АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1147/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівЮвшина В. І., Пономаренка В. В.
при секретаріЧуйко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_7. про усунення від права на спадкування.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8, яка є матір'ю сторонам по справі. Спадкоємцями після смерті матері за законом є ОСОБА_6 та ОСОБА_7. - рідні брат та сестра.

Вказував, що померла ОСОБА_8 за життя була особою похилого віку, часто хворіла і потребувала постійного догляду. Останні роки не могла себе самостійно обслуговувати, пересуватись, потребувала неодноразового хірургічно-операційного втручання і довгого відновлюваного процесу. Так, з 20.10.2009 року по 06.11.20009 року, з 02.10.2012 року по19.10.2012 року та з 18.06.2013 року по 01.07.2013 року перебувала на стаціонарному лікуванні у медичних лікувальних закладах; неодноразово проходила курс лікування амбулаторно, оскільки мала ряд хронічних захворювань.

Крім того, позивач вказує, що доглядом за матір»ю, забезпеченням ліками, продуктами, побутовим обслуговуванням, транспортуванням в лікарні і додому, оплатою розрахунків займався саме він, за свої особисті кошти.

Про безпорадний стан ОСОБА_8 було достовірно відомо відповідачці ОСОБА_6, яка більше 20 - ти років проживала в різних країнах, за кордоном. Жодного разу вона в Україну не приїздила, з матір»ю не спілкувалась, не надавала будь-якої матеріальної чи іншої допомоги, ігнорувала звернення позивача щодо надання матеріальної допомоги на ліки, операції.

Лише після смерті ОСОБА_8, відповідачка приїхала до м. Черкаси і подала в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.

Позивач просив усунути ОСОБА_6 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що рішення суду прийняте з неповним з»ясуванням судом обставин справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-СР № 284024 виданим 05.07.2016 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 у віці 73 років (а.с.15).

ОСОБА_6 є сином ОСОБА_8

ОСОБА_7 є дочкою ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 17).

Тобто сторони по справі є рідними сестрою та братом.

З листа приватного нотаріуса Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Кам»янецького В.В. № 61/02-14 від 24.02.2017 року, вбачається, що після смерті ОСОБА_8 відкрита спадкова справа. Також, вказано, що при житті ОСОБА_8 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільник А.О. Протягом шестимісячного строку до нотаріуса звернулися три спадкоємці: ОСОБА_6 - син; ОСОБА_7 - дочка та спадкоємиця за заповітом ОСОБА_11. Свідоцтва про право на спадщину нотаріусом не видавались.

Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З огляду на зміст зазначеної норми закону суд, вирішуючи таку справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини.

Колегія суддів вважає, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси є законним та обґрунтованим і підлягає залишенню в силі, оскільки суд першої інстанції вірно керувався тим, що позивачем не доведено перебування ОСОБА_8 у безпорадному стані та факт ухилення відповідача від надання їй допомоги.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Аналізуючи норми матеріального права, докази у справі, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на законність судового рішення, а тому апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення від права на спадкування - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :