УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Коротуна В.М.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Попович О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання порушення права приватної власності, визнання порушення прав споживача, зміну правовідношення, стягнення нарахованих відсотків на банківський вклад, відповідальність за порушення грошового зобов'язання, нарахування пені за невиконані платіжні доручення, стягнення реальних збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 10 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про визнання порушення права приватної власності, визнання порушення прав споживача, зміну правовідношення, стягнення нарахованих відсотків на банківський вклад, відповідальність за порушення грошового зобов'язання, нарахування пені за невиконані платіжні доручення та стягнення реальних збитків.

Ухвалою судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 червня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано п'ятиденний строк для сплати судового збору.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 червня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачу з підстав, встановлених ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 звернулась із апеляційною скаргою.

Ухвалою судді апеляційного суду Рівненської області від 07 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без руху, надавши строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору, який не міг перевищувати п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою судді апеляційного суду Рівненської області від 10 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 червня 2016 року визнано неподаною та повернуто позивачу.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді апеляційного суду про повернення її апеляційної скарги та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суддя апеляційного суду, визнаючи апеляційну скаргу неподаною та повертаючи її ОСОБА_3, виходив з того, що заявник у наданий їй строк не усунула недоліки апеляційної скарги, а саме: не сплатила судовий збір.

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов з порушенням норм процесуального закону, виходячи з такого.

Апеляційна скарга за формою і змістом повинна відповідати вимогам ст. 295 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Ухвалою судді апеляційного суду Рівненської області від 07 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було залишено без руху та надано п'ятиденний строк для сплати судового збору у сумі 275 грн 60 коп.

З матеріалів справи вбачається, що як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначала, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» вона звільнена від сплати судового збору (а. с. 1-2, 17), оскільки згідно із цією нормою споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Крім того на виконання вимог ухвали від 07 липня 2016 року ОСОБА_3 подала заяву, у якій також посилалася на те, що вона звільнена від сплати судового збору відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Частиною 3 ст. 22 згаданого Закону встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, які пов'язані з порушенням їх прав.

Закон України «Про захист прав споживачів» у цій частині у зв'язку із прийняттям Закону України «Про судовий збір» (у редакції від 08 липня 2011 року) не змінений, з нього не виключена вказівка про звільнення споживачів від сплати судового збору.

За таких обставин, при чинності Закону України «Про захист прав споживачів», яким встановлені права споживача, визначені механізми їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, серед яких право на звернення до суду, складовою забезпечення якого є звільнення споживача від сплати судового збору, саме по собі незазначення споживачів у переліку осіб, які згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» мають пільги щодо сплати судового збору, не може свідчити про те, що споживачі не мають такої пільги, встановленої відносно них спеціальним Законом, який гарантує захист їх прав.

Покладаючи на позивача обов'язок зі сплати судового збору, апеляційний суд вказаних вимог закону не врахував, неправильно витлумачив закон та дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_3 при поданні апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у справі за її, як споживача, позовом, пов'язаним із захистом її порушених прав, має сплачувати судовий збір.

З огляду на викладене оскаржувана ухвала не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а питання про відкриття апеляційного провадження - передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду Рівненської області від 10 жовтня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун

Судді: І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

О.В. Попович

І.М. Фаловська