Справа № 357/5552/16-ц Головуючий у І інстанції Кошель Л. М.
Провадження № 22-ц/780/3539/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 14.09.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що 16 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № CNL-001/152/2006, відповідно до умов якого відповідач отримала від банку кредит у розмірі 18 000 дол. США зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 11% річних на строк до 17 серпня 2020 року. Повернення кредиту та процентів мало відбуватися шляхом сплати позичальником щомісяця рівними частинами ануїтетних платежів. 12 червня 2014 року між банком та позичальником було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору щодо зменшення фіксованої процентної ставки з 11% до 6,50% річних у період з 16 червня 2014 по 15 вересня 2014 року.

Позивач свої зобовязання за договором виконав повністю, надавши відповідачу кредит, однак остання свої обовязки належним чином не виконувала, в звязку з чим станом на 12 квітня 2016 року за відповідачкою рахується заборгованість в розмірі 14 185,91 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку становить 362 742,21 грн., з яких сума кредиту дорівнює 11 747,64 дол. США, що еквівалентно 300 394,19 грн.; сума несплачених відсотків з 25.04.2014 по 11.04.2016 року становить 2 438,27 дол. США, що еквівалентно 62 348,02 грн.

17 жовтня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» відповідно до п.1.9.1 кредитного договору направив ОСОБА_2 вимогу про дострокове виконання зобовязань у повному обсязі, яка підлягала виконанню протягом 30 календарних днів з дати її одержання позичальником. Згідно зворотного повідомлення відповідач отримала досудову вимогу 31 жовтня 2014 року, однак заборгованість перед позивачем не погасила, в зв»язку з чим ПАТ «ОТП Банк» і звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2017 року в задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № CNL-001/152/2006, відповідно до умов якого відповідач отримала від банку кредит у розмірі 18 000 дол. США зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 11% річних на строк до 17 серпня 2020 року.

Згідно частини першої укладеного між сторонами кредитного договору повернення кредиту та процентів мало відбуватися шляхом сплати позичальником щомісяця рівними частинами ануїтетних платежів. Для розрахунку процентів мав використовуватися фіксований відсоток у розмірі 11,00% річних + FIDR /плаваюча процентна ставка, яка підлягає корегуванню протягом дії договору/.

Згідно п.1.5.1 частини другої кредитного договору позичальник зобовязався щомісячно здійснювати погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами у строки та в розмірах встановлених графіком погашення кредиту.

Відповідно до п.1.9.1. банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов»язань за цим договором. При цьому, виконання боргових зобовязань повинно бути проведено позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Судом також встановлено, що позивач свої зобовязання за договором виконав повністю, надавши відповідачу кредит, однак остання свої обовязки належним чином не виконувала, в звязку з чим станом на 12 квітня 2016 року за відповідачкою рахується заборгованість в розмірі 14 185,91 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку становить 362 742,21 грн., з яких сума кредиту дорівнює 11 747,64 дол. США, що еквівалентно 300 394,19 грн.; сума несплачених відсотків з 25.04.2014 по 11.04.2016 року становить 2 438,27 дол. США, що еквівалентно 62 348,02 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строків позовної давності, оскільки 03.08.2012 року ПАТ „ОТП Банк направив позичальниці ОСОБА_2 вимогу про дострокове повернення кредиту в повному обсязі в тридцятиденний строк з моменту отримання вимоги, змінивши тим самим строк виконання зобов»язання.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, згідно ч.ч.1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, що 12 червня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено Додатковий договір №1, яким передбачалися зміни до кредитного договору в частині розміру процентної ставки (а.с.12-14). Згідно п.3.3. Додаткового договору він набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх боргових зобов»язань по кредитному договору; цей додатковий договір є невід»ємною частиною кредитного договору.

Після укладення 12 червня 2014 року Додаткового договору ОСОБА_2 виконувала умови договорів в частині погашення заборгованості до 16 жовтня 2014 року, коли нею було здійснено останній платіж, що підтверджується наявним в справі розрахунком.

Вищенаведені обставини свідчать про переривання перебігу позовної давності, який розпочався у вересні 2012 року після надіслання банком позичальнику вимоги про дострокове погашення заборгованості, оскільки відповідач своїми діями по підписанню у червні 2014 року Додаткового договору та подальшій сплаті чергових платежів до жовтня 2014 року визнала наявність у неї перед банком боргових зобов»язань.

Враховуючи викладене, помилковим є висновок суду про те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення з позовом до суду, оскільки цей строк, який, дійсно, розпочався у вересні 2012 року, був перерваний підписанням сторонами Додаткового договору 12 червня 2014 року, з якого згідно вимог ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності розпочався заново.

Оскільки висновки суду про підстави для відмови в позові не відповідають обставинам справи і судом при вирішенні справи неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позову ПАТ «ОТП Банк», колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити відсотки.

З наявного в справі розрахунку заборгованості (а.с.21) вбачається, що станом на 12.04.2016 року за укладеним між сторонами договором рахується заборгованість на загальну суму 14 185,91 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 362 742 грн. 21 коп., та складається із заборгованості за кредитом в сумі 11 747,64 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 300 394 грн. 19 коп., та заборгованості за відсотками в розмірі 2 438,27 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 62 348 грн. 02 коп.

Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами, неспростованими відповідачем, підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за ним заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обовязків по поверненню кредиту, вимоги позивача, як кредитора, про стягнення цієї заборгованості з відповідача, як позичальника, є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду про відмову в позові - скасуванню з підстав, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ «ОТП Банк» підлягають стягненню понесені останнім по справі судові витрати на суму 11 426 грн. 37 коп., факт понесення яких підтверджується наявними в справі письмовими доказами.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2017 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №CNL-001/152/2006 від 16 серпня 2006 року у розмірі 14 185,91 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 362 742 грн. 21 коп., та складається із заборгованості за кредитом в сумі 11 747,64 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 300 394 грн. 19 коп., та заборгованості за відсотками в розмірі 2 438,27 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 62 348 грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судовий збір в розмірі 11 426 грн. 37 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: