САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2329/16-ц
Провадження №2/726/110/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2017 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі Сківернічук А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Чернівецьої міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно в якій вказує, що 17 квітня 2016 року померла ОСОБА_3, мати позивача. Остання звернулась до Другої чернівецької державної нотаріальної контори щодо оформлення права на спадщину за заповітом, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою м. Чернівці, вул. Смоленська, 100-Б, у звязку із тим, що нею не надано нотаріальній конторі правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Вказує, що будинковолодіння № 100-Б по вул. Смоленській в м. Чернівці складається із житлового будинку літ.А загальною площею 94,3 кв.м. та житловою площею 61,60 кв.м., літньої кухні літ.Б, сарай літ.В, сарай літ.Г, вбиральня літ.Д, вигрібної ями І, огорожі №1-2. Житловий будинок літ.А складається із коридору 8,9 кв.м., кімнати 9,6 кв.м., кімната 10,10 кв.м., кімната 20,6 кв.м., кухні 8,4 кв.м. санвузлу 5,8 кв.м, кмнати 11,6 кв.м., кімнати 19,3 кв.м. Вказані споруди були побудовані до 1992 р.

Зазначає, що рішенням виконкому Чернівецької міськради депутатів трудящих №246/9 від 23 травня 1958 р. було відведено ОСОБА_4 земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво розміром 0,06 га по пров. Ленківському №6 та в подальшому їй було відведено в натурі присадибну ділянку під індивідуальне житлове будівництво та отримано генплан земельної ділянки із зазначенням місця будинку. ОСОБА_4 в 1956 році одружилась із ОСОБА_2 та змінила прізвище на Маланюк.

Враховуючи викладене, з метою реалізації своїх спадкових прав, позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на будинковолодіння із належними до нього будівлями та спорудами №100-Б по вул. Смоленській в м. Чернівці.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, проте надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Представник Чернівецької міської ради судове засідання не зявився, проте надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Чернівецької міськради депутатів трудящих №246/9 від 23 травня 1958 р. було відведено ОСОБА_4 земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво розміром 0,06 га по пров. Ленківському №6.

05 червня 1958 р. ОСОБА_4 було відведено в натурі присадибну ділянку під індивідуальне житлове будівництво по пров. Ленківському №6, як це вбачається із акту. Також ОСОБА_4 було отримано генплан земельної ділянки із зазначенням місця будинку, копія якого міститься в матеріалах справи.

15 вересня 1958 р. було укладено договір між відділом комунального господарства виконкому Чернівецької міської ради депутатів трудящих та ОСОБА_4 як забудовником, згідно якого вона отримала в безстрокове користування земельну ділянку за адресою м. Чернівці, пров. Ленківському №6. Також у вказаному договорі зазначається в примітках на 1 стор., що план земельної ділянки та проект будівництва будинку знаходяться по одному екземпляру у кожної сторони. Тобто на момент укладення договору проект будівництва вже був виготовлений, однак надати його для дослідження в судовому засіданні позивач не може, оскільки він не зберігся.

Окрім того, те що ОСОБА_4 здійснювала будівництво підтверджується довідкою Чернівецького меблевого комбінату від 22.09.1958 року.

ОСОБА_4 в 1956 році уклала шлюб із ОСОБА_2 та змінила прізвище на Маланюк, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-МИ № 336857 від 03.06.1981 року.

17 квітня 2016 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-МИ № 162287.

Згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 є її дочка ОСОБА_1, яка прийняла спадщину належним чином. Відповідач ОСОБА_2 відмовився від прийняття належної йогму обовязкової частки спадщини, що підтверджується його заявою № 180 від 15.09.2016 року.

Позивач звернулась до Другої чернівецької державної нотаріальної контори щодо оформлення права на спадщину за заповітом, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.11.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою м. Чернівці, вул. Смоленська, 100-Б, у звязку із тим, що нею не надано нотаріальній конторі правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Як вбачається із листа ЧКОБТІ №1932 від 21.09.20016 р., згідно реєстрової книги та архівної справи буд. 100-Б по вул. Смоленській (колишній провулок Ленківський, 6) м. Чернівці право власності в Чернівецькому КОБТІ не зареєстровано

Відповідно до довідки Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації №1868 від 20.10.2016 року та технічного паспорту, будинковолодіння № 100-Б по вул. Смоленській в м. Чернівці складається із житлового будинку літ.А загальною площею 94,3 кв.м. та житловою площею 61,60 кв.м., літньої кухні літ.Б, сарай літ.В, сарай літ.Г, вбиральня літ.Д, вигрібної ями І, огорожі №1-2. Житловий будинок літ.А складається із коридору 8,9 кв.м., кімнати 9,6 кв.м., кімната 10,10 кв.м., кімната 20,6 кв.м., кухні 8,4 кв.м. санвузлу 5,8 кв.м, кмнати 11,6 кв.м., кімнати 19,3 кв.м. Вказані споруди були побудовані до 1992 року.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

З позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутися особа у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Дані роз'яснення містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування".

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що дійсно, будівництво вищевказаного будинку проводилось в період до 1992 року, що, тим не менш, не може визнаватись самочинним будівництвом. В листі Держархбудінспекції № 40-12-2409 від 01.09.2011 року вказано, що 05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва. До цієї дати, не передбачалась процедура введення житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі викладеного, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті її матері, належним чином прийняла спадщину, право власності на будинковолодіння належало її покійній матері (однак зареєстровано належним чином не було), позивач має всі правові підстави володіти, користуватись та розпоряджатись своїм спадковим майном на яке просить визнати право власності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 392, 1216 ЦК України, , ст.ст. 10, 11, 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння №100-Б по вул. Смоленській в м. Чернівці, що складається із житлового будинку літ.А загальною площею 94,3 кв.м. та житловою площею 61,60 кв.м., літньої кухні літ.Б, сарай літ.В, сарай літ.Г, вбиральня літ.Д, вигрібної ями І, огорожі №1-2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_5