РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/16003/15-ц

Провадження № 2/643/1304/17

12.09.2017 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Довготько Т.М.

за участю секретаря Бахметьєвої Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова знаходиться позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2016 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за розпискою від 01.02.2015 року в розмірі 1 317 000 грн. 00 коп. та судовий збір у сумі 6090,00грн.

Ухвалою Московського районного суду від 01.11.2016 року, заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2016року, ухваленому у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Позивач ОСОБА_1 25.07.2017 року уточнив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу в розмірі 1 549 357 грн. 20 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 01.02.2015 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до договору ОСОБА_2 отримала у борг грошові кошти в розмірі 60 000 доларів США, що еквівалентно 1 549 357 грн. 20 коп. на момент подання уточненої позовної заяви. Згідно до умов вказаного договору відповідач зобовязалася повернути вказані грошові кошти 01.07.2015 року. Отримання відповідачем грошових коштів, за договором позики, з зазначенням строку їх повернення підтверджується розпискою наданою відповідачем на підтвердження укладеного договору. Незважаючи на те, що строк повернення грошових коштів сплинув, відповідач від своїх зобовязань ухилився і кошти не повернула.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 01 лютого 2015 року відповідач ОСОБА_2 під розписку отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі - 60 000 доларів США. При цьому, ОСОБА_2 в розписці зазначила, що зобовязується повернути 60 000доларів США ОСОБА_1 01 липня 2015 року /а.с.4/.

Оскільки сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час і визначили строк повернення грошей про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови.

Оригінал вказаної розписки був досліджений судом в судовому засіданні. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов'язку про повернення боргу.

Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 відносно того, що розписка 01.02.2015 року нею не писалася та не підписувалась.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За клопотанням відповідача ОСОБА_2, з метою забезпечення її права на подання доказів та обстоювання правової позиції, судом згідно ухвали від 17.01.2017 року по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу. На вирішення експертів були поставлені питання відносно того, чи виконано підпис у вказаному вище Договорі поруки ОСОБА_2

В ухвалі від 17.01.2017 року судом також було роз'яснено сторонам, що згідно ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Копії вказаної ухвали були направлені сторонам по справі.

Експертом на адресу суду було направлено клопотання про надання додаткових матеріалів та копії рахунків для оплати вартості експертизи.

Вказане клопотання експерта разом з рахунками судом було направлено відповідачу ОСОБА_2 та її представнику, проте рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулись на адресу суду у звязку з закінченням терміну зберігання.

Проте експертиза сплачена не була.

Враховуючи наведене, 05.07.2017 року судовим експертом ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_3 на адресу суду було надіслано Повідомлення № 6317 від 23.06.2017 року про неможливість надання висновку у зв'язку із несплатою вартості експертизи.

Таким чином, судом в межах повноважень, визначених ЦПК України, було вжито всіх необхідних заходів для забезпечення права відповідача ОСОБА_2 на подання доказів, в тому числі доказів на підтвердження того, що підпис в Договорі поруки виконаний не нею.

Проте експертизу не було виконано через обставини, що залежали виключно від поведінки осіб, які заявили клопотання про проведення експертизи.

Враховуючи наведене вище, суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 відносно того, що остання не підписувала Договору позики, оскільки всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини, а саме висновку експертизи.

Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики (борговою розпискою), шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 60 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на час подання уточненої позовної заяви до суду становить 1 549 357 грн. 20 копійок.

Зважаючи на те, що відповідач свої зобов'язання у визначений термін не виконав, добровільно грошові кошти не повернув, у позивача виникло право на звернення до суду з позовом.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 6090,00 грн., що документально підтверджується квитанцією, долученою до матеріалів цивільної справи /а.с. 3/.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за розпискою від 01.02.2015 року в розмірі 1 549 357 /один мільйон пятсот сорок девять тисяч триста пятдесят сім/ грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 6090 /шість тисяч девяносто/грн. 00коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.М.Довготько