У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Пегас Туристик», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа Агенцій «Гарячі тури», фізична особа- підприємець ОСОБА_4, про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 25 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що у червні 2015 року звернувся до туроператора - товариства з обмеженою відповідальністю «Пегас Туристик» (далі - ТОВ «Пегас Туристик») від імені якого діяла фізична особа-підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_4 на підставі субагентського договору від 14 липня 2014 року № 337 з метою придбання туристичних послуг у вигляді туристичного пакету до Туреччини з 10 по 18 липня 2015 року. Зазначив, що на підставі наданого йому рахунку-фактури від 19 червня 2015 року № 11290 позивач здійснив передоплату в розмірі 19 920 грн для бронювання туристичного туру, а 24 червня 2015 року позивачем заплачено залишок коштів у розмірі 19 917 грн. За два дні до туру він звернувся до ФОП ОСОБА_4 за необхідними документами для туристичної поїздки до Туреччини, проте отримав відмову. Того ж дня він особисто звернувся до ОСОБА_4 з вимогою про повернення сплачених ним грошових коштів і також отримав відмову у їх поверненні.

Таким чином, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив позов задовольнити та стягнути кошти.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 лютого 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Пегас Туристик» на користь ОСОБА_3 39 837 грн сплачених за договором на туристичне обслуговування від 19 червня 2015 року № 01001 та судовий збір в розмірі 487 грн 20 коп. і всього на загальну суму 40 324 грн 20 коп.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 25 квітня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 лютого 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процессуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, обумовлену договором послугу не надав, грошові кошти не повернув, у зв'язку з чим перед позивачем виникла заборгованість, яка не погашена.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що внаслідок винних дій ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури», які виразились у неперерахуванні цим товариством коштів, сплачених позивачем ОСОБА_3 20 і 24 червня 2015 року в розмірі 39 837 грн, відповідачу ТОВ «Пегас Туристик», були порушені права позивача та заподіяні йому збитки. Відповідачем ТОВ «Пегас Туристик» позивачу збитки не заподіювались, при цьому, позивач вимог до ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» не заявляв, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Установлено, що 19 червня 2015 року між ФОП «ОСОБА_4.» (турагент), що діє від імені туроператора ТОВ «Пегас Туристик» (туроператор), на підставі субагентського договору, укладеного між турагентом та ТОВ «мережа Агенцій «Гарячі Тури» та ОСОБА_3 (турист) укладено договір на туристичне обслуговування № 01001, за умовами якого тероператор за плату зобов'язується надати туристу комплекс туристичних послуг (турпродукт), а турист зобов'язаний прийняти ці послуги і оплатити їх на умовах цього договору.

З квитанцій ПАТ КБ «ПриватБанк» від 20 та 24 червня 2015 року, убачається, що ОСОБА_3 сплатив на рахунок ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» відповідно 19 920 грн та 19 917 грн.

З повідомлення ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» на адресу ФОП «ОСОБА_4.» убачається, що останню повідомлено про ануляцію заявки ОСОБА_3 з причини виникнення заборгованості ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» перед ТОВ «Пегас Туристик».

Апеляційний суд дійшов висновку, що ТОВ «Пегас Туристик» позивачу збитки не заподіювались, а вимог до ТОВ «мережа Агенцій «Гарячі Тури» позивачем заявлено не було. Проте суд не звернув уваги на таке.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послугою вважається діяльність виконавця послуг з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем.

Згідно зі ст. 20 Закону «Про туризм» за договором про туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт).

Згідно із ч. 8 ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста.

Агентські відносини регулюються главою 31 ГК України, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 297 ГК України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

У ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно із ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, установлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним у повному обсязі перед замовником за порушення договору.

За змістом ч. ч. 1, 2, 10 ст. 20, ч. 2 ст. 30, ч. ч. 1, 2 ст. 32, ч. 1 ст. 33 Закону України від 15 вересня 1995 року «Про туризм», ч. 4 ст. 10 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів», ст. ст. 610 і 611, ч. 5 ст. 653, ч. 1 ст. 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

У разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб'єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-42цс13 від 3 липня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, апеляційний суд не звернув уваги на те, що ФОП «ОСОБА_4.» (турагент), діяла від імені туроператора ТОВ «Пегас Туристик», на підставі субагентського договору, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб'єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор, який у даній справі є ТОВ «Пегас Туристик», а тому висновок суду апеляційної інстанції про те, що у даному випадку збитки ОСОБА_3 заподіяні саме ТОВ «мережа Агенцій «Гарячі Тури», до якого позивач вимог не заявляв, є помилковим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 25 квітня 2016 року скасувати, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 лютого 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик