Справа №333/2961/17
Пр. №2/333/1681/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Наумової І.Й.,
при секретарі Кунець В.В.,
за участю позивача представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,-
До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, в обґрунтування позову позивач зазначив, що йому на праві власності належала однокімнатна квартира АДРЕСА_1.22 березня 2016 року між ним та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедіковою Г.І., зареєстрований в реєстрі за №238.За цим договором він передав у власність відповідачки належну йому квартиру, а ОСОБА_3 зобов'язалася надавати йому довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування). Позивач зазначає, що після укладання договору деякий час відповідачка дійсно іноді прибирала у нього в квартирі і іноді готувала, але це не мало системний характер і на даний час вона зовсім самоусунулася від виконання цього зобов'язання, ніякого забезпечення він не отримував. За свої кошти купував медикаменти, продукти харчування та інше. В зв'язку з чим, позивач просить розірвати укладений 22 березня 2016 року між сторонами договір довічного утримання.
В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Також представник позивача зазначила, що між сторонами припинились будь-які стосунки, що виключає можливість нормального спілкування та виконання відповідачем зобов'язань за договором довічного утримання.
Відповідач та його представник, будучи повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилися, і не повідомили суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та його представника на підставі наявних у ній доказів, та на підставі ст.224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалити заочне рішення.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п.1 Договору довічного утримання Відчужувач передає у власність Набувачу квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка належить позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності.
Відповідно до п.п.11, 12 Договору довічного утримання до обов'язків Набувача з надання Відчужувачу довічного утримання та догляду належить: довічно повністю утримувати ОСОБА_2, забезпечуючи закупівлею продуктів харчування, приготуванням їжі, здійснення догляду та необхідної допомоги, а саме: прибиранням зазначеної квартири, прання спідньої на постільної білизни, забезпеченням необхідним медичним обслуговуванням та ліками; забезпечення одягом.
Відповідно до п.24 Договору довічного утримання, зазначений договір може бути розірвано за рішенням суду: на вимогу Відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання Набувачем своїх обов'язків, незалежно від їх вини.
Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 на підставі договору довічного утримання 22.03.2016 року.
Відповідно до статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Відповідно до ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
У відповідності до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.
Згідно ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, пояснила, що вона на протязі 40 років знайома з позивачем. Позивач їй жалівся, що оформив договір довічного утримання зі своїми сусідами, вони погано до нього відносяться, умови договору не виконуються, ліки не купують, не возять в лікарню. Займають у нього гроші. Їй відомо, що відповідач до вересня 2016 року ще готувала їжу ОСОБА_2, але з його харчів. Після нового року (2017), вона готує йому їжу, привозить йому продукти харчування.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що його батьки товаришували з ОСОБА_2, він також підтримує з ним дружні стосунки. Позивач йому розповів, що він попросив сусідів доглядати за ним, у зв'язку з чим було складено договір довічного утримання. Після укладення договору, спочатку сусіди інколи приносили їжу, але потім перестали і це робити. ОСОБА_2 сам займається пранням одягу і прибиранням квартири. Він інколи приїздить до ОСОБА_2, привозить продукти харчування та за його проханням за свої гроші купує йому ліки. Якщо раніше він зупинявся у позивача, коли приїздив до міста, то зараз він не зупиняється в квартирі, оскільки вона знаходиться в занедбаному стані.
Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Матеріали справи не містять, а відповідачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази організації закупівлі продуктів харчування, приготування їжі, здійснення догляду та необхідної допомоги, а саме: прибиранням зазначеної квартири миттям підлоги, відвідування ОСОБА_2, надання побутових послуг, а саме: прання спідньої на постільної білизни, забезпечення необхідним медичним обслуговуванням та ліками; забезпечення одягом.
Суд звертає увагу на те, що само по собі придбання відповідачем на кошти позивача або на частину коштів відповідача продуктів харчування не свідчить про належне виконання відповідачем своїх зобов'язань по утриманню та догляду за позивачем, оскільки крім періодичного забезпечення ОСОБА_2 продуктами харчування, відповідач зобов'язана була виконувати і інші обов'язки, виконання яких в судовому засіданні не було підтверджено сторонами та не містить підтвердження і в матеріалах справи. Невиконання умов договору з боку ОСОБА_3 також підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які мають постійне спілкування з позивачем та періодично навідують останнього.
Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує умови договору довічного утримання від 22.03.2016 року, не надає позивачу необхідного догляду, допомоги, тобто, не виконує умови договору довічного утримання, укладеного між сторонами,що є передбаченою ст.755 ЦК України підставою для розірвання цього договору довічного утримання.
За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та вирішує розірвати договір довічного утримання.
Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).
Виходячи з зазначених підстав, суд повертає у власність до ОСОБА_2 спірну квартиру в зв'язку з розірванням договору довічного утримання.
Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.653,744,755,756 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,- задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання 22 березня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедіковою Г.І., зареєстрований в реєстрі за №238, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3..
Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, проведену на ім'я ОСОБА_3, згідно до договору довічного утримання від 22.03.2016 року за р. № 238.
Визнати право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, за ОСОБА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя І.Й.Наумова