Ухвала

іменем україни

22 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, та на земельну ділянку; про виселення з житлового будинку та припинення реєстрації місця проживання в ньому, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» на рішення апеляційного суду Київської області від 14 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ПАТ «АКБ «Капітал» звернулось до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є правонаступником ВАТ «АКБ «Капітал», який 09 жовтня 2007 року уклав з ОСОБА_4 кредитний договір №39-К.02/09/10/07, за умовами якого банк надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 454 тис. грн, а остання в свою чергу зобов'язалась щомісячно до 08 жовтня 2012 року повертати кредит частинам та сплачувати проценти за користування ним у розмірі 20 % річних від залишку кредиту.

Цього ж дня, між сторонами було укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_4 передала ВАТ «АКБ «Капітал» в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,251 га за цією ж адресою.

ОСОБА_4 умови кредитного договору виконувала не належним чином, а тому позивач просив в рахунок погашення заборгованості у загальному розмірі 1 699 990,10 грн звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за позивачем права власності на ці об'єкти нерухомого майна; виселити відповідачів та інших осіб з житлового будинку, припинити реєстрацію їх місця проживання в цьому об'єкті нерухомого майна.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2016 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення боргу ОСОБА_4 за кредитним договором від 09 жовтня 2007 року у розмірі 1 197 389,42 грн звернуто стягнення на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку площею 0,251 га по АДРЕСА_1, ринковою вартістю 925 800 грн. Право власності ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок та земельну ділянку припинено і визнано таке право власності за ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал».

Зобов'язано ПАТ «АКБ «Капітал» сплатити ОСОБА_4 різницю між вартістю предмета іпотеки та розміром боргу за кредитним договором у розмірі 202 130,58 грн.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 14 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Зі змісту укладеного сторонами договору іпотеки вбачається, що задоволення вимог іпотекодержателя шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки здійснюється у позасудовому порядку та передбачає, що це застереження, що визнається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності останнього на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Встановивши, що у позасудовому порядку питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки сторонами не вирішувалось, апеляційний на підставі встановлених обставин справи та з урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року в справі № 6-1851цс15, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

З урахуванням вказаного колегія суддів вважає, що апеляційний суд, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур О.В. Попович