Справа № 202/808/17
Провадження № 2/202/974/2017
06 лютого 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Мороз В.П.
при секретарі Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на нерухоме майно, -
В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що за договором позики від 01 червня 2015 року, укладеного в простій письмовій формі між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» та ОСОБА_1, останньому було передано грошову суму в розмірі 50 000,00 грн. (пятдесят тисяч гривень 00 копійок) з терміном повернення грошей до 01 грудня 2015 року.
Гроші передавались в позику з такою умовою, що якщо в зазначений строк гроші не повертаються, то в рахунок боргу відповідач передає у власність позивача незавершену будівництвом будівлю кафе загальною площею 57,5 кв.м., розташовану в с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області.
Позивачем надано до суду договір позики від 01.06.2015 р., укладений в простій письмовій формі між ТОВ «Агропромисловий комплекс «Самара» та ОСОБА_1.
В п. 1 договору позики сторони зазначили факт передачі в позику 50 000,00 гривень і зобовязання ОСОБА_1 повернути гроші в строк до 01.12.2015 р. В п. 2 договору було обумовлено зобовязання ОСОБА_1 передати у власність вищевказану будівлю кафе у разі неповернення відповідачем горошових коштів в строк згідно Договору.
В установлений договором строк ОСОБА_1 борг не повернув та став ухилятись від виконання своїх зобовязань. Після цього, керуючись раніше досягнутим між сторонами домовленостями, позивачем були виконані ремонтно-будівельні роботи в незавершеній будівлі кафе загальною площею 57,5 кв.м., розташованій в с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області.
На момент укладання договору позики, який фактично носив на собі ознаки договору купівлі-продажу нерухомого майна (незавершене будівництво будівлі кафе) воно складалось лише із каркасу будівлі з дахом, без внутрішніх обладнань та ремонту.
На теперішній час позивачем всі заплановані ремонтні роботи були завершені, зведені перегородки всередині будівлі, до будівлі підведені комунікації електро- та водопостачання.
Рішенням виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області № 22 від 26 лютого 2016 року було присвоєно адресний номер будівлі кафе, розташованому по шосе Дніпропетровськ-Полтава: вул. Центральна № 122.

Позивач просив: - визнати Договір купівлі-продажу незавершеної будівлі кафе літ. А-1 загальною площею 57,5 кв.м., розташованої за адресою: вул. Центральна № 122 в с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, укладений 01 червня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» та ОСОБА_1, дійсним;

-визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» право власності на нерухоме майно будівлю кафе літ. А-1 загальною площею 57,5 кв.м., яке складається з: 1 зал площею 43,0 кв.м, 2 кухня площею 11,2 кв.м, 3 - санвузол площею 3,3 кв.м, розташовану за адресою: вул. Центральна № 122, с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області;

-зареєструвати право власності на нерухоме майно будівлю кафе літ. А-1 загальною площею 57,5 кв.м., розташовану за адресою: вул. Центральна № 122 в с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» () в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У судове засіданні позивач не з?явився та надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, повідомлений належним чином, до суду повторно не з?явився та про причини своєї неявки суд не повідомив.

Суд, враховуючи заяву позивача та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.06.2015 р. було укладено договір позики в письмовій формі між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_1, згідно якого позивач передав відповідачу грошову суму в розмірі 50 000,00 гривень з терміном повернення грошей до 01.12.2015 р. В п. 2 договору було обумовлено зобовязання ОСОБА_1 у разі неповернення ним горошових коштів в строк згідно Договору, передати у власність незавершену будівлю кафе загальною площею 57,5 кв.м., розташовану в с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, побудовану відповідачем за власні кошти.

Таким чином, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» та ОСОБА_1 було укладено правочин, що містить в собі зобовязання, які відносяться до двох видів договорів: договору позики та договору купівлі-продажу.

Складання такого договору відповідає ст. 627 ЦК України, якою встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору і визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 628 ЦК України встановлено, що «Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору».

Згідно ч. 1 ст. 212 ЦК України «Особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обовязків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина)».

Укладаючи договір, сторони мали право обговорити в ньому умови про набрання чинності договору купівлі-продажу, якщо зобовязання про повернення позики не буде виконано. В установлений договором строк ОСОБА_1 борг не повернув та став ухилятись від виконання своїх зобовязань.

Ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Таким чином, внаслідок того, що ОСОБА_1 не виконав зобовязання по поверненню боргу в строк до 01.12.2015 р., позивач має право вимагати виконання зобовязань по передачі йому у власність названого нерухомого майна. Ця вимога відповідає нормам закону і договору.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, «Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання».

Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В свою чергу, відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності отримується на підставах, не заборонених законом. Право власності передбачається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не виходить із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 655 ЦК України «За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму».

Всі ці умови зазначені в п. 2 Договору від 01.06.2015 р.: ОСОБА_1 зобовязався передати ТОВ «Агропромисловий комплекс «Самара» в особі директора ОСОБА_2, у власність зазначене нерухоме майно, а останній прийняти його і сплатити сумою, переданою раніше за позикою відповідно до умов Договору від 01.06.2015 р.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України «Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В укладеному між позивачем і відповідачем договорі визначені такі істотні умови:

- договір укладено в письмовій формі і відповідає вимогам ст. 638 ЦК України;

- згідно зі ст. 656 ЦК України визначено предмет договору купівлі-продажу незавершене будівництвом майно - будівля кафе загальною площею 57,5 кв.м., розташована в с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області;

- в договорі указана ціна 50 000,00 грн., яка була передана позивачем відповідачу при укладанні договору, що відповідає ст. 632 ЦК України;

- визначено строк передачі Позивачу у власність нерухомого майна 01.12.2015 р., що відповідає положенням ст. 664 ЦК України.

Таким чином, в договорі обумовлені всі істотні умови, встановлені законом.

Ст. 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

При викладених обставинах позовні вимоги про визнання дійсним укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу, та визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» права власності на нерухоме майно відповідає вимогам закону. А у суду маються законні підстави для задоволення позовних вимог.

Зобов'язання має виконуватися, згідно ст. 526 ЦК України, належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На момент укладання договору позики, який фактично носив на собі ознаки договору купівлі-продажу нерухомого майна (незавершене будівництво будівлі кафе) воно складалось лише із каркасу будівлі з дахом, без внутрішніх обладнань та ремонту.

На теперішній час позивачем всі заплановані ремонтні роботи були завершені, зведені перегородки всередині будівлі, до будівлі підведені комунікації електро- та водопостачання.

Рішенням виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області № 22 від 26 лютого 2016 року було присвоєно адресний номер будівлі кафе, розташованому по шосе Дніпропетровськ-Полтава: вул. Центральна № 122.

Згідно ст. 331 ЦК України («Набуття права власності на новостворене майно та об'єкти незавершеного будівництва»):

ч. 1. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

ч. 2. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

ч. 3. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зважаючи, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»), повноцінний захист прав та інтересів позивача можливий шляхом реєстрації права власності на нерухоме майно будівлю кафе літ. А-1 загальною площею 57,5 кв.м., розташовану за адресою: вул. Центральна № 122 в с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» () в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

На підсаві вище викладеного Позивач вимагає захисту свого майнового права, вимоги про захист якого цілком відповідають статтям 15-16 Цивільного кодексу України.

Згідно приписів ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Тому вимоги позивача щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання за ним права власності на майно за Договором купівлі-продажу від 01.06.2015 р є обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 3, 4, 118-120, 224, 225, 226 ЦПК України; ст. ст. 11, 15, 16, 203, 204, 212, 215, 216, 319, 321, 328, 334, 386, 387, 392, 525, 610, 625-629, 632, 638, 640, 655, 656, 657, 1046, 1047, 1049, 1052 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати Договір купівлі-продажу незавершеної будівлі кафе літ. А-1 загальною площею 57,5 кв.м., розташованої за адресою: вул. Центральна № 122 в с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, укладений 01 червня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» та ОСОБА_1, дійсним.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» () право власності на нерухоме майно будівлю кафе літ. А-1 загальною площею 57,5 кв.м., яке складається з: 1 зал площею 43,0 кв.м, 2 кухня площею 11,2 кв.м, 3 - санвузол площею 3,3 кв.м, розташовану за адресою: вул. Центральна № 122, с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області.

Зареєструвати право власності на нерухоме майно будівлю кафе літ. А-1 загальною площею 57,5 кв.м., розташовану за адресою: вул. Центральна № 122 в с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Самара» () в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його постановив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії в порядку ст. 228 ЦПК України.

Суддя В.П. Мороз