Справа № 0538/217/2012
Провадження № 6/265/57/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Щербіна А.В.,за участю секретаря Себко Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі подання Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі по тексту Лівобережний ВДВС) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2017 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя звернувся старший державний виконавець Лівобережного ВДВС ОСОБА_2 з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на виконанні у Лівобережному ВДВС перебуває виконавчий лист № 2/538/729/2012 , виданий 26 квітня 2012 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «ПроКредитБанк». 12 жовтня 2016 року згідно заяви стягувача державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого документа. Боржник за викликом до відділу не зявляється. Копію постанови направлено боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак лист повернувся до відділу ДВС у звязку із закінченням терміну зберігання. Згідно ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслана постанова про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. 26 грудня 2016 року державним виконавцем накладено арешт на все рухоме майно боржник. Виконавчий документ боржником не виконаний. Згідно відомостей з ДФС та ПФУ боржник ніде не працює, пенсію не отримує, відкриті рахунки у банківських установах відсутні. Державним виконавцем неодноразово булло здійснено вихід за адресою боржника, однак двері ніхто не відчиняв, залишалась повістка з викликом до відділу, але боржник не зявляється. Ухвалою суду № 0538/217/2012 від 16 січня 2017 року замінено сторону у виконавчому провадженні, а саме ПАТ «ПроКредитБанк» на ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». 24 січня 2016 року до відділу надано заяву щодо направлення поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_3

У судове засідання на розгляд подання державний виконавець не зявився.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 33 Конституції України, ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а також за змістом ст. 313 ЦК України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну і повертатися у свою країну.

За вимогами ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За положеннями п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон не за наявністю факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно з п. 5 ст. 6 цього Закону, у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань, можливо обмеження у праві виїзду за межі України.

Звертаючись до суду, державний виконавець обґрунтовував подання такими складовими як наявність статусу боржника у виконавчому провадженні і непогашення ним боргу у добровільному порядку, що зумовили необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення виконання виконавчого документу.

Проте, суд вважає, що сам по собі факт невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про його ухилення від виконання покладених на нього обов'язків. На момент звернення до суду з даним поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Окрім цього, державним виконавцем 26 грудня 2016 року винесено постанову, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, як йшлось вище, то, із урахуванням цього суд не впевнився в обґрунтованості вимог щодо обмеження ОСОБА_1 в свободі пересування і праві виїзду за кордон, що задекларовано ратифікованими Україною міжнародними нормами (ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права), Конституцією України і Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Оскільки державним виконавцем не надано будь-яких доказів про ухилення боржника від виконання зобовязань, а саме на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 належним чином повідомлялась про виклики до ВДВС, ознайомлений із постановою про відкриття виконавчого провадження, тому суд не знаходить достатніх підстав вважати, що боржник дійсно свідомо і злісно ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішеннями суду.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання щодо обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.33 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні подання старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовити.

2. На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційного суду в Донецькій області через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя _____________________