УХВАЛА

іменем україни

15 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_3, третя особа - публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу

за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова

від 3 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області

від 9 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 21 вересня 2012 року о 08 год. 05 хв. у м. Львів-Брюховичі по вул. Львівській, 1-Б на АЗС 14/21 товариства з обмеженою відповідальністю «Бруком» відповідач ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив п. 10.1 Правил Дорожнього руху України, зокрема почавши рух, не переконався в безпеці, забувши витягнути пістолет з баку, внаслідок чого натягнувся шланг, який за собою вирвав опори та призвів до падіння бензоколонки ПРК №2, від чого дана бензоколонка була пошкоджена, що завдало майнової шкоди підприємству, отже порушив п. 10.1 Правил Дорожнього руху України.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 2 жовтня 2012 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 340 грн в дохід держави.

5 липня 2012 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та спільним українсько-англійським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Інвест» (далі - СП TOB «Магістраль-Інвест») укладено договір добровільного страхування майна підприємств та підприємців. Згідно з договором страхування позивач взяв на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення приміщення автозаправної станції загальною площею 21,6 кв. м.

Згідно з страховим актом від 1 березня 2013 року та розрахунком страхового відшкодування вартість матеріальної шкоди становить 80 304 грн 74 коп., яку було виплачено згідно з платіжним дорученням від 4 березня 2013 року.

Оскільки цивільна відповідальність особи, винної в настанні зазначеної події, була застрахована у ПАТ «СК «Універсальна», таким чином на виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надала своєму страхувальнику страховий захист та відшкодувала завдані ним в результаті дорожньо-транспортної пригоди збитки у розмірі 42 462 грн 65 коп. відповідно до страхової суми зазначеної у п. 9.2 ст. 9 вказаного Закону.

Позивач вважав, що до нього перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, тобто до відповідача на суму 37 842 грн 09 коп.

З урахуванням зазначеного ПрАТ «СК «АХА Страхування» просило стягнути з відповідача на користь позивача 37 842 грн 09 коп. на відшкодування майнової шкоди в порядку регресу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 3 листопада

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області

від 9 лютого 2016 року, у задоволенні позову ПрАТ «СК «АХА Страхування» відмовлено.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «АХА Страхування», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що на правовідносини, що виникли між сторонами, поширюється ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», а не положення ст. 1191 ЦПК України, оскільки позивач має право відшкодування шкоди і порядку суброгації, а регресу. Однак позивач послався в позовній заяві як на ст. 993 ЦК України так і на ст. 1191 ЦК України, просив відшкодувати шкоду в порядку регресу, а не субгорації, тому задоволення позову на підставі ст. 993 ЦК України у даному випадку є виходом за межі позовних вимог.

З такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 21 вересня 2012 року о 08 год. 05 хв. у м. Львів-Брюховичі по вул. Львівській, 1-Б на АЗС 14/21 ТОВ «Бруком» ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1, почавши рух, не переконався в безпеці, забувши витягнути пістолет з баку, внаслідок чого натягнувся шланг, який за собою вирвав опори та призвів до падіння бензоколонки ПРК № 2, від чого дана бензоколонка отримала пошкодження, що завдало майнової шкоди підприємству, отже порушив п. 10.1 Правил Дорожнього руху України.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 2 жовтня 2012 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 340 грн в дохід держави

5 липня 2012 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та СП TOB «Магістраль-Інвест» укладено договір добровільного страхування майна підприємств та підприємців. Згідно з договором страхування позивач взяв на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення приміщення автозаправної станції загальною площею 21,6 кв. м.

Згідно з страховим актом від 1 березня 2013 року та розрахунком страхового відшкодування вартість матеріальної шкоди становить 80 304 грн 74 коп., яку було виплачено згідно з платіжним дорученням від 4 березня 2013 року.

Оскільки цивільна відповідальність особи, винної в настанні зазначеної події, була застрахована у ПАТ «СК «Універсальна», таким чином на виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надала своєму страхувальнику страховий захист та відшкодувала завдані ним в результаті дорожньо-транспортної пригоди збитки у розмірі 42 462 грн 65 коп. відповідно до страхової суми зазначеної у п. 9.2 ст. 9 вказаного Закону.

Звертаючись до суду з позовом, ПрАТ «СК «АХА Страхування» посилалось на те, що товариством було визнано подію, що сталась 21 вересня 2012 року, страховим випадком та виплачено СП ТОВ «Магістраль-Інвест» страхове відшкодування у розмірі 80 304 грн. Позивач вважав, що до нього перейшло право зворотної вимоги до винної особи у заподіяних збитках СП ТОВ «Магістраль-Інвест» на суму 37 842 грн 09 коп. у порядку регресу відповідно до ст. 1191 ЦК України. При цьому позивач послався також на положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», які регулюють порядок відшкодування шкоди у порядку суброгації.

Так, відповідно до вимог ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація).

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди вважали, що позивач має право на відшкодування шкоди в порядку суброгації, проте, незважаючи на посилання норми законодавства, що регулюють таке відшкодування, позивач просив відшкодувати шкоду у порядку регресу, отже, стягнення на користь позивача шкоди в порядку суброгації буде виходом за межі позовних вимог. При цьому суди не звернули увагу на те, що позивач, як на підставу позову, посилався на те, що до нього перейшло право зворотної вимоги до винної у заподіяних збитків особи. Тобто, позов ПрАТ «СК «АХА Страхування» містить лише одну підставу позову.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст. ст. 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Тому в разі посилання позивача не на ту норму закону, суд уточнює підстави позову й застосовує норму закону, яка їм відповідає, незалежно від згоди на це позивача.

При цьому предметом позову є відшкодування шкоди, а не відповідна норма права, на яку посилався позивач.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 6 ст. 130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному ч. 3 цієї статті, суд уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову.

У абз. 2 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» судам роз'яснено, що зокрема, у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав).

Суди наведене не врахували, не звернули увагу на те, що позивачем зазначено одну підставу позову, проте позовна заява містить посилання на норми законодавства, які регулюють різні правовідносини, та у порушення вимог п. 1 ч. 6 ст. 130 ЦПК України не уточнили позовні вимоги, не з'ясували зміст вимоги позивача, унаслідок чого в достатньому обсязі не визначилися з характером спірних правовідносин й правовою нормою, що підлягає застосуванню; у порушення вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України суди не сприяли повному й всебічному з'ясуванню обставин справи, не встановили та не зазначили у рішенні, які права, свободи чи законні інтереси позивача порушені й яким чином вони можуть бути відновлені.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова

від 3 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області

від 9 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик