Провадження № 2/409/369/17
У Х В А Л А

про забезпечення позову

07 березня 2017 року смт. Білокуракине

Суддя Білокуракинського районного суду Луганської області Полєно В.С., розглянувши заяву заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білокуракинського районного суду Луганської області перебуває вищевказана цивільна справа.

Позовні вимоги направлені на стягнення заборгованості за договором позики.

Позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити його шляхом накладення арешту на особисте рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2, а також на ? частку у праві спільної сумісної власності подружжя майна, що придбане в період шлюбу та зареєстроване на його дружину ОСОБА_3

Необхідність вжиття заходів щодо забезпечення позову позивач обґрунтував тим, що згідно з п. 4.1 договору позики позичальник зобовязався повернути суму позики до 31 січня 2017 року включно, а також розписки, на оборотній стороні якої боржником власноручно зроблено запис «Мои телефоны обязуюсь не менять до погашения долга 099-855-5678». Строк повернення суми позики минув, позичальник від виконання свого обовязку повернення боргу ухиляється, на телефонні дзвінки не відповідає, ці факти свідчать про наміри боржника не віддавати суму позики, тобто, існує реальна можливість створення відповідачем перешкод для виконання судового рішення у випадку задоволення позову шляхом приховування майна, на яке може бути звернене стягнення (відчуження майна тощо).

Значна сума заборгованості, що заявлена до стягнення, відсутність жодних документально підтверджених відомостей про вжиття з боку Відповідача будь-яких дій, спрямованих на погашення заборгованості впродовж тривалого часу, а також викладені в даній заяві причини необхідності забезпечення позову, надають підстави допускати ймовірність настання обставин, за яких належне на праві власності майно Відповідачу, можуть бути відчужені.

Високий ступінь ризику неплатоспроможності Відповідача означає наявність очевидної небезпеки заподіянню шкоди правам та інтересам Позивача, захист цих прав Позивача може стати неможливим без прийняття вищезазначених заходів забезпечення. Невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог щодо стягнення з Відповідача грошових коштів.

Накладення арешту на майнові права Відповідача на період розгляду справи в суді, тимчасово обмежить право розпорядження Відповідача майновими правами. Зазначене обмеження не дасть змогу відчужити Відповідачу майнові права, а значить у разі винесення рішення на користь Позивача та його не виконання у добровільному порядку надасть можливість, примусово виконати рішення суду шляхом звернення стягнення на майнові права Відповідача.

Сторони в судове засідання не з'явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву позивача слід задовольнити з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд може вжити заходи щодо забезпечення позову, якщо невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановлення обовязку вчиняти певні дії, зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником та інші дії.

Частинами 2 та 3 ст. 152 ЦПК України визначено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 3 вказаної Постанови Пленуму визначено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. З метою забезпечити виконання судового рішення в майбутньому можна накласти арешт також на випущені у будь-якій формі акції, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, оскільки такий арешт не зупиняє та не обмежує інші права учасників товариства, у тому числі право на участь в управлінні останнім, на одержання інформації про його діяльність і дивідендів.

Відповідно до п. 6 зазначеної вище Постанови Пленуму особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя.

Значна сума заборгованості, що заявлена до стягнення, відсутність жодних документально підтверджених відомостей про вжиття з боку Відповідача будь-яких дій, спрямованих на погашення заборгованості впродовж тривалого часу, а також викладені в даній заяві причини необхідності забезпечення позову, надають підстави допускати ймовірність настання обставин, за яких належне на праві власності майно Відповідачу, можуть бути відчужені.

Високий ступінь ризику неплатоспроможності Відповідача означає наявність очевидної небезпеки заподіянню шкоди правам та інтересам Позивача, захист цих прав Позивача може стати неможливим без прийняття вищезазначених заходів забезпечення. Невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог щодо стягнення з Відповідача грошових коштів.

Накладення арешту на майнові права Відповідача на період розгляду справи в суді, тимчасово обмежить право розпорядження Відповідача майновими правами. Зазначене обмеження не дасть змогу відчужити Відповідачу майнові права, а значить у разі винесення рішення на користь Позивача та його не виконання у добровільному порядку надасть можливість, примусово виконати рішення суду шляхом звернення стягнення на майнові права Відповідача.

Таким чином, суд вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення вимог позивача, а вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач відповідає позовним вимогам та спрямований на забезпечення виконання рішення суду та відновлення прав позивача.

При цьому суд також враховує, обраний спосіб забезпечення позову не порушує права та інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

З метою забезпечення позову, до розгляду справи по суті, накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а також на ? частку у праві спільної сумісної власності подружжя майна, що придбане в період шлюбу та зареєстроване на дружину ОСОБА_3, (ідентифікаційний код НОМЕР_2) ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Строк пред'явлення ухвали до виконання вважати один рік з дати її винесення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні ухвали суду - протягом п'яти днів з дня отримання її копії до Апеляційного суду Луганської області через Білокуракинський районний суд Луганської області.

Суддя Білокуракинського районного суду

Луганської області ОСОБА_4