УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Закропивного О.В., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 27 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 17 жовтня 2012 року він влаштувався на роботу юрисконсультом до відповідача. При прийнятті на роботу відповідач пообіцяв виплачувати йому мінімальну заробітну плату. Трудові відносини між ними належним чином оформлені не були, проте він фактично виконував обов'язки юриста. Взяті на себе зобов'язання щодо виплати заробітної плати відповідач не виконував належним чином, за період з жовтня 2012 року по травень 2015 року заробітна плату йому не вплачувалась взагалі, утворилась заборгованість у розмірі 36 393 грн. 1 липня 2016 року він звільнився з роботи у відповідача. Зазначав, протягом всього часу роботи у відповідача йому не надавалась відпустка, тому при звільненні відповідач мав виплатити йому компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 3 554 грн.

Ураховуючи наведене, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 36 393 грн та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 3 554 грн, а усього 39 947 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду хмельницької області від 27 вересня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, на підставі доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно виходили із того, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають із договору доручення і регулюються главою 68 ЦК України. При цьому позивачем не доведено, що ним, крім зазначених у довіреностях повноважень, виконувались інші види робіт, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Також суди вірно вважали, що положення ст. 24 КЗпП України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин з огляду на недоведеність факту існування трудових відносин між сторонами.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 27 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В. Закропивний

С.П. Штелик