Справа № 344/9350/17
Провадження № 4-с/344/107/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу стягувачеві, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулася з вказаною скаргою, в обґрунтування якої покликалася на те, що на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у Івано-Франківському МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-4009/2011 від 23.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в сумі 195223,50грн. 30.05.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обовязків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника, тому представник скаржника просила визнати рішення державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № 51224187 від 30.05.2017 року неправомірним, скасувати дану постанову державного виконавця та зобовязати його відновити виконавче провадження № 51224187 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-4009/2011 від 23.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в сумі 195223,50грн.

В судове засідання представник ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» не зявилася, однак в матеріалах справи міститься заява від представника скаржника, в якій він скаргу підтримав, просив скаргу задоволити та розглянути таку за його відсутності.

Державний виконавець в судовому засіданні скаргу заперечив, долучив до матеріалів справи копії матеріалів виконавчого провадження. Просив в задоволенні скарги відмовити.

Відповідач по справі ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи положення ст. 386 ЦПК України щодо строку розгляду скарги суд вважає, що скаргу слід розглянути за відсутності державного виконавця, надіславши йому копію ухвали для забезпечення можливості оскарження з моменту отримання, що не позбавить його права на справедливий розгляд справи.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що 23.01.2012р. Івано-Франківським міським судом був виданий виконавчий лист №2-4009/2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» заборгованість за кредитним договором № 4/06/05-05/ж від 12.09.2006 року в сумі 193403,50грн., 1700грн. витрат по оплаті судового збору та 120грн.витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.6-7) на підставі якого у Івано-Франківському МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області було відкрито виконавче провадження ВП № 51224187.

30.05.2017 року державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки майно на яке можна звернути стягнення у боржника не виявлено (а.с.4-5).

Як вбачається із п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як слідує з норм ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За нормами ст.18 цього ж закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Скаржник зазначив, що державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обовязків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника.

Частиною 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Державним виконавцем вжито передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень: зроблено запити в реєструючи органи, з проханням повідомити про наявність будь-якого майна, зареєстрованих транспортних засобів, наявності пенсійного забезпечення у боржника, та долучено відповідні відповіді; 05.04.2017р. здійснено вихід за місцем проживання боржника, де встановлено, що двері зачинені і ніхто не відчиняє, що підтверджується відповідним актом державного виконавця.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно вимог 383, 384 ЦПК та зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, за ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відтак враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена державним виконавцем відповідно до вимог Закону, правомірно і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. 60, 209-210, 383-387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу стягувачеві відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Татарінова