Дата документу Справа №
Справа № 22-ц/778/1318/17
У Х В А Л А

10 березня 2017 р. м. Запоріжжя

Суддя судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області Кочеткової І.В., розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2012 року ПАТ «Дельта банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості 407 700, 00 грн., з розрахунку 13% річних за весь час фактичного користування кредитом, за кредитним договором № 56-011/ФК-08 від 27.02.2008 р.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2013 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у цій справі відмовлено.

Копія судового рішення отримана представником Банку Торбуновою 01.04.2013 року, що підтверджується поштовим повідомленням про надсилання копії судового рішення (а.с.87).

06 лютого 2017 року ПАТ «Дельта банк» подало апеляційну скаргу про скасування судового рышення, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку Банк зазначав, що про існування оскаржуваного рішення суду їм стало відомо лише в кінці 2016 року в ході внутрішньобанківської перевірки АТ «Дельта банк».

Ухвалою судді апеляційного суду від 13 лютого 2017 року апеляційна скарга Банку залишена без руху як така, що не сплачена судовим збором, та як така, що не містить поважності причини спропуску строку на апеляційне оскарження. Банку надано п'ятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги та 30 днів для звернення до апеляційного суду з заявою про поновлення строку з зазначенням іншої причин його пропуску.

Копія ухвали апеляційного суду отримана представником Банку 17 лютого 2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.121).

21.02.2017 року Банком вимоги ухвали суду в частині сплати судового збору у наданий строк виконано.

07 березня 2017 року ПАТ «Дельта банк» подало повторно заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку Банк зазначав, що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення про отримання співробітником АТ «Дельта банк» копії рішення суду. Проте вказаний лист з рішенням не був переданий безпосередньо до відділу для ознайомлення та відповідного прияйняття рішення щодо його оскарження, оскільки відділ знаходиться за іншою юридичною адресою. З цих підстав даний поштовий лист був втрачений, а відповідальний юристконсульт позбавлений можливості своєчасно оскаржити вказане рішення суду.

Частиною першою статті 67 ЦПК України встановлено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом, - встановлюються судом.

Відповідно до положень частини першої статті 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

При цьому частиною першою статті 73 ЦПК України визначено, що за заявою сторони або іншої особи суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і поновити пропущений строк або продовжити пропущений строк у разі його пропущення з поважних причин.

Однак, ні в клопотанні від 06 лютого 2017 року, ані в заяві від 07 березня 2017 року Банк не навів мотивів, за якими можливо визнати поважними причини пропуску процесуального строку для подання апеляційної скарги. Доводи представника Банку про те, що копія оскаржуваного рішення отримана Банком лише наприкінці 2016 року, при внутрішньобанківській перевірці, являються неспроможними, оскільки спростовуються письмовими доказами - рекомендованим повідомленням, яке відправлене 25.03.2013 року, а отримане представником банку - 01.04.2013 року за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 39, так як саме ця адреса зазначена в позовній заяві банку як адреса для листування.

Неналежне виконання працівниками Банку своїх посадових обов'язків, не здійснення контролю за результатом розгляду справи у суді, втрата судового рішення не є підставою для поновлення процесуального строку.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

Аналогічна правова ситуація має місце і в цій справі.

Таким чином, поновлення Банку процесуального строку апеляційного оскарження судового рішення через чотри роки після набуття ним законної сили призведе до порушення принципу правової визначеності та порушення права відповідачів на справедливий судовий розгляд за пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак передбачених законом підстав для поновлення процесуального строку апеляційного оскарження судового рішення не вбачаю.

Банк не вичерпав усіх передбачених законом способів захисту порушеного права за вказаним кредитним договором.

Відповідно до частини 3 статті 297 ЦПК України якщо вказані скаржником підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст.294, 297 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2013 року залишити без задоволення, визнавши причини пропуску процесуального строку неповажними.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя: Кочеткова І.В.