УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/3047/16-ц

Провадження № 2/638/2360/17

06.03.2017 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харків Хайкін В.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23.02.2016 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про витребування майна та визнання права власності.

Цивільна справа надійшла до Дзержинського районного суду м. Харкова 23.02.2016 року, знаходилась в провадженні судді Гайдук Л. П.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.03.2016 року провадження по вищевказаній скарзі відкрито.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.11.2016 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна та визнання права власності залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17.01.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Приватного підприємства юридичної компанії «Право груп» задоволено: ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.11.2016 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу удової справи між суддями, цивільна справа №638/3047/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна та визнання права власності надійшла у провадження судді Хайкіна В. М. 02.02.2017 року.

Як роз'яснено у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК України виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.02.2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна та визнання права власності залишено без руху у звязку з невідповідністю позовної заяви вимогам статті 119 ЦПК України.

14.02.2017 року позивач отримала ухвалу по даній справі, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, повернуте на адресу суду, а також 16.02.2017 року представник позивача отримала ухвалу суду, про що свідчить розписка, та на виконання вимог ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.02.2017 року про залишення позову без руху представником позивача 21.02.2017 року надано нову редакцію позовної заяви із зазначенням імя (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місце знаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, докази, що підтверджують кожну обставину, а такожзазначено, що судовий збір необхідно сплачувати у тому розмірі, який і був оплачений при предявленні позову відповідачу.

Проте із таким твердженням представника позивача не можна погодитись з огляду на наступне.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 80 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Так, представником позивача ціна позову визначена у розмірі 353500 грн., тобто вартість квартири АДРЕСА_1 згідно пункту 2.1 договору купівлі продажу квартири від 28.07.2006 року.

Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених ч. 5 ст. 216, ст. 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК).

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. (з наступними змінами і доповненнями), вартість спірного майна у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, визначається за погодженням сторін, а при його відсутності за дійсною вартістю майна на часрозгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за якою майно може бути продане в даному населеному пункті або місцевості.

За таких обставин ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, поняття якої є за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості.

Так, зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та витребувати цю квартиру з чужого незаконного володіння ОСОБА_2, проте підтверджуючих доказів вартості спірного обєкту нерухомості на час розгляду справи суду не надано.

Згідно статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Таким чином, позивач, відповідно до частини 2 статі 60 ЦПК України, повинен був провести оцінку нерухомого майна, на яке він просить визнати за собою право власності, звернувшись до відповідного експерта (оцінщика), надавши суду звіт (висновок про ринкову оцінку вартості нерухомого майна).

В ухвалі Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.02.2017 року про залишення позову без руху позивачу було розяснено, що відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент подання позову до суду), за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Тому навіть якщо у позивача були труднощі із визначенням вартості спірного майна, він міг оплатити судовий збір за ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент подання позову до суду) у його максимальному розмірі, а в подальшому за допомогою суду все ж визначити вартість обєкта нерухомості та повернути надмірно сплачений судовий збір.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна та визнання права власності підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись п. 8 ч. 1 ст.207, ч.2 ст.207, 208-210, 293-294 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна та визнання права власності - залишити без розгляду.

Розяснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: