У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_6, ОСОБА_7, заінтересовані особи: Красногвардійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Бабушкінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 7 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 звернулись до суду з указаною заявою. Зазначали, що батьком ОСОБА_6 є ОСОБА_9, який за національністю є «росіянином», що підтверджується свідоцтвом про народження від 10 січня 1963 року, а дідом - ОСОБА_10, який є «поляком», що випливає з витягу з державного реєстру актів цивільного стану від 11 лютого 2015 року. У свідоцтві про народження та актовому записі про народження ОСОБА_8 зазначено, що його батьками є росіяни, хоча батько ОСОБА_9 все життя вважав себе поляком. У ОСОБА_8 є карта поляка серії НОМЕР_1, що свідчить про належність його до народу Польщі. Не погоджуючись з тим, що за документами він вважається росіянином за національністю, ОСОБА_8 звернувся до Красногвардійського відділу РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою про внесення змін до актового запису про народження, а саме: виправити національність з «росіянина» на «поляка», проте у внесенні таких змін йому було відмовлено із посиланням на втрату чинності нормативно-правових актів, які регулювали це питання. У свідоцтві про народження та актовому записі про народження ОСОБА_7, яка є дочкою ОСОБА_8, національність батька зазначено «росіянин», а матері - «українка». Посилаючись на те, що вони все життя вважали себе за національністю поляками, дотримувались культурних звичаїв польського народу, зберегли мову, просили встановити юридичний факт того, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за національністю є поляками, що потрібно ОСОБА_7 для полегшення імміграції до Республіки Польща.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 7 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2016 року, у задоволенні заяви відмовлено.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просять рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення їх заяви.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, яке видано 10 січня 1963 року Октябрським рай бюро ЗАГС м. Дніпропетровська. Згідно зазначеного свідоцтва батьками останнього зазначені ОСОБА_9 «росіянин» та ОСОБА_12 «росіянка» (а.с. 9).

ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, яке видано 29 квітня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська. Згідно зазначеного свідоцтва батьками останньої зазначені ОСОБА_6 - «росіянин» та ОСОБА_13 - «українка» (а.с. 10).

Відповідно до витягу з «Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження» батьком ОСОБА_9 (батьком заявника) є ОСОБА_9 (дід заявника) за національністю «поляк», а матір'ю ОСОБА_14 - «росіянка» (а.с.13).

Статтею 1 ЦПК України, визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні».

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні», до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до абз. 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадського стану» від 07 липня 1995 року № 12 питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Тобто, передбачена можливість встановлення національності особи, у випадку відсутності відомостей щодо її національності у актових записах про народження, а не зміна запису про національність особи у випадку наявності запису про належність до тієї чи іншої національності.

Так як національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень в актовий запис про її народження щодо національності її батьків за умови відсутності таких відомостей.

Суди попередніх інстанцій, встановивши, що національність батьків ОСОБА_6 зазначена як «росіяни», дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для встановлення національності заявника як «поляк». Вимоги ОСОБА_7 є похідними від вимог ОСОБА_6, а тому суди правильно відмовили останній у задоволенні її вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, оскільки висновків судів попередніх інстанцій не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та вірно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 7 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова