Номер провадження: 22-ц/785/4330/17
Головуючий у першій інстанції Гайда-Герасименко О. Д.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_3, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2017 року,

встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що мати позивачки за життя дуже хворіла, проживала з позивачкою, а після її смерті позивачка фактично прийняла спадщину, заяв про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала.

Проте, у встановлений законом строк не звернулась з заявою про прийняття спадщини, оскільки після смерті матері перебувала у напруженому емоційному стані, вчасно не встигла зібрати всі необхідні правовстановлюючі документи для подання до нотаріальної контори, крім того у неї склались погані відносини з чоловіком матері.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2017 рокупозовну заяву ОСОБА_2 задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк в 3 (три) місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивачки ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1

Факт родинних відносин позивачки з померлою матір'ю підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 25.01.2002 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, а спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою та для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді гаражів, які розташовані на території м. Білгород-Дністровський, грошових внесків, цінних паперів та житлового будинку.

У першу чергу право на спадкування за законом входять діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є її донька- ОСОБА_2 та чоловік - ОСОБА_3

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивачка від спадщини після смерті матері не відмовлялась, заяв про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала, тобто фактично прийняла спадщину після смерті померлої, користується, володіє спадковим майном та сплачує всі необхідні платежі. Але, у встановлений законом строк не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки після смерті матері перебувала у напруженому емоційному стані, вчасно не встигла зібрати всі необхідні правовстановлюючі документи для подання до нотаріальної контори, крім того у неї склались погані відносини з чоловіком покійної матері.

Бажаючи прийняти спадщину після померлої матері позивачка 28.10.2016 року звернулась до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 (а.с.62)

Нотаріусом позивачці було запропоновано звернутись до суду за захистом своїх прав на оформлення спадщини з позовом про продовження строку на прийняття спадщини, оскільки позивачкою був пропущений строк для прийняття спадщини, визначений чинним законодавством України, будь-яких інших перешкод для прийняття спадщини не наведено, що підтверджується листом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори від 28.10.2016 року №1617/01-16.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважним. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з роз'ясненнями викладеними в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

О.С.Комлева

Ю.І.Кравець