Справа № 587/1477/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Домненко Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, повязаних з виконанням доручення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування витрат, повязаних з виконанням доручення, посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_2 в усній формі було укладено договір доручення, з метою реалізації якого 08 листопада 2013 року було видано довіреність, якою довірено позивачу (повіреному) представляти інтереси довірителя( відповідача) та вчиняти в його інтересах юридичні дії щодо оформлення спадкових прав на все майно, яке залишилось після померлої ОСОБА_3, а саме: житлового будинку за адресою смт. Хотінь, 69 Сумського району Сумської області, земельних ділянок площею 0,0600 га та 0,4800 га. В подальшому на імя позивача надійшов лист з рекомендованим повідомленням від відповідача із вкладенням до нього копії заяви ОСОБА_2 до приватного нотаріуса про здійснення реєстрації скасування/припинення дії раніше виданої довіреності від 08 листопада 2013 року. На виконання укладеного в усній формі договору доручення та виданої з метою його реалізації довіреності позивачем були понесені витрати, повязані з виконанням доручення в розмірі 4630 грн. 12 коп., які позивач просив стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, його представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проти позову заперечували, посилаючись на те, що позивач після відкликання довіреності не надав звіт про вчинення по довіреності дії та не передав все отримане по довіреності, а саме свідоцтво про право власності за законом, технічний паспорт та інші документи, тобто не виконав дії, на вчинення яких був уповноважений.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, позов таким, що не підлягає задоволенню.

У відповідності з ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. ( ч. 1 ст. 237 ЦК України). Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.( ст. 239 ЦК).

У відповідності з ч. 1 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. ( ч. 3 ст. 244 ЦК).

У відповідності з ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. ( ст. 249 ЦК). Представництво за довіреністю припиняється у разі, зокрема, скасування довіреності особою, яка її видала ( п.3 ч.1 ст. 248 ЦК України).

У відповідності з ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. ( ст. 1003, 1004 ЦК).

Повірений зобов'язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.( ст. 1006 Цивільного кодексу України).

Договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: 1) відмови довірителя або повіреного від договору; 2) визнання довірителя або повіреного недієздатним, обмеження його цивільної дієздатності або визнання безвісно відсутнім; смерті довірителя або повіреного. Довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною.( ст. 1008 ЦК).

У відповідності з ст. 1007 ЦК України довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення. Довіритель зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором, відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення. Довіритель зобов'язаний виплатити повіреному плату, якщо вона йому належить.

У відповідності з ст. 1009 ЦК України якщо договір доручення припинений до того, як доручення було повністю виконане повіреним, довіритель повинен відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення, а якщо повіреному належить плата - також виплатити йому плату пропорційно виконаній ним роботі. Відмова довірителя від договору доручення не є підставою для відшкодування збитків, завданих повіреному припиненням договору, крім випадку припинення договору, за яким повірений діяв як комерційний представник.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини ( ст. 11 ЦК України).

У відповідності з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.( ст. 627 ЦК). Договір є обов'язковим для виконання сторонами. ( ст. 629 ЦК).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.( ст. 638 ЦК).

Судом вставлено, що 08 листопада 2013 року було видано довіреність, якою ОСОБА_2, відповідно до договору доручення, укладеного між сторонами в усній формі, довіряє ОСОБА_1 оформити спадкові права на все майно, яке залишилося після померлої 27 вересня 2005 року матері відповідача ОСОБА_3.

Для цього, у відповідності з довіреністю ОСОБА_2 доручив ОСОБА_1 представляти його інтереси у всіх органах та установах, незалежно від форм власності та підпорядкування, представляти мої інтереси в органах нотаріату, у відповідному бюро технічної інвентаризації, у відповідних органах /управліннях чи відділах/ земельних ресурсів, у відповідних відділах державної реєстрації актів цивільного стану по питанню отримання необхідних документів, розписуватися в якості представника, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що можуть виникнути в ході реалізації повноважень за довіреністю, подавати на реалізацію документи видані та/чи оформленні за цією довіреністю на ім'я /за участю/ довірителя, одержувати необхідні рішення, дозволи, довідки, підписувати будь-які документи, які стосуватимуться наданих довіреністю повноважень, вести його справи в судах, а також виконувати інші дії, передбачені довіреністю.

У відповідності з ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З тексту довіреності, укладеного у відповідності з усним договором доручення, не вбачається, що укладений між сторонами усний договір доручення, на підставі якого видана довіреність, є відплатним. Текст довіреності не містить посилання на те, що ОСОБА_1 має тримати від ОСОБА_2 оплату за дії, на виконання яких уповноважений позивач. Не зазначено в тексті довіреності і порядку розрахунку між сторонами за виконану роботу, не визначений розмір коштів, що мав би отримати ОСОБА_1 у разі виконання доручення, довіреність не містить посилань на те, що ОСОБА_1 взагалі має право на отримання грошової винагороди за виконання передбачених довіреністю дій.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 1000, 1007, 6. 626, 627, 237, 244,245 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, повязаних з виконанням доручення за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя