Справа № 2-6931/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарі Балан Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, заінтересовані особи: ПАТ «ПроКредит Банк», ТОВ «Росвен Інвест Україна», ОСОБА_2, ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

30.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області та просить: - визнати бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника; - зняти арешт з рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_1, накладений постановою від 27.10.2011 року; - скасувати постанову державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 27.10.2011 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувала справа за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості і заочним рішенням від 06.12.2010 року задоволені вимоги ПАТ «ПроКредит Банк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 24.10.2011 року ПАТ «ПроКредит Банк» звернувся до Орджонікідзевського ВДВС міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про прийняття виконавчих листів і постановою державного виконавця від 27.10.2011 року було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 постановою від 27.10.2011 року. В подальшому, постановою від 16.02.2012 року виконавче провадження було завершено на підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та п.2 даної постанови вирішено питання про скасування арешту. Однак, вказує, що за даними Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 рахується обтяження нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця від 27.10.2011 року, у зв*язку з чим і просить визнати бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту, скасувати постанову від 27.10.2011 року про накладення арешту та зняти арешт з його майна.

В судовому засіданні представник заявника доводи скарги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги та просив відмовити заявнику. Також, повідомив, що вимогами ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в ред. до 05.10.2016 року не передбачено зняття арешту з майна боржника, рішення суду не виконане боржниками, в тому числі і ОСОБА_1, судовий збір та виконавчий збір не сплачений.

Інші заінтересовані особи в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду скарги, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути скаргу у їх відсутність, враховуючи і строки розгляду справ даної категорії згідно ст. 386 ЦПК України.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши надані заявником докази, приходить до наступного.

На підставі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник посилається на порушення вимог чинного законодавства при проведенні виконавчих дій по виконанню рішення Київського районного суду м. Харкова та бездіяльність державного виконавця при не зняття арешту з майна боржника при поверненні виконавчого документа стягувачеві.

Судом встановлено, що згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2010 року позовні вимоги ПАТ «ПроКредит Банк» були задоволені та стягнуто заборгованість за кредитним договором в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 (а.с. 57-59 т.1 справи № 2-6931/10/11).

Згідно матеріалів цивільної справи № 2-6931/10/11 також вбачається, що ухвалою від 30.01.2017 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів Київського районного суду м. Харкова такими, що не підлягають виконанню. (а.с. 111-112 т.1)

Також, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 року за заявою ТОВ «Росвен Інвест Україна» було замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів №2-6931/10/11, виданих Київським районним судом м. Харкова по виконанню заочного рішення від 06.12.2010 року з ПАТ «ПроКредит Банк» на ТОВ «Росвен Інвест Україна». (а.с. 11-12 т.2)

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» ( в ред. станом на час винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець зобовязаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти певні дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, в тому числі і виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» ( в ред. станом на час винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону. У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Вимогами ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Судом встановлено, що в порядку виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2010 року державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області було відкрито виконавче провадження 27.10.2011 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Про ОСОБА_4» в розмірі 55489,95 грн. (ВП №29531918) та постановою державного виконавця від 27.10.2011 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення 80639,34 грн. (а.с. 4-7).

Згідно постанови державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 16.02.2012 року по ВП №29531918 в порядку п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачеві - ПАТ «ПроКредитБанк». Також, в даній постанові міститься посилання на припинення чинності арешту та скасування інших заходів примусового виконання рішення. (а.с. 8-9).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( в ред. станом на час винесення оскаржуваної постанови) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Вимогами ст. . 50 Закону України «Про виконавче провадження» ( в ред. станом на час винесення оскаржуваної постанови) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду,винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Однак, суд зазначає, що в даному випадку мало місце повернення стягувачеві виконавчого документа, що передбачено вимогами ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а не закінчення виконавчого провадження за ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», за результатами закінчення якого може бути знято арешт з майна боржника відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, суд відмовляє заявникові у визнанні бездіяльності державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо не зняття арешту з майна, накладеного постановою від 27.10.2011 року та скасуванні даної постанови.

Посилання в п. 2 постанови від 16.02.2012 року на припинення чинності арешту суд вважає таким, що не відповідає вимогам ст.ст. 47-50 Закону України «Про виконавче провадження» ( в ред. станом на час винесення оскаржуваної постанови), однак з врахуванням того, що дане питання та постанова від 16.02.2012 року не є предметом оскарження, судом дане питання не розглядалось.

Також, суд роз*яснює заявникові, що дана справа за скаргою ОСОБА_1 розглядається у межах заявлених вимог в порядку ст. 383 ЦПК України щодо скарг на дії чи бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, однак заявник у випадку наявності порушення його прав не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про порушення його прав власності та зняття арешту з майна.

Згідно ст. 387 ЦПК України за результатами скарги суд постановляє ухвалу.

Аналізуючи представлені вище факти та встановлені судом під час розгляду скарги обставини, дослідивши надані сторонами документи на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про те, що доводи ОСОБА_1, наведені в скарзі є безпідставними, та викладені обставини не відповідають дійсності.

Дії державного виконавця під час винесення постанови від 27.10.2011 року про арешт майна боржника відповідають нормам процесуального та матеріального права, вчинені відповідно до вимог чинного законодавства і відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. станом на час винесення оскаржуваної постанови та проведення відповідних виконавчих дій). Порушень Закону України «Про виконавче провадження» під час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві в частині фактичного не зняття арешту з майна та бездіяльності державного виконавця з цього приводу судом не встановлено.

На підставі викладеного, скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10,11, 209,210, 383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області та скасуванні постанови - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня поставлення ухвали апеляційної скарги.

Суддя :