Справа № 565/1454/17
Провадження № 2/565/438/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області-

під головуванням судді Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання Ломазі С.О.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кузнецовського міського комунального підприємства про визнання незаконним звільнення з роботи, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Кузнецовського міського комунального підприємства (надалі КМКП) у якому просить: 1) визнати незаконним його звільнення з роботи з посади сторожа КМКП на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (у звязку із скороченням чисельності працівників) та скасувати наказ директора КМКП ОСОБА_5 №430-к від 05.07.2017р. про припинення трудового договору; 2) поновити його на роботі в КМКП на посаді сторожа відділу охорони обєктів; 3) стягнути з відповідача (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 20.09.2017р.) заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 10655, 26 грн.

Позов обґрунтовується тим, що з 12.11.2002р. позивач прийнятий на роботу по переводу з Рівненської атомної електростанції в КМКП на посаду лісника групи благоустрою дільниці з благоустрою та санітарного очищення міста комунально-експлуатаційного управління. 20.11.2007р. ОСОБА_1 був переведений на посаду сторожа у відділ охорони обєктів, де й працював до звільнення з роботи. 05.07.2017р. наказом директора КМКП ОСОБА_5 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі ст.40 п.1 КЗпП України у звязку із скороченням чисельності працівників.

Позивач зазначає про незаконність свого звільнення з роботи, так як воно проведене з істотними порушеннями трудового законодавства. Посилається на те, що фактично змін в організації виробництва і праці не відбулося, оскільки посада сторожа залишилася в штатному розписі і дану посаду займає інша особа. При звільненні позивача з роботи не враховано його сімейного стану та наявності у ОСОБА_1 утриманців. Зокрема, на утриманні позивача перебуває повнолітня дочка, яка продовжує навчання. Заробітна плата сторожа, отримувана позивачем в КМКП, була основним джерелом доходів його сімї. Крім того, при звільненні з роботи відповідачем не враховано, що ОСОБА_1 є інвалідом. Позивач вважає, що він мав переважне право на залишення на роботі. Покликається ОСОБА_1 і на неотримання відповідачем згоди профспілкового органу на його звільнення. Тому, вважає наявними підстави для поновлення його на попередній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги. Давав пояснення про те, що його особисто не попереджали про звільнення з роботи, а тільки в квітні коли всіх попереджали про скорочення працівників. Іншої роботи йому не пропонували. ОСОБА_1 щодо переважного права на залишення на роботі вважає, що він має ті ж права, що і працівники, які залишилися працювати на посаді сторожа. Також акцентував на тому, що не було із профспілки повідомлення щодо згоди або незгоди на звільнення позивача. Просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 давала суду пояснення подібні за змістом до обґрунтувань позову. Уточнювала, що переважне право позивача на залишення на роботі при вивільненні ґрунтується на тому, що він має утриманку дочку, яка продовжує навчання, а також те, що заробітна плата ОСОБА_1 є основним джерелом доходу сімї.

Представник відповідача ОСОБА_3 позову не визнала повністю. Заперечення відповідача проти позову зводяться до такого. 03.04.2017р. був прийнятий наказ КМКП №71 «Про скорочення чисельності працівників та внесення змін до штатного розпису» (далі наказ №71 від 03.04.2017р.). Необхідність видання такого наказу обумовлена тим, що Кузнецовською міською радою прийняте рішення, згідно із яким КМКП втратило правові підстави надавати мешканцям міста послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій. Так, на підприємстві зменшилася кількість обєктів, що охоронялися працівниками КМКП. Із наказом №71 від 03.04.2017р. позивач ознайомлений 03.05.2017р. Покликаються на відсутність у позивача переважного права залишення на роботі, а також на те, що відповідач 31.05.2017р. звернувся до профспілкового комітету з поданням про надання згоди на звільнення з роботи у звязку із скороченням штату працівників, але у встановлений строк від профспілкового комітету не отримано повідомлення щодо розгляду вказаного подання. Крім того, заявляють про застосування наслідків спливу позовної давності, вважаючи пропущеним визначений у ст. 233 КЗпП України місячний строк звернення до суду. Просили відмовити у задоволенні позову.

Третя особа директор КМКП ОСОБА_5 в судове засідання не зявився.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Судом із копії трудової книжки серії БТ-ІІ №3989232 встановлено, що з 20.11.2007р. ОСОБА_1 працював на посаді сторожа відділу охорони обєктів КМКП.

З копії наказу №71 від 03.04.2017р. (з додатком №1) вбачається, що відповідачем прийняте рішення про проведення із 05.07.2017р. скорочення чисельності працівників та виведення із штатного розпису, в тому числі 18 штатних одиниць сторожів відділу охорони обєктів.

Копія відомості №9 «Про персональне попередження працівників КМКП в звязку із скороченням чисельності працівників» містить відомості про те, що відповідно до наказу №71 від 03.04.2017р. ОСОБА_1 03.05.2017р. попереджений про те, що з 05.07.2017р. підлягає звільненню з роботи по п.1 ст.40 КЗпП України та ознайомлюється з пропозицією працевлаштування на підприємстві.

Копією наказу (розпорядження) КМКП від 05.07.2017р. №430-к стверджено, що 05.07.2017р. ОСОБА_1 звільнено з посади сторожа відділу охорони обєктів на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення чисельності працівників).

Нормою ст.40 ч.1 п.1 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно із рішенням виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області від 27.02.2017р. №33 «Про зупинення рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради від 17.08.2011року №180 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг м. Кузнецовськ» зупинено із 01.02.2017р. дію п.1 рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради від 17.08.2011р. №180 в частині «…послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій…» згідно переліку будинків, вказаних в додатку до рішення Кузнецовської міської ради від 27.01.2017р. №513 «Про передачу комунального майна».

Далі, рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області від 06.03.2017р. №610 «Про внесення змін до установчих документів Кузнецовського міського комунального підприємства» внесено зміни до установчих документів КМКП та викладено Статут підприємства у новій редакції.

Рішенням Вараської міської ради від 09.06.2017р. №783 затверджено нову редакцію статуту КПКМ, яким не передбачено надання відповідачем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність доводів сторони позивача про відсутність обґрунтованості скорочення чисельності працівників, оскільки зазначений захід з боку відповідача обєктивно був зумовлений зменшенням обєму послуг, які надаються КМКП.

Відповідно до ст.40 ч.2 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

З копії довідки МСЕК серії МСЕ №028324 слідує, що ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи інвалідності довічно і йому протипоказана тяжка фізична праця, тривала ходьба, висота. З пояснень представників відповідача та наданих довідок щодо наявності вакансій вбачається, що в КМКП після скорочення чисельності працівників відсутні посади, які б із урахуванням стану здоровя та кваліфікації позивача могли б бути запропоновані ОСОБА_1 Тому позивача не можливо було перевести на іншу роботу. В судовому засіданні позивач не довів, що відповідач мав вакантні посади, які, з урахуванням протипоказань щодо умов та характеру праці, а також з урахуванням освіти, міг би обійняти ОСОБА_1

Сторони не оспорюють, що позивач був членом первинної профспілкової організації КМКП.

Згідно із ст.43 ч.1 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

З подання КПКМ від 31.05.2017р. №517 вбачається, що відповідач звертався до профспілкового комітету КМКП з проханням надати згоду на звільнення з 05.07.2017р. працівників підприємства, в тому числі сторожа відділу охорони обєктів ОСОБА_1, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення чисельності працівників). Листом первинної профспілкової організації КМКП від 15.09.2017р. №3, який було отримано на запит суду, а також наданою копією подання, де міститься дата його отримання, підтверджено, що подання КМКП від 31.05.2017р. №517 було отримане профспілковим комітетом КМКП 08.06.2017р. У вказаному листі Первинної профспілкової організації КМКП також значиться, що в реєстрі вихідної документації відсутній запис про надання відповіді на подання.

Відповідно до ст.43 ч.ч.2, 5 КЗпП України слідує, що у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

На підставі наведених норм, враховуючи, що у встановлений законом строк Первинна профспілкова організація КМКП у письмовій формі не повідомила адміністрацію КМКП про прийняте рішення щодо внесеного подання, то починає дію презумпція наявності такої згоди Первинної профспілкової організації КМКП на розірвання трудового договору.

Не доведено доказами також наявності переважного права, згідно із ст.42 ч.2 КЗпП України, у позивача на залишення на роботі, порівняно із працівниками, які залишилися працювати на посаді сторожа в КМКП. Наявність однієї утриманки повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, з урахуванням обставин, що дружина позивача має самостійний заробіток, не надає такого переважного права залишення на роботі. На думку суду, обґрунтованими є також доводи сторони відповідача про те, що при наявності у осіб, щодо яких вирішувалося питання про переважне право залишення на роботі (щодо тривалості безперервного стажу роботи на даному підприємстві), відповідач керувався та зважував дані щодо наявності двох і більше утриманців. У випадках наявності в таких осіб рівної кількості різних підстав переваг в залишенні на роботі, роботодавець визначає особу, яка залишиться працювати та особу, з якою трудовий договір має бути розірваний.

Отже, в суді не доведено наявності підстав для поновлення позивача на посаді сторожа.

Вирішуючи вимогу ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд констатує, що така вимога є похідною від вимог про визнання незаконним звільнення з роботи та поновлення на роботі, і, оскільки у задоволенні таких вимог суд відмовляє, то й позовна вимога про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягає.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд , -

в и р і ш и в :

Відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 до Кузнецовського міського комунального підприємства про визнання незаконним звільнення з роботи, скасування наказу директора Кузнецовського міського комунального підприємства №430-к від 05.07.2017р., поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, через безпідставність вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :