Справа № 460/641/17
Провадження №2/460/1029/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16.05.2017 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карпин І.М.

з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яворові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа садівниче товариство «Приміський садівник» про повернення частини самовільно зайнятої земельної ділянки з відновленням її меж та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

16.02.2017 позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа садівниче товариство «Приміський садівник» про повернення частини самовільно зайнятої земельної ділянки з відновленням її меж та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0.0641 га, яка знаходиться в садівничому товаристві «Приміський садівник» в м.Новояворівську Яворівського району Львівської області. Дана земельна ділянка межує з земельною ділянкою ОСОБА_4, яку вона набула на підставі договору дарування від попереднього власника ОСОБА_5 Розмір земельної ділянки відповідача становить 0,0312 га. Жодних спірних питань з приводу користування земельною ділянкою з попередніми власниками і іншими суміжними землекористувачами у неї не виникало. Через деякий час після набуття права власності на земельну ділянку, відповідач ОСОБА_4 без будь-якого погодження, всупереч вимогам добросусідства, самовільно, шляхом перенесення межових знаків на три метри вглиб належної їй земельної ділянки по всій її довжині розмежування (36,11м х 3м) встановила загорожу, чим здійснила захоплення частини земельної ділянки в розмірі більш ніж 0.01 га. Незважаючи на неодноразові вимоги щодо відновлення межових знаків, відповідач належним чином не реагує. Питання захоплення ОСОБА_4 належної їй частини земельної ділянки було предметом неодноразового розгляду на правлінні садівничого товариства «Приміський садівник», однак на законні вимоги і рішення правління товариства відповідач також не реагує і не бажає відновлювати межі земельних ділянок у попередній стан. Дії відповідача, змушують її вчиняти дії, щодо відновлення її порушеного права, що забирає багато часу, змушує залишати дітей і хвору бабусю без догляду. Безпричинна довготривала тяганина привела до нервозності, душевного страждання і викликала в неї порушення нормального ритму життя. Її законні вимоги ігноруються і не виконуються відповідачем впродовж тривалого часу і такі дії ігнорування вона як позивач розцінює, як приниження її честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи, а тому такими діями відповідачки їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі пять тисяч гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та, давши пояснення аналогічні доводам позовної заяви, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги свого довірителя викладені в позовній заяві, у звязку з неявкою відповідача в судове погодився на заочний розгляд справи, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не зявилися, хоч належним чином, повідомлялася про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи садівничого товариства «Приміський садівник» ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог позивача та вказав, що з 2014 року між сторонами існують спори з приводу частини земельної ділянки. Ще мати позивача ОСОБА_6 зверталась із заявами до правління товариства з приводу самозахоплення ОСОБА_4 частини її земельної ділянки.

За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача ОСОБА_4, проти чого не заперечили позивач та її представник.

Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільного права може бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 152 Земельного кодексу України надає власнику земельної ділянки або землекористувачу право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому, такий захист здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ч.2, 3 ст. 152 ЗК України).

Відповідно до ст. 211 Земельного кодексу України, самовільне зайняття земельних ділянок є одним з порушень, за які громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0641 га, кадастровий номер :04:005:1009 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка знаходиться в м.Новояворівську Яворівського району Львівської області кооперативно-садівниче товариство «Приміський садівник».

Як вбачається з договору дарування земельної ділянки від 29.10.2003 відповідач ОСОБА_4І є власником земельної ділянки площею 0,0312 на території садівничого товариства «Приміський садівник».

Судом встановлено, що земельна ділянка, належна позивачу ОСОБА_1 безпосередньо межує з земельною ділянкою, належною відповідачу ОСОБА_4

Згідно акту обстеження земельної ділянки №7В в масиві 7 садівничого товариства «Приміський садівник», якою користується ОСОБА_6В.( на даний час ОСОБА_1Г.), було виявлено та встановлено, що земельна ділянка №7В із сторони лісу та внутрішньої дороги не огороджена, на земельній ділянці відсутні насадження та буряни. Внаслідок самовільного захоплення ОСОБА_4 частини земельної ділянки №7В, розмір та площа цієї ділянки не відповідає рішенню №578 від 11.03.2005 та №1221 від 15.05.2014 Новояворівської міської ради, яка повинна становити 0,0641 га. В поясненнях до даного акту ОСОБА_4 зазначила, що земельна ділянка ОСОБА_6 з 2003 року, часу коли вона придбала по сусідству земельну ділянку, не оброблялася.

Як вбачається з акту обстеження земельної ділянки №70В в масиві 7 садівничого товариства «Приміський садівник», якою користується ОСОБА_4, було виявлено та встановлено, що межові знаки земельної ділянки №70В, згідно державного акту серії ЛВ №023936 від 24.10.2003 р. по осі А Б зі сторони земельної ділянки №7В члена товариства п.Дзюби Л.В. не збережені. По осі А Б на відстані 3.88 метра від межових знаків земельної ділянки №70В, п.Кіш М.І. самовільно встановлено деревяну огорожу, внаслідок чого здійснено самозахоплення частини сусідньої земельної ділянки №7В члена товариства ОСОБА_6 На частині самовільно захопленій ділянці №7В п.Кіш М.І. здійснено насадження овочевих культур. В поясненнях до даного акту ОСОБА_4 зазначила, що на 24.06.2014 року згідно поданих документів у земельний відділ м.Яворова проводиться встановлення меж згідно договору купівлі земельної ділянки.

Судом встановлено, що 25.06.2016 на засіданні правління товариства "Приміський садівник" відповідачу ОСОБА_4 надано термін до 20 липня 2014 року відновити межові знаки земельної ділянки №70В у відповідності до державного акту серії ЛВ №023936 від 24.10.2003 та встановити деревяну огорожу у відповідності відновлених межових знаків, термін збору урожаю культур, насаджених ОСОБА_4 на само захопленій частині земельної земельної ділянки №7В, погодити по взаємній згоді з членом товариства ОСОБА_6

02.02.2017 садівниче товариство «Приміський садівник» надіслало нагадування відповідачу ОСОБА_4 щодо виконання рішення правління товариства, викладеного у протоколі №27 від 25.04.2014, проте таке залишилось без належного реагування зі сторони відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_4 самовільно зайняла частину земельної ділянки, яка належить позивачу ОСОБА_1, шляхом встановлення деревяної огорожі, що призводить до неможливості використання позивачем за призначенням даної земельної ділянки, в добровільному порядку звільнити дану територію відмовляється, а тому слід зобов'язати відповідача повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки ОСОБА_1 та відновити межу, яка розділяє їхні земельні ділянки.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких ОСОБА_1 зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача ОСОБА_4, яка незаконно захопила частину належної їй земельної ділянки, тривалий час користується нею, що унеможливлює використання за призначенням, належного їй майна.

ОСОБА_1 змушена затрачати додатковий час та зусилля для відновлення порушеного права , відлучатися з роботи, залишати сімю, що порушує нормальний ритм її життя. Довготривалі спори з приводу відновлення її порушених прав, принципове ігнорування відповідачем ОСОБА_4 її законних вимог, що засвідчує і її процесуальна поведінка під час розгляду спору судом, спричиняють позивачу ОСОБА_1 душевний дискомфорт.

При визначенні розміру моральної шкоди суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, приходить до переконання, що з відповідача ОСОБА_4 слід стягнути 700 грн. моральної шкоди, оскільки саме такий розмір відшкодування буде достатньою компенсацією за понесені позивачкою ОСОБА_1 душевні страждання.

У відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору відповідно до пропорційно задоволених вимог в розмірі 729,60 коп.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним та підлягає частково до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_4 повернути ОСОБА_1 самовільно зайняту частину земельної ділянки в розмірі 0,011 га та відновити межу, яка розділяє їхні земельні ділянки, що розміщені в садівничому товаристві «Приміський садівник» м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 700 ( сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, повязані із сплатою судового збору в розмірі 729 (сімсот двадцять девять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Для відповідача рішення може бути переглянуте районним судом за її заявою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.М.Карпин