Справа № 755/5064/17
"18" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Чех Н.А.
з участю секретаря - Кузьменко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що відповідач перебуває на обліку у Лівобережному об'єднаному управлінні ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком. Після проведення перевірки правильності нарахування пенсійних виплат за період з 01.04.2010 по 31.01.2016 були виявлені розбіжності між сумами заробітної плати, врахованої для обчислення пенсії та даними персоніфікованого обліку, у зв'язку з чим виникла переплата пенсії в розмірі 9 321,95 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь переплату, що виникла внаслідок рахункової помилки при автоматизованому способу обробки пенсійної документації.
В судове засідання представник позивача не з'явився, однак в своїй заяві просив позовні вимоги задовольнити, з підстав викладених у позові.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача по доказам, наданим стороною позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.
В суді встановлено, що на обліку у Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває громадянин ОСОБА_1, який отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Для здійснення перерахунку пенсії відповідача відділом персоніфікованого обліку ЦПФУ в Дніпровському районі м. Києва було надано індивідуальні відомості про застраховану особу. Після проведення перевірки правильності нарахування пенсійних виплат за період з 01.04.2010 по 31.01.2016 були виявлені розбіжності між сумами заробітної плати, врахованої для обчислення пенсії та даними персоніфікованого обліку, у зв'язку з чим виникла переплата пенсії у розмірі 9 321,95 грн.
Про факт виникнення переплати пенсії у відповідача свідчить лист Управління з координації та контролю за виплатою пенсій ГУ ПФУ в м. Києві № 137.
Так, на підставі положень статті 1215 ЦК України підлягають поверненню безпідставно набуті пенсії, якщо виплата проведена юридичною особою, але за умови існування її рахункової помилки і недобросовісності з боку набувача.
Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини 1 статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.
Починаючи з 2004 року відділ персоніфікованого обліку органу, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних системи персоніфікованого обліку.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», персоніфікований облік у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.
Нормами статті 21 вказаного Закону встановлено, що персоніфікований облік у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".
Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; органів доходів і зборів; роботодавців; фізичних осіб; органів реєстрації актів громадянського стану; державної служби зайнятості; фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування; компанії з управління активами; зберігача; інших підприємств, установ, організацій та військових формувань.
Так, дані про заробітну плату, в яких перевіркою було виявлено помилки, отримано позивачем самостійно з даних персоніфікованого обліку від структурних підрозділів, відповідальних за ведення персоніфікованого обліку, а не від відповідача, й не є результатом розрахунку, тобто не є рахунковими помилками. Дані обставини також доводять відсутність недобросовісності з боку відповідача.
Таким чином, до даних правовідносин, що склались між позивачем та відповідачем, не можуть бути застосовані норми статті 1215 ЦК України.
Щодо посилань позивача на норми статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як на підставу своїх вимог, то Законом встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Згідно із цим Законом, страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього закону.
Таким чином убачається, що дані про заробітну плату, в яких перевіркою було виявлено помилки, не є рахунковими помилками або недостовірними даними, поданими відповідачем або страхувальником, та не підтверджують наявність недобросовісності або зловживань з боку відповідача.
Викладені обставини свідчать про те, що у даному випадку відсутні будь-які підстави для застосування до правовідносин положень ст. 1215 ЦК України та ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Крім того, правова позиція, висловлена постановою Верховного суду України від 22.01.2014р. по справі 6-151цс13, прийнятою за наслідками неоднакового застосування судами касаційних інстанцій одних і тих самих норм матеріального права, встановлено, що стаття 1215 ЦК України може застосовуватись лише при наявності підтвердженої доказами рахункової помилки, а безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 1, 21 Закону України Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 15, 16, 1215 ЦК України, ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 224-228, 233, 294 ЦПК України, суд,
У задоволенні позовних вимог Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення не було подано.
Суддя: