Справа №521/7952/15-ц
Провадження №2/521/642/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року місто Одеса

Малиновський районний суд місто Одеси у складі:

головуючого судді Плавича І.В.,

при секретарі Дукіній Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УСК «Гарант-Авто», ОСОБА_2, ПП «Смартком» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УСК «Гарант-Авто», ОСОБА_2, ПП «Смартком» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди.

В обґрунтування власної позиції, позивач посилався на ті обставини, що ОСОБА_1 має право керування автомобілем марки «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_1.

27 лютого 2014 року відбулась ДТП за участю вказаного автомобілю під керуванням ОСОБА_1, а також автомобілю марки «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Вказана ДТП призвела до заподіяння певних механічних пошкоджень автомобілю позивача.

ОСОБА_1 вказував, що в результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення, водія ОСОБА_2 було, зокрема, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що відшкодовувати заподіяну шкоду повинні ПАТ «УСК «Гарант-Авто» як страховик винної особи, ОСОБА_2 як особа, що завдала шкоди, а також ПП «Смартком» як поручитель виконання відповідного обовязку. Відтак, позивач просив суд: стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» суму майнової шкоди у розмірі 50000,00 гривень та суму пені в розмірі 9128,76 гривень; стягнути з ОСОБА_2 суму майнової шкоди у розмірі 39768,80 гривень, суму моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень; стягнути з ПП «Смартком» 100,00 гривень за договором поруки; а також стягнути солідарно з ПАТ «УСК «Гарант-Авто», ОСОБА_2 суму витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 гривень.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної справи, причини неявки суду не відомі, але від особи надійшла заява про підтримання вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.

Представник ПАТ «УСК «Гарант-Авто» у судове засідання не зявився, товариство повідомлялось судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі, однак сторона брала участь у засіданнях по справі, від відповідача надходили письмові заперечення проти позову.

Представник відповідача ПП «Смартком» у відкрите судове засідання не зявився, підприємство повідомлялось судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість часткового задоволення заявлених позовних вимог виходячи з наступного.

Під час розгляду цивільної справи і на підставі присутніх в ній доказів судом було встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобілю марки «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_1, на підставі довіреності від 17 серпня 2012 року право керування вказаним транспортним засобом належить ОСОБА_1

27 лютого 2014 року відбулась ДТП за участю автомобілю марки «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілю марки «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 Згідно постанови Болградського районного суду Одеської області у справі про адміністративне правопорушення від 14 квітня 2014 року, суд встановив наявність в діях ОСОБА_2 порушення Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України під №1306 від 10 жовтня 2001 року, у звязку з чим прийшов до висновку про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

ДТП за участю вказаних автотранспортних засобів під керуванням наведених осіб призвела, зокрема, до заподіяння механічних пошкоджень автомобілю марки «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_1.

В матеріалах справи присутній висновок №12/05/15-1 від 12 травня 2015 року, складений оцінювачем ОСОБА_4 (ТОВ «Феміда та Немезида»), згідно якого загальна сума відновлювального ремонту автомобілю марки «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_1, визначена на рівні 89768,80 гривень.

Даний висновок заперечувався стороною відповідача ОСОБА_2 У звязку з цим ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 09 червня 2016 та ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2016 року призначались судові експертизи стосовно визначення вартості відновлення автомобілю марки «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Однак жодна з призначених експертиз проведена не була у звязку із нездійсненням стороною відповідача ОСОБА_2 оплати вартості дослідження, матеріали справи повернуто до суду без виконання.

Як зазначає ст. 1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ч.ч.1,2 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів та обладнання. При цьому, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, орєнди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.3 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Як встановлено п.13 постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

В процесі розгляду даної цивільної справи та вирішуючи питання про розмір належної до стягнення суми майнової шкоди, суд встановив, що цивільно-правова відповідальність водія автомобілю марки «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та даний автомобіль був забезпеченим транспортним засобом із лімітом відповідальності страховика зокрема за шкоду, заподіяну майну потерпілих у розмірі 50000,00 гривень.

Страховою компанією не було виплачено ОСОБА_1 суми страхового відшкодування. З урахуванням викладеного, суд погоджується із обґрунтованістю відповідних вимог ОСОБА_1 та приходить до висновку, що з відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» підлягає стягненню сума майнової шкоди в рамках ліміту відповідальності страховика у розмірі 50000,00 гривень.

Згідно ст. 1194 ч.1 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З урахуванням викладеного та на підставі встановлених по справі обставин, суд вбачає обґрунтованим стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 89768,80 50000,00 = 39768,80 гривень.

Як встановлює ст. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Заявляючи вимоги про стягнення пені за порушення строків виплати страхового відшкодування у розмірі 9128,76 гривень, позивачем розраховано дані суми виходячи з простроченої суми виплати страхового відшкодування, кількості днів прострочення та показників облікової ставки НБУ. З даними розрахунками суд погоджується та вбачає обґрунтованим стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» суму пені в розмірі 9128,76 гривень.

В силу ст. 23 ч.ч.1,2,3,4 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується, зокрема, грішми. При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ст. 1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як розяснюють п.п. 3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року (в редакції від 27 лютого 2009 року), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже зважаючи на вимоги позивача щодо компенсації заподіяної моральної шкоди, суд визнає, що особі з боку ОСОБА_2 дійсно було заподіяно певної моральної шкоди, однак суму компенсації, заявлену до стягнення, суд вбачає надмірною. Спираючись на принцип виваженості, розумності та справедливості, суд вважає, що вимога про компенсацію заподіяної моральної шкоди має бути обмежена сумою в розмірі 2000,00 гривень.

Разом з тим, суд не може погодитись із обґрунтованістю вимог, заявлених ОСОБА_1 до ПП «Смартком», оскільки стороною не представлено суду належних та допустимих доказів наявності підстав для поруки підприємства за зобовязаннями ПАТ «УСК «Гарант-Авто».

Як наводить ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У звязку із задоволенням даного позову, суд вбачає обґрунтованим стягнути в рівних частках з ПАТ «УСК «Гарант-Авто», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме: суму витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 гривень. Суду представлено розрахунок суми витрат на правову допомогу, який в порядку ст. 84 ч.2 ЦПК України відповідає граничним розмірам компенсації, встановленим ст.ст. 1,2 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

При цьому, у звязку з тим, що позивачем при предявленні позову не оплачувався судовий збір, з огляду на задоволення заявлених вимог, суд доходить висновку про стягнення на користь держави суми неоплаченого судового збору з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» у розмірі 1378,00 гривень, та з ОСОБА_2 у розмірі 551,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «УСК «Гарант-Авто», ОСОБА_2, ПП «Смартком» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 50000,00 гривень.

Стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 суму пені у звязку з простроченням виплати страхового відшкодування в розмірі 9128,76 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 39768,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму компенсації моральної шкоди в розмірі 2000,00 гривень.

Стягнути в рівних частках з ПАТ «УСК «Гарант-Авто», ОСОБА_2 суму витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 гривень.

Стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь держави суму неоплаченого судового збору в розмірі 1378,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму неоплаченого судового збору в розмірі 551,20 гривень.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: