Справа № 219/1911/17
Провадження №6/219/47/2017
У Х В А Л А

Іменем України

10 березня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

подання державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби

про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України,

встановив:

03 березня 2017 року державний виконавець Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби звернувся до суду з поданням, в якому просить розглянути подання та винести рішення, яким встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Державний виконавець Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд подання у його відсутності.

З урахуванням ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За результатами вивчення матеріалів справи та подання, судом встановлено, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2014 року у справі №373/2073/14-ц вирішено, зокрема, стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Артемівської міськради Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, офіційно не працевлаштований, на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 800,00 гривень щомісячно, починаючи з 06.08.2014 року до досягнення дитиною віку повноліття. З наступною індексацією зазначеної суми аліментів відповідно до закону. На підставі рішення суду 13 жовтня 2014 року видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 від 13 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження №45434627. На даний час виконавче провадження перебуває на виконанні у головного державного виконавця Гайчукової Ю.С. Зазначена постанова надсилалась на адресу боржника, яка зазначена у виконавчому документі: м. Часів Яр по вул. Рокосовського, 16, проте уз позначкою «за зазначеною адресою не проживає» конверт був повернений до виконавчої служби.

Обґрунтовуючи подання державний виконавець посилається на те, що боржник рішення не виконує, жодних дій щодо виконання не здійснює.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Державний виконавець при проведенні виконавчих дій зобов'язаний діяти не лише у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження", але й дотримуватися інших законів, використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Частинами 2-3 статті 2 Протоколу No.4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен є вільним залишати свою країну, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Так, забезпечення майнових прав не може здійснюватись шляхом обмеження основоположних свобод.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відтак, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. При цьому, саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом встановленого строку не може свідчити про ухилення його від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, згідно якої «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Питання щодо обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України порушується за наявності доказів ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням. Такі докази суду не надані.

Разом з тим, суду не надано доказів вжиття всіх заходів примусового виконання рішення, установлених Законом України "Про виконавче провадження", своєчасного та повного вчинення виконавчих дій, доказів обізнаності боржника про наявність щодо нього відкритого виконавчого провадження, вжиття заходів щодо розшуку останнього, реалізації боржником своїх прав і обов'язків у виконавчому провадженні, ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, неможливості виконання рішення суду, а також підтвердження наміру виїхати найближчим часом за межі України.

Враховуючи, що державним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення вчинені не всі можливі виконавчі дії, суд вважає, що вжиття обраного державним виконавцем обмеження на даний час не є єдиним можливим та необхідним способом забезпечення примусового виконання боржником вказаних рішень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», Закону України «Про виконавче провадження», статтями 208, 209, 210, 377-1 статті 10 статті 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні подання головного державного виконавцяБахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_5 про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької областіпротягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами у справі, які не були присутні при її проголошенні, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя Т.В. Давидовська