АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/959/17 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: забезпечення позову Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Швецової Л.А.,

Суддів: Бровченка І.О., Карімової Л.В.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду виділений матеріал

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини та позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3., третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини та позбавлення батьківських прав.

Просив позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити місцем проживання дитини за місцем проживання його батька, ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1.

02 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову в якій просив: накласти заборону на виїзд його неповнолітнього сина, ОСОБА_2, за кордон в Португалію у супроводі біологічної матері для проживання та навчання; накласти заборону на виготовлення проїзного документу його неповнолітньому сину для виїзду за кордон без згоди батька; до набрання чинності рішення по справі заборонити будь-яким особам у будь-якій формі вчиняти дії щодо вивезення його малолітнього сина за межі м. Харкова без його згоди та залишати дитину з будь-якими особами, зокрема з біологічною матері, ОСОБА_3.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2016 року провадження по вищевказаній справі відкрито.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини та позбавлення батьківських прав

Не погодившись із вказаною вище ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся на цю ухвалу з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що зазначеними діями судді Мамалуй М.В. було знівельовано інститут забезпечення позову у цивільному процесі, що призводить до підриву авторитету правосуддя в Україні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, його вид, який належить застосувати , з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості потрібні для забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволені клопотання про забезпечення заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_2 не містить підтвердженої інформації про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що предметом позову є визначення місця проживання дитини за місцем реєстрації та проживання матері, та позбавлення батьківських прав ОСОБА_3.

З матеріалів справи вбачається, що заява ОСОБА_2 не містить підтвердженої інформації про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони виїзду за кордон та виготовленні проїзного документу на виїзд без згоди батька, та заборони вивозити дитину до набрання чинності рішенням суду.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав до задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 304, п. 3 ч. 1 ст. 312, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: