Справа № 536/2319/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретарів Кірікової В.С., Ляш О.В., Дяденко С.В.

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл в натурі житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частку в садибі та розподіл в натурі житлового будинку з господарськими будівлями і земельної ділянки з врахуванням цієї частки

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розподіл в натурі житлового будинку з господарськими будівлями.

В обґрунтування позовних вимог, уточнених під час судового розгляду, позивач посилається, що 08 липня 1978 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, неповнолітніх дітей не мають та ним подана заява про розірвання шлюбу до Кременчуцького районного суду. За час спільного проживання та за спільні кошти вони побудували житловий будинок з господарськими будівлями в с.Піщане вул.Заводська, 48 Кременчуцького району Полтавської області. Відповідно до довідки Піщанської сільської ради №1726 від 12.06.2015 року за ним лічиться зазначений житловий будинок, 1981 року забудови та приватизована земельна ділянка площею 0,16 га, які є обєктом права спільної сумісної власності подружжя і їх з відповідачем частки рівні.

Добровільно розділити будинок і земельну ділянку відповідач не бажає, тому просив розділити їх відповідно до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №106-15 від 19 грудня 2015 року по варіанту №1 та виділити йому квартиру №1 в житловому будинку літ. «А»: коридор «1-1» пл.6,1 кв.м. на суму 3824 грн., кухню «1-2» пл. 9,2 кв.м на суму 5766 грн., санвузол «1-3» пл. 5,2 кв.м на суму 3259 грн., передпокій «1-7» пл.14.1 кв.м на суму 8838 грн., всього на суму 21687 грн. По надвірним господарським будівлям на спорудам: погріб під частиною будівлі літ. «Бп» вартістю 1609 грн., сарай літ. «Б» вартістю 3992 грн., сарай літ. «б» вартістю 1180 грн., гараж літ. «В», гараж літ. «В» вартістю 7362 грн., водогін літ. «к» вартістю 690 грн., частину огорожі літ. «№2» вартістю 667 грн., а всього вартістю 15500 грн. Відповідачу виділити квартиру №2 в житловому будинку літ. «А»: кімнату «1-4» пл.8,6 кв.м, а всього вартістю 5390 грн., кімнату «1-5» пл.8,2 кв.м, а всього вартістю 5140 грн., кімнату «1-6» пл.18,0 кв.м на суму 11282 грн., а всього вартістю 21812 грн. По надвірним господарським будівлям та спорудам: сарай убиральню літ. «Г» вартістю 3749 грн., хвіртку літ. «№1» вартістю 262 грн., частину огорожі літ. «№2» вартістю 1447 грн., а всього вартістю 5458 грн. Також розділити земельну ділянку та виділити йому: по будинку 45 кв.м, по земельній ділянці 755 кв.м., всього 800 кв.м. Відповідачу: по будинку 47 кв.м, по земельній ділянці 753 кв.м., всього 800 кв.м і стягнути з відповідача понесені ним судові витрати за проведення експертизи в сумі 3000 грн. та судовий збір в сумі 1766 грн., а всього 2265 грн.

До початку розгляду справи до суду звернулася ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частку в садибі та розподіл в натурі житлового будинку з господарськими будівлями і земельної ділянки з врахуванням цієї частки, де просила прийняти до розгляду її заяву як третьої особи з самостійними вимогами, обєднати з позовом, який розглядається в одне провадження та визнати за нею право власності на 1/3 ч. садиби за адресою: Полтавська область Кременчуцький район с.Піщане вул.Заводська,48 та розподілити в натурі житловий будинок з господарськими будівлями і земельну ділянку з виділенням їй в натурі 1/3 частки.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_6 посилається, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 її батьки, з якими вона проживала з дня народження в с.Піщане вул. Заводська, 50 у дідуся ОСОБА_7, який передав її батькам частину земельної ділянки, де вони збудували будинок згідно свідоцтва на забудову індивідуальної садиби № 146 від 13.05.1981 року по вул. Заводській, де вона зареєстрована та проживає з моменту народження після введення його в експлуатацію до теперішнього часу. В березні 1999 року її батько ОСОБА_1 виїхав на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 до своїх батьків, де проживав по 2010 рік з співмешканкою Вікторією без реєстрації шлюбу. Коли батько відїжджав, то вони домовилися з матірю про порядок поділу майна, яке знаходилось у їх спільній сумісній власності подружжя, про що батько написав 30 квітня 1999 року розписку, що не має претензій на майно, зокрема, на будинок, який згідно його волі перейшов у приватну власність її та матері ОСОБА_3 В період, з 1999 року по 2010 рік, коли відповідач ОСОБА_1 не проживав з ними, за її кошти та матері ОСОБА_3 в будинку та господарських будівлях були проведені ремонтні роботи та будівництво водогону, огорожі, в звязку з чим збільшилася його ринкова вартість, що є підставою для визнання за нею права власності на його 1/3 ч.

Ухвалою суду від 23 лютого 2016 року ОСОБА_5 залучена до справи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору та її позовна заява до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частку в садибі та розподіл в натурі житлового будинку з господарськими будівлями і земельної ділянки з врахуванням цієї частки прийнята до розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, про обставини та підстави якого пояснив так, як це викладено в заяві. Позов третьої особи ОСОБА_5 не визнав та просив їй в задоволенні позову відмовити. Вважає спірний будинок спільною сумісною власністю подружжя: його та його жінки ОСОБА_3, який вони побудували за спільні кошти. Дійсно з 1999 року по 2010 рік він не проживав з сімєю, але ніякої домовленості про розподіл майна не було, розписку він писав, але вона ніякого значення не має, він ні від чого не відмовлявся. За роки його відсутності в будинку проживали його жінка ОСОБА_3 і донька ОСОБА_5, які і повинні були підтримувати технічний стан будинку, що вони і робили: проводили поточні ремонті роботи, в яких він також приймав участь, повернув їм половину вартості водогону і огорожі, але ніяких капітальних будівель і переобладнань в будинку не було проведено. З жінкою та донькою в нього склались вкрай неприязненні стосунки, він хворіє, тому ні коштів, ні здоровя на проведення перебудов будинку в нього не має, тому наполягав на запропонованому ним варіанті розподілу будинку.

Відповідач за первісний позовом ОСОБА_3 позов не визнала та просили в його задоволенні відмовити і пояснила, що в 1978 році вони з відповідачем ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, 29 квітня 1979 року у них народилась донька ОСОБА_5. Спочатку вони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку її батьків. Її батько ОСОБА_7 дозволив передачу їм в користування частини його земельної ділянки для побудови житлового будинку, де вони і розпочали будівництво житлового будинку згідно свідоцтва про забудову індивідуальної садиби №146 від 13 травня 1981 року в с.Піщане по вул.Заводськвй, 48, куди перейшли і три сараї побудовані батьком в 1970 році, які вказані в техпаспорті літерами «б-1», «Б-1», погріб та гараж «В-1». В 1999 році їх сімя розпалась і ОСОБА_1 виїхав на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 до своїх батьків, де він мав іншу сімю. Перед його відїздом, вони домовились про розподіл майна, про що він написав розписку, що будинок залишає їй. Повернувся він в 2010 році. За всі ці роки він ніякої участі у в утриманні будинку не приймав. Вони з донькою ОСОБА_5 вдвох за спільні кошти, а в основному за особисті гроші доньки, та власною працею ремонтували та поліпшували будинок, побудували водогін, огорожу, замінили вікна та двері на пластикові, придбали меблі та інші речі домашнього вжитку, від чого значно збільшилась його вартість. Після повернення в 2010 році позивач участі в утриманні будинку не приймав, вартість комунальних послуг сплачувала донька ОСОБА_5, зловживав спиртними напоями, лікувався від алкоголізму, діючи в перешкод інтересам сімї. Запропонований позивачем розподіл будинку по висновку експертизи не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки експертиза проведена по технічному паспорту виготовленому станом на 2010 рік і не враховує значних покращень будинку. Вважає, що будинок повинен бути розділений з врахуванням участі в його значному поліпшенні їх доньки ОСОБА_5, і що вона має право на його частку на рівні з ними.

Позов третьої особи ОСОБА_6 визнала, вважає його законним та обґрунтованим, не заперечувала проти його задоволення та погодилася на 4 варіант розподілу згідно висновку № 635/636/637/638 судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи складеного 29 вересня 2016 року.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримала, про обставини та підстави якого пояснила так, як це викладено в заяві та з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частину майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яке знаходиться в с.Піщане вул.Заводська,48 Кременчуцького району та виділити їй в натурі 1/3 ч. майна по варіанту №4 висновку експертизи №635/646/637/638 від 29.09.2016 року наступним чином. Виділити ОСОБА_1 на його частку в житловому будинку літ.«А» квартиру №1, що зафарбовано в додатку №10 до висновку в блакитний колір: кухню «1-2» площею 9,2 кв.м, санвузол «1-3» площею 5,2 кв.м, кімнату «1-4» площею 8,6 кв.м, кімнату «1-4» площею 8,6 кв.м загальною площею приміщень 23,0 кв.м, що на 0,133 кв.м менше ідеальної частини, із господарських будівель і споруд відповідно до додатку №11: сарай-вбиральню літ. «Г», частину огорожі №2. ОСОБА_3 виділити на її частину в житловому будинку літ. «А» квартиру №2, що зафарбовано в жовтий колір в додатку № 10 довисновку: коридо «1-1» площею 6,1 кв.м, передпокій «1-7! Площею 14, 1 кв.м, частину кімнати «1-6» площею 3,0 кв.м, загальною площею 23, 2 в.м, що на 0,067 кв.м. більше ідеальної частини, із господарських будівель і споруд відповідно додатку № 11: аогріб з шийкою літ. «Бп», сарай літ. «Б», водогін літ. «К» ( в спільному користуванні з третім співвласником), частину огорожі №2, частину огорожі № 3. Їй, ОСОБА_5, виділити на її частину в житловому будинку літ.»А» квартиру №2, що зафарбовано в рожевий колір в додатку №10 до висновку: частину кімнати «1-6» площею 15,0 кв.м, кімнату «1-5» площею 8, 2 кв.м, загальною площею 23, 2 кв.м, що на 0,067 кв.м більше ідеальної долі, із господарських будівель і споруд: гараж літ.»В», водогін літ. «К» ( в спільному користуванні з другим співвласником), хвіртку №1 ( в спільному користуванні з другим співвласником), частину огорожі №2, частину огорожі №3. Враховуючи, що загальна вартість домоволодіння становить 242588 грн., вартість 1/3 ч. буде становити 80862 грн., а вартість 1/4 частини, що виділяється ОСОБА_1 становить 60818 грн., ОСОБА_3 37/100 90261 грн., їй, ОСОБА_5, 19/50 - 91509 грн., ОСОБА_3 необхідно сплатити ОСОБА_1 різницю в вартості частин в сумі 18592,64 грн.

Для реального розподілу по зазначеному варіанту розподілу необхідно провести наступні роботи: замурувати дверні отвори між приміщеннями «1-1» і «1-2» та «1-4» і «1-7», в приміщенні «1-2» влаштувати перегородку таким чином, щоб утворилося приміщення кухні площею 7,0 кв.м, частини приміщення площею 2, 2 кв.м, розібрати перегородки між кімнатою «1-3», розібрати перегородки між кімнатою «1-3» площею 5,2 кв.м та утвореним приміщенням площею 2,2 кв.м та кімнатою «1-4» площею 8,6 кв.м, отримавши кімнату площею 15,0 кв.м, в зовнішній стіні отриманої кухні площею 7,0 кв.м пробити віконний отвір та влаштувати віконний блок, в зовнішній стіні вищевказаного приміщення на місці віконного отвору пробити дверний отвір та влаштувати дверний блок, в приміщенні «1-7» влаштувати перегородку таким чином, щоб утворилися приміщення площею 2,1 кв.м, приміщення площею 12,0 кв.м, розібрати перегородку між кімнатою «1-1» та утвореним приміщенням площею 2,1 кв.м отримавши приміщення площею 8,2 кв.м, в якому облаштувати кухню, в зовнішній стіні отриманої кухні площею 8,2 кв.м пробити віконний отвір та влаштувати віконний блок, в зовнішній стіні вищевказаного приміщення на місці віконного отвору пробити дверний отвір та влаштувати дверний блок, в кімнаті «1-6» влаштувати перегородку таким чином, щоб утворилися приміщення площею 3,0 кв.м, приміщення площею 15,0 кв.м, розібрати перегородку між отриманим приміщенням площею 12,0 кв.м та утвореним приміщенням 3,0 кв.м, отримавши кімнату площею 15,0 кв.м, в зовнішній стіні кімнати «1-5» пробити віконний отвір та влаштувати віконний блок, в зовнішній стіні вищевказаного на місці віконного отвору пробити дверний отвір та влаштувати дверний блок, в кімнаті «1-6» замурувати один з віконних блоків. ОСОБА_1І побудувати кімнату розміром 2,3х3,4м, в якій влаштувати санвузол площею 4,0 кв.м та коридор площею 1,9 кв.м, ОСОБА_3 побудувати кімнату розміром 2,3х3,5м, в якій влаштувати санвузол площею 4,2 кв.м та коридор площею 1,9 кв.м, їй, ОСОБА_5, добудувати кімнату розміром 2,0х5,6м, в якій влаштувати санвузол площею 4,2 кв.м та коридор площею 3,5 кв.м., та їй, ОСОБА_5, влаштувати вхід на горище для доступу до горищного простору. Зовнішні мережі газопостачання, електропостачання залишити у спільному користуванні та кожному з них обладнати виділені квартири самостійними системами газопостачання та к електропостачання.

Земельну ділянку розділити по варіанту №4 до додатку №11 та виділити ОСОБА_1 в особисте користування 533 кв.м, ОСОБА_3 площею 533 кв.м з трьох ділянок: площами 43,0 кв.м і 451,3 кв.м в особистому користуванні, площею 39 кв.м у спільному користуванні з нею, ОСОБА_5 та їй - площею 533 кв.м з чотирьох ділянок: площами 69,0 кв.м, 42 кв.м, та 383,3 кв.м в особистому користуванні, площею 39 кв.м. у спільному користуванні з ОСОБА_3

Крім цього, просила звільнити її від сплати грошової компенсації в сумі 21061,55 грн. на користь ОСОБА_1 в звязку з тим, що загальний внесок її грошових коштів в будівництво, ремонт та утримання садиби складає 306418 грн., що є на 54% від загальної вартості спірного майна, а також 30860 грн. витрачених нею на комунальні послуги та утримання спірної садиби та стягнути з ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1882, 37 грн. та за проведену експертизу 6620 грн., а всього 8503,37 грн.

Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи та їх уповноважених представників, показання свідків, дослідивши подані сторонами та третьою особою докази та оцінивши їх з точку зору відповідності вимогам належності та допустимості, приходить до наступних висновків.

Кожна особа, як слідує зі змісту ст.3 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають зі сімейного права, пов'язані з визнанням майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини (1948 р.) проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Вирішуючи спір, як зазначено в пункті 23 Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання.

Установлено, що сторони: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 08 липня 1978 у виконавчому комітеті Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, який розірвано рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили.

Відповідно до свідоцтва на забудову індивідуальної садиби зареєстрованого 18 грудня 1981 року у виконкомі Піщанської сільської ради та плану земельної ділянки і червоних ліній забудови ОСОБА_1 виділена земельна ділянка загальною площею 700 кв.м, яка відведена під забудову житлового будинку в с.Піщане вул. Заводська. За спільні кошти та спільною працею сторони в 1981 році побудували житловий будинок в с.Піщане вул. Заводська, 48 Кременчуцького району Полтавської області та стали проживати сімєю з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що визнано сторонами та не потребує доказуванню згідно з вимогами ч.1 ст.61 ЦПК України, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Отже, правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності Сімейним кодексом України 2004 року і тому вони регулюються положеннями Кодексу про шлюб та сімю України, чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Статтею 22 КпШС України визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу передбачено ст.28 КпШС України.

Якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу ( ст. 29 КпШС України).

Аналогічні положення містять ст.ст.60-74 Сімейного Кодексу України, чинного на час розгляду справи.

Згідно довідки № 61/4595 від 27.11.2015 року, Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» зареєстровано нерухоме майно: житловий будинок по вул.Заводській, 48 в с.Піщане Кременчуцького району Полтавської області, частка 1/1, за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності виданого Піщанською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області від 12.04.2010 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 12.04.2010 року Піщанською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, обєктом є житловий будинок з господарськими будівлями розташований в с.Піщане вулиця Заводська, будинок 48: загальна площа 69,4 кв.м, житлова площа 34,8 кв.м; житловий будинок,А, 69,4 кв.м; погріб, Бп; сарай Б,б; гараж В; сарай-вбиральня, Г; огорожа, №1,2; водогін,К; власник ОСОБА_1, частка 1/1.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку: серія ЯГ №655440 від 25 вересня 2009 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,16 га розташованої в с.Піщане вул.Заводська буд.48 Кременчуцького району Полтавської області на підставі рішення Піщанської сільської ради від 24 липня 2006 року №5 сесія 5 скликання, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований в с.Піщане вул.Заводська, 48 Кременчуцького району Полтавської області та земельна ділянка площею 0,16 га розташованої там же є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між сторонами в рівних частинах: по ? кожному.

Обставин для відступу від начала рівності часток подружжя, які б заслуговували на увагу судом не встановлено.

Щодо поділу земельної ділянки, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Сторони в судовому засіданні не заперечували відносно того, що спірна земельна ділянки була приватизована 25 вересня 2009 року позивачем ОСОБА_1, а тому суд, розглядаючи даний спір в частині визнання на неї право власності відповідача в розмірі 1/2 ч. застосовує норми Сімейного кодексу в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

08.02.2011 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя», яким ст.61 СК України доповнено ч.5, згідно якої квартири, приватизовані одним з подружжя під час шлюбу, та земельні ділянки, надані безоплатно у власність одному з подружжя, також є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Однак дана норма діяла до 17.05.2012 року, тобто до прийняття Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», яким виключена ч.5 з ст. 61 СК України, а тому приватизоване майно знову стало особистою приватною власністю. Отже, спільною сумісною власністю подружжя є майно приватизоване з 08.02.2011 року по 17.05.2012 року і підлягає поділу, а майно приватизоване в інший час є особистою власністю дружини, або чоловіка і поділу не підлягає.

В п. 18-2 постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року, із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ від 19.03.2010 року № 2, «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що відповідно до положень статей 81,116 Земельного кодексу України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 Земельного кодексу України та 377 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що приватизована позивачем ОСОБА_1 земельна ділянка, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,16 га розташована в с.Піщане вул.Заводська, 48 Кременчуцького району Полтавської області є спільною сумісною власністю подружжя, а отже підлягає поділу і відповідач ОСОБА_3 має право на її 1/2 ч.

Поділ будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки суд вважає слід провести по варіанту №1 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 106-15 від 19 грудня 2015 року, який погоджений з компетентними ж державними контролюючими органами, що підтверджується висновками Кременчуцького міськрайонного управління Головного управління ДСНС України у Полтавській області від 10 січня 2017 року, Відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області від 05 січня 2017 року та є найбільш зручним в користуванні сторонами, як окремими господарствами, потребує мінімальних перебудов та перепланувань та матеріальних затрат та є більш наближеним до рівності часток.

Відповідно до зазначеного висновку експертизи ринкова вартість спірного житлового будинку з господарськими будівля та земельної ділянки становить 453132 грн., вартість 1/2 ч. становить 226566 грн.

Як вказано в висновку, згідно даним технічного паспорта (а.с.39-40) та натуральному обстеженню експерта на земельній ділянці розташованій в с.Піщане Кременчуцького району Полтавської області по вул.Заводській, 48 загальною площею 1600 кв.м знаходяться такі будівлі та споруди інвентаризаційною вартістю в цінах 2010 року: житловий будинок літ. «А» вартістю 43499 грн., погріб під частиною будівлі літ. «Бп» вартістю 1609 грн., сарай літ. «Б» вартістю 3992 грн., сарай літ. «б» вартістю 1180 грн., гараж літ. «В» вартістю 7362 грн., сарай-убиральня літ. «Г» вартістю 3749 грн., водогін літ. «к» вартістю 690 грн., хвіртка літ. «№1» вартістю 262 грн., огорожа літ. «№2» вартістю 2114 грн. Житловий будинок складається із приміщень: коридору «1-1» пл.6,1 кв.м, кухні «1-2» пл.9,2 кв.м, санвузла «1-3» пл. 5,2 кв.м, кімнати «1-4» пл.8,6 кв.м, кімнати «1-5» пл. 8,2 кв.м, кімнати «1-6» пл.18,0 кв.м, передпокою «1-7» пл.14,1 кв.м, передпокій «1-7» пл. 14,1 кв.м., загальна площа яких становить 69,4 кв.м, житлова 34,8 кв.м.

За позивачем ОСОБА_1 в порядку поділу домоволодіння слід визнати право власності на ? ч. спірного домоволодіння, що становить 577/1000 ідеальної долі , а саме: квартиру №1 вартістю 37187 грн., що згідно з додатком №1 до висновку експертизи зафарбовано в синій колір, і на земельну ділянку площею 800 кв.м, що згідно з додатком №2 зафарбовано в синій колір.

За відповідачем ОСОБА_3 в порядку поділу домоволодіння слід визнати право власності на 1/2 ч. спірного домоволодіння, що становить 423/1000 ідеальної долі, а саме: квартиру №2 вартістю 27270 грн., що згідно з додатком №1 до висновку експертизи зафарбовано в червоний колір, і на земельну ділянку площею 800 кв.м, що згідно з додатком №2 зафарбовано в червоний колір.

Різницю в вартості часток в сумі 9520 грн. з урахуванням індексу зміни вартості станом на 2015 рік до їх ринкової вартості станом на 2010 рік слід стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3

Також сторонам необхідно кожному за власний рахунок в звязку з поділом домоволодіння провести наступні переобладнання в будинку: позивачу ОСОБА_1 демонтувати дверні блоки між приміщеннями «1-4» і «1-7», «1-6» і «1-7» та отвори, що утворилися закласти цеглою, відповідачу ОСОБА_3 між приміщеннями «1-4» і «1-5» встановити дверний блок та в приміщенні «1-5» встановити подвійний вхідний дверний блок та обладнати виділені частини самостійними системами електрозабезпечення, газопостачання , водопостачання та опалення. Поділ горищного приміщення будинку слід згідно лінії розподілу без встановлення перегородки.

Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1766 грн. і за експертизу в сумі 3000 грн., що підтверджено документально.

Також судом встановлено і це не оспорюється сторонами, що позивач ОСОБА_1 з 1999 року по 2010 рік не проживав в спірному домоволодінні та шлюбних відносин сторони не підтримували. Відповідач ОСОБА_3 та їх з позивачем повнолітня донька ОСОБА_5, третя особа, яка заявила позовні вимогами на предмет спору, проживали в будинку, за власні кошти утримували його, а саме: замінили вікна та двері, побудували огорожу та водогін, купили речі домашнього вжитку, сплачували комунальні послуги. Робіт, які б суттєво поліпшили його технічний стан та матеріальні витрати, які б суттєво вплинули на його вартість не встановлено. Так, ні перепланувань, ні будівлі нових приміщень не було проведено, що підтверджується технічним паспортом виготовленим 04 травня 2015 року, де рік забудови житлового будинку та господарчих будівель зазначено до 1999 року.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що проведення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зазначених будівельних та ремонтних робіт носять характер утримання домоволодіння в належному для користування та проживання стані, та не є підставами для висновку суду про визнання права власності на його 1/3 ч. за третьою особою ОСОБА_5 та виділення її в натурі. Суд вважає, що вони можуть бути підставою для її звернення до позивача про повернення витрачених нею власних коштів за проведені роботи, як і сплачені нею кошти за комунальні послуги.

Пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_5, що позивач ОСОБА_1 не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховував та витрачав спільне майно на шкоду інтересам сімї доказами не підтверджені. Докази про перебування його на обліку в медичній установі в звязку з алкогольною залежністю та їх неодноразові звернення до правоохоронних органів в приводу його негативної поведінки відносно ОСОБА_3 не можуть слугувати підставами для висновків суду про те, що він діяв на шкоду сімї, а свідчать про неприязненні стосунки, які склалися між ними в звязку з припиненням шлюбних відносин та розпадом їх сімї.

Заперечення відповідача ОСОБА_3 до висновків судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 106-15 від 19 грудня 2015 року, що вартість обєктів не відповідає ринковим цінам і що там не відображені всі обєкти та неправомірно відображені обєкти, які там відсутні, і що експертиза проводилась за старим технічним паспортом виготовленим в 2010 році не заслуговують на увагу.

Як слідує із описової частини вказаної експертизи, вартість домоволодіння там зазначена за ринковими цінами на день проведення експертизи та застосовано індекс зміни ринкової вартості станом на 2015 рік до їх ринкової вартості станом на 2010 рік. Щодо не відображення експертом всіх обєктів та відображення відсутніх обєктів, то це суперечить технічному паспорту на спірне домоволодіння виготовленому станом на 04 травня 2015 року. Так, оцінюючи порівняльним способом зазначені технічні паспорти, вбачається , що кількість обєктів, зазначених в них є незмінною.

З зазначених підстав суд відмовляє ОСОБА_5 в задоволенні позову до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частку в садибі та розподіл в натурі житлового будинку з господарськими будівлями і земельної ділянки з врахуванням цієї частки в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11,88, 209,212,214,215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл в натурі житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки задовольнити.

Поділити житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, які знаходяться в с.Піщане вул.Заводська,48 Кременчуцького району Полтавської області згідно з висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №106-15 від 19 грудня 2015 року по варіанту № 1.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ч. житлового будинку з господарськими будівлями, що становить 577/1000 його ідеальної частки, розташованого в с.Піщане вул.Заводська, 48 Кременчуцького району Полтавської області та виділити в користування квартиру №1, а саме:

приміщення в житловому будинку літ. «А»: коридор «1-1» пл.6,1 кв.м вартістю 3824 грн., кухню «1-2» пл. 9,2 кв.м вартістю 5766 грн., санвузол «1-3» пл. 5,2 кв.м вартістю 3259 грн., передпокій «1-7» пл.14.1 кв.м вартістю 8838 грн., а всього вартістю 21687 грн.,

із надвірних господарських будівель і споруд: погріб під частиною будівлі літ. «Бп» вартістю 1609 грн., сарай літ. «Б» вартістю 3992 грн., сарай літ. «б» вартістю 1180 грн., гараж літ. «В» вартістю 7362 грн., водогін літ. «к» вартістю 690 грн., частину огорожі літ. «№2» вартістю 667 грн., а всього вартістю 15500 грн.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 ч. житлового будинку з господарськими будівлями, що становить 423/1000 ідеальної частки розташованого в с.Піщане вул.Заводська, 48 Кременчуцького району Полтавської області та виділити в користування квартиру №2, а саме:

приміщення в житловому будинку літ. «А»: кімнату «1-4» пл.8,6 кв.м вартістю 5390 грн., кімнату «1-5» пл.8,2 кв.м вартістю 5140 грн., кімнату «1-6» пл.18,0 кв.м на суму 11282 грн., а всього вартістю 21812 грн.,

із надвірних господарських будівель і споруд: сарай убиральню літ. «Г» вартістю 3749 грн., хвіртку літ. «№1» вартістю 262 грн., частину огорожі літ. «№2» вартістю 1447 грн., а всього вартістю 5458 грн.

В звязку з реальним поділом житлового будинку провести наступні переобладнання за власний рахунок:

ОСОБА_1 демонтувати дверні блоки між приміщеннями «1-4» і «1-7», «1-6» і «1-7».

ОСОБА_3 між приміщеннями «1-4» і «1-5» встановити дверний блок, в приміщенні «1-5» встановити подвійний вхідний дверний блок.

Квартири, що виділяються сторонам, кожна свою, обладнати за власний рахунок самостійними системами електрозабезпечення, а водопостачання та опалення.

Горищне приміщення житлового будинку поділити по лінії розподілу без встановлення перегородки.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ч. земельної ділянки площею 9 800 кв.м, яка знаходиться в с.Піщане вул.Заводська, 48 Кременчуцького району Полтавської

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 ч. земельної ділянки площею 9 800 кв.м, яка знаходиться в с.Піщане вул.Заводська, 48 Кременчуцького району Полтавської

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 різницю в вартості виділених часток в сумі 9520 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5 266 (пять тисяч двісті шістдесят шість) грн.

ОСОБА_5 в позові до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частку в садибі та розподіл в натурі житлового будинку з господарськими будівлями і земельної ділянки з врахуванням цієї частки відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з дня після його проголошення.

У разі застосування ст.218 ЦПК України скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення.

Суддя С. М. Клименко