Справа № 202/1149/17
Провадження №2/202/1092/2017
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

17 лютого 2017 року суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороз В.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВБ», ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

«16» лютого 2017 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити майно накладенням арешту шляхом заборони відчуження на все рухоме та нерухоме майно ТОВ «НВБ», , а також рухоме та нерухоме майно, що знаходиться за адресою: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Байкальська, будинок 9 Б, та належить на праві приватної власності ТОВ «НВБ», .

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що необхідність застосування судом заходів до забезпечення позову обґрунтовується тим, що невжиття засобів забезпечення позову ускладнить та унеможливить виконання рішення по даній справі, через наявну можливість відповідачів відчужити належне їм майно.

Сторони у судове засідання не викликались, відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши надані позивачем документи судом встановлено, що між позивачем та відповідачами виник спір про стягнення заборгованості.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що невжиття засобів забезпечення позову ускладнить та унеможливить виконання рішення по даній справі, через наявну можливість відповідачів відчужити належне їм майно.

Щодо майна, яке належить на праві власності відповідачу, існує загроза його відчуження, що в подальшому ускладнить виконання рішення суду.

Статтею 151 ЦПК України, передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до статті 129 Конституції України рішення суду є обов'язковим до виконання.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

З огляду на наведені обставини триваючі порушення прав позивача, вжиття заходів забезпечення позову є необхідним, з огляду на подальший захист прав позивача у цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 967 ЦК України, зазначається , що для осіб, між якими виник спір про право на річ, можуть передати цю річ третій особі, яка бере на себе обов'язок після вирішення спору повернути річ особі, визначеній за рішенням суду або за погодженням усіх осіб, між якими є спір.

Згідно зі ст. 20 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014, зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову , наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Відповідно до статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам, що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку.

Суд вважає, що передання на зберігання майна, що знаходиться у власності ТОВ «НВБ» ОСОБА_2 є законним, оскільки ОСОБА_2 є солідарним боржником за договором позики від 07.11.2016 року.

Частиною 2 ст. 976 ЦК України передбачено, що річ, яка є предметом спору, може бути передана на зберігання за рішенням суду.

Зберігачем у цьому разі може бути особа, призначена судом, або особа, визначена за домовленістю сторін, між якими є спір. Річ передається на зберігання іншій особі за її згодою, якщо інше не встановлено законом. Зберігач має право на плату за рахунок сторін, між якими є спір.

Позивач надав свою згоду на те, щоб зберігачем спірного нерухомого майна було призначено ОСОБА_2, який фактично є солідарним боржником по даному договору позики.

Від відповідача-1 через канцелярію суду також надійшла заява про те, що він не заперечує щоб зберігачем спірного нерухомого майна було призначено ОСОБА_2.

В матеріалах справи наявні докази на підтвердження вимог заяви, тобто заява про забезпечення позову є обґрунтованою та відповідає вимогам, передбаченим ч.2 ст. 151 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 151, 152, 153 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВБ», ОСОБА_2, про стягнення заборгованості - задовольнити.

Застосувати заходи забезпечення позову шляхом складання постанови про арешт майна та заборони відчуження на все рухоме та нерухоме майно ТОВ «НВБ», , а також рухоме та нерухоме майно, що знаходиться за адресою: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Байкальська, будинок 9 Б, та належить на праві приватної власності ТОВ «НВБ», .

Передати на відповідальне зберігання ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 «в» (гурт.), зазначене майно із правами зберігача, щодо транспортування, використання, розпорядження, залучення на договірних підставах третіх осіб, з метою запобігання пошкодження або знищення, або зменшення вартості майна та (або) підтримання належних умов зберігання з правом користування таким майном.

Дана ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, набирає законної сили з дати її прийняття «17» лютого 2017 р. та підлягає негайному виконанню в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно Закону України «Про виконавче провадження » дана ухвала може бути предявлена до виконання протягом року з моменту її прийняття, а саме до «17» лютого 2018 року.

Місце знаходження майна: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Байкальська, буд. 9Б.

Стягувач:

ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, НОМЕР_3, виданий Кіровським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області «25» травня 2009 року, адреса місця реєстрації: м. Дніпро, вул. Каховка, 1-а, гурт.

Боржник:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НВБ», , зареєстроване за адресою: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Байкальська, буд. 9Б.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали.

Суддя В.П. Мороз