, що померлому ОСОБА_3 на момент смерті належало наступне майно: земельна ділянка розміром 0,100га, надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована по АДРЕСА_2, земельна ділянка розміром 0,337 га, розташована за цією ж адресою та житловий будинок АДРЕСА_1, вартість житлового будинку 288.558 грн. (а.с.120,121,142-142).

На момент смерті ОСОБА_3 разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина - ОСОБА_2, син-ОСОБА_5, донька - ОСОБА_4, а також невістка та онук (а.с.122).

З заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори 21 березня 2014 року звернулася дружина померлого ОСОБА_2 (а.с.114).

Син померлого ОСОБА_5 та донька ОСОБА_4 21 липня 2014 року звернулися з заявами до нотаріальної контори про відмову від спадщину на користь матері ОСОБА_2 (а.с.115,116).

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню.

Таким чином з ОСОБА_2, як із спадкоємця померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 09 жовтня 2007 року, яка складається із заборгованості по кредиту - 21.143 грн.26 коп. та заборгованості по відсоткам на час смерті ОСОБА_3 - 402 грн.28 коп., проте в межах вартості спадкового майна.

У стягненні штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 1.077 грн.28 коп. слід відмовити, оскільки з підписаної ОСОБА_3 09 жовтня 2007 року заяви (а.с.7-8) не вбачається право банку на стягнення штрафів.

Будь-яких заяв про застосування строків позовної давності стороною відповідача суду надано не було.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 481 грн.74 коп.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 09 жовтня 2007 року в розмірі 21.545 грн.54 коп., що складається з 21.143 грн.26 коп. заборгованості за кредитом та 402 грн.28 коп. заборгованості про процентам за користування кредитом. В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 481 грн.74 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Петешенкова М.Ю.