Справа № 308/1189/17
У Х В А Л А

Іменем України

13 вересня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П., суддів: Джуги С.Д. і ОСОБА_1, при секретарі: Волощук В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 15 червня 2017 року за скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про визнання незаконним дій головного державного виконавця Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_4 щодо відновлення виконавчих проваджень і скасування постанов про відновлення виконавчих проваджень, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії і рішення державного виконавця у лютому 2017 р. (а.с.1-14).

На обґрунтування скарги зазначила, що відновлення виконавчих проваджень (які вже були виконані) є безпідставним і необґрунтованим.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15 червня 2017 р. у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця (органу виконання судових рішень Ужгородського МВ ДВС) відмовлено.

Представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати цю ухвалу та поставити нову, якою скаргу на дії державного виконавця задовольнити. Доводить про порушення норм процесуального права. Указує, що підстав для відновлення виконавчого провадження не було, тому що стягувачі не довели факту перешкоджання саме боржником у доступі до житлового приміщення. Зазначає, що стягувачі 19.08.2016 р. були вселені в квартиру, про що було складено відповідний акт, однак жодного дня там не проживали. Указує, що заяви про відновлення виконавчого провадження були подані через три місяці після виконання рішення суду.

У письмових запереченнях головний державний виконавець Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатський області ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу залишити без змін.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що стягувачі не мають можливості користуватися житловим приміщенням, у яке їх було вселено, тобто рішення суду не виконано, а тому органом виконання судових рішень було обґрунтовано відновлено виконавче провадження.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала залишенню без змін, із таких мотивів.

Як видно з матеріалів справи, на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 червня 2015 р. було видано виконавчий лист № 308/14099/14-ц від 04.12.2015 р.

15.12.2015 р. було відкрито виконавче провадження № 49658800. 31.08.2016 р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з повним і фактичним виконанням рішення суду (а.с.7).

25 листопада 2016 р. ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (представники стягувачів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відповідно) звернулися із заявою до головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатський області ОСОБА_4 із заявою про відновлення виконавчого провадження № 49658800 на виконання рішення Ужгородського міськрайонного від 15 червня 2015 р. у звязку з перешкоджанням боржника стягувачам у проживанні в спірній квартирі шляхом заміни серцевини замка вхідних дверей квартири (а.с.11-12).

09.12.2016 р. головний державний виконавець Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатський області ОСОБА_4 виніс постанову про відновлення виконавчого провадження № 496588800 (а.с.13).

Постановою слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області про закриття кримінального провадження від 06 квітня 2017 р. установлено (зі слів ОСОБА_9В.), що 29 серпня 2016 р. повернувшись із відпустки вона виявила, що вхідні двері є пошкодженими (змінена серцевина та виламана половина дверної коробки), а згодом після приїзду СОГ, ОСОБА_9 замінила серцевину замка (а.с.39-40).

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_3 (боржник) не чинив перешкоди стягувачам щодо вселення їх у спірну квартиру. А самі стягувачі після виконання рішення суду про вселення жодного дня не проживали в спірній квартирі.

Однак, такі не доводи не заслуговують на увагу.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п.2 та п.3 ч.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України. - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.6 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.

Представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 посилається на те, що судом не встановлено, а сторонами не доведено, що перешкоджає у вселенні стягувачів саме боржник.

Так, дійсно ч.6 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» установлено, що перешкоджання для вселення у спірне майно стягувачів має здійснювати саме боржник.

Однак, матеріалами справи встановлено та підтверджено представником боржника, що замки в спірній квартирі замінила дружина боржника.

Тобто, факт заміни замка підтверджений і сторонами не заперечується. Це в свою чергу перешкоджає виконанню рішення суду про вселення стягувачів у спірну квартиру, незалежно від того, хто конкретно змінив замки, оскільки замки замінені в спірній квартирі, наймачем якої є саме боржник ОСОБА_3, а не його дружина ОСОБА_9

Для захисту та відновлення законних прав та інтересів стягувачів щодо виконання судового рішення, ухваленого на їх користь, органом виконання судових рішень правомірно винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку та постановив законну ухвалу.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити. 2. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 15 червня 2017 року залишити без змін. 3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: