Провадження № 2/161/437/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_6 цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус ОСОБА_6 районного нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_8, про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, --

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_7, кожен зокрема звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною. Вимоги позовів були обєднанні в одне провадження.

ОСОБА_2 свій позов мотивує тим, що 20.04.2015 помер її син ОСОБА_9 Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок із надвірними спорудами в с. Підгайці по вул. Дубнівська, 54 та на чотири земельні ділянки. За життя ОСОБА_9 заповіту не склав, а тому спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є батьки померлого позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_7 та син відповідач ОСОБА_4 Оскільки ОСОБА_2 є особою похилого віку, то оформлення спадкових прав доручила внуку ОСОБА_4 По приїзду до нотаріуса їй було надано документ для підпису, який як вона вважала, був документом про прийняття спадщини. Згодом виявилося, що вона підписала відмову від прийняття спадщини. Вважає, що її було введено внуком та нотаріусом в оману, наміру відмовлятися від прийняття спадщини не було.

ОСОБА_7 в своїй позовній заяві зазначив, що є спадкоємцем першої черги після смерті сина ОСОБА_9 Оскільки, є особою похилого віку не вчиняв дій щодо оформлення спадкових прав, вважав її фактично прийнятою, бо на день смерті спадкодавця проживав з ним разом. В листопаді 2016 року стало відомо, що від його імені ОСОБА_8 написано нотаріальну відмову від усього спадкового майна в користь ОСОБА_4 Зазначає, що не уповноважував ОСОБА_8 на вчинення таких дій, наміру відмовлятися від спадщини не мав.

А тому, просили визнати недійсною заяву про відмову від спадщини після смерті сина ОСОБА_9, який помер 20.04.2015, подану ОСОБА_2 до приватного нотаріуса ОСОБА_6, зареєстрованого за №18 від 21.05.2015; визнати недійсною заяву про відмову від спадщини після смерті сина ОСОБА_9, який помер 20.04.2015, подану та підписану від імені ОСОБА_10 ОСОБА_8 до приватного нотаріуса ОСОБА_6, зареєстрованого за №193 від 21.05.2015.

Представники позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_11 в судовому засіданні вимоги позову підтримали в повному обсязі, з підстав вкладених в позовних заявах. Вказували на те, що відмова від спадщини не відповідає внутрішній волі позивачів, за позивача ОСОБА_12 відмова підписана сторонньою особою ОСОБА_8, позивач ОСОБА_2 прибувши до нотаріуса, документу, який підписує не читала, не розуміла, не усвідомлювала, думала, що приймає спадщину.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позову підтримала, додатково суду пояснила, що в 2013 році подарувала синові ОСОБА_9 будинок в с. Підгайці по вул. Дубнівська, 54, договір дарування оформляла в того ж нотаріуса ОСОБА_6, яка є донькою її учениці. Тому, щодо оформлення спадщини також звернулася до цього нотаріуса. ОСОБА_8 є її знайомою, яку вона сама запросила.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що підстави позову є надуманими. Його бабуся ОСОБА_2 сама наполягала на оформленні спадщини у нотаріуса ОСОБА_6 і його туди завела. Він не ініціював її відмови від спадщини, вона сама запропонувала. При оформленні спадщини ОСОБА_2 усе сама перечитала і все підписала, нікому ніколи не довіряла. Як оформлялася заява за діда не бачив.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6 районного нотаріального округу ОСОБА_6 в судовому засіданні вказувала на неправдивість пояснень сторони позивача, що позивач ОСОБА_2 прийшла до неї з примусу внука. Після загибелі сина позивач ОСОБА_2 неодноразово приходила до неї щодо оформлення спадщини. Спадщиною після смерті сина займалася ОСОБА_2 Збирала всі документи. Їй було розяснено, що можна подати заяву про прийняття спадщини, а можна відмову. Позивач казала, що хоче «все на Адамчика». Відповідача нотаріус побачила вперше, коли його привела до неї позивач. Свою заяву про відмову від спадщини позивач ОСОБА_2 підписала особисто, до того їй неодноразово було розяснено, що то відмова. Але вона так і хотіла, в користь внука. Крім того, їй було розяснено, що відмову можна відкликати і в який строк. Позивач ОСОБА_7 сам заяву не підписував, не міг фізично, але процедура підписання заяви іншою особою передбачена Порядком вчинення нотаріальних дій. До підписання заяви ОСОБА_8 за ОСОБА_7 за годину до підписання нотаріус спілкувалася з ОСОБА_7 у нього вдома, бачила його волю на підписання такої заяви, сумніву у його адекватності не виникало. ОСОБА_8 привела ОСОБА_2 Вони обидві вчительки. ОСОБА_8 перепитувала, чи знає, чого прийшла до нотаріуса, вона сама все читала. Після того, як свідоцтва про спадщину були видані відповідачу, приходила ОСОБА_2 із дочкою, яка приїхала з Києва, хотіли розірвати свідоцтва. ОСОБА_2 розповідала, що дочка сказала, якби спадщина була батькам, то і їй, а інакше вона не буде їх доглядати.

Третя особа ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що з позивачем ОСОБА_2 живе на одній вулиці, працювали разом 30 років в школі. Після похорону сина за 2 тижні вона їй подзвонила, що треба підписати документи на прийняття спадщини після сина. Казала, що спадщина на неї, ОСОБА_7 і ОСОБА_4. ОСОБА_2 попросила підписати з ОСОБА_7 Вона не читала, що підписувала.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_7 є батьками, а відповідач ОСОБА_4 є сином ОСОБА_9, який помер 20 квітня 2015 року (а.с.6). Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина. Позивачі та відповідач є спадкоємцями першої черги після його смерті.

Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно з частиною 5 цієї статті кодексу відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229 - 231 і 233 цього Кодексу.

З матеріалів спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_9, який помер 20.04.2015, вбачається, що 21.05.2015 приватному нотаріусу ОСОБА_6 районного нотаріального округу було подано дві заяви від батьків померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_7 про відмову від належної їм частки спадкового майна за законом на користь ОСОБА_4 (а.с.57, 58). Заява від імені ОСОБА_2 підписана самою ОСОБА_2 Заява від імені ОСОБА_7 підписана на прохання та за його дорученням ОСОБА_8

В контексті положень ч.1 ст.202 ЦК України, оспорювані позивачами заяви про відмову від належної частки спадкового майна є правочинами, оскільки спрямовані на зміну і припинення цивільних прав.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Оспорюючи вищевказані заяви про відмову від спадкових прав, сторона позивачів покликається на ст.ст.229-233 ЦК України.

Відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок тяжкої обставини, є оспорюваним.

Правочини, вчинені під впливом помилки, належать до категорії правочинів, в яких внутрішня воля співпадає з волевиявленням та дійсно спрямована на досягнення мети правочину, але формування такої волі відбулося під впливом обставин, які спотворили волю особи.

Помилка це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце.

В ході судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_2 багато років працювала вчителем у школі. Особисто раніше знала приватного нотаріуса ОСОБА_6, в 2013 році оформляла у неї договори дарування. Кілька разів приходила до нотаріуса після смерті сина щодо оформлення спадщини та приносила документи. ОСОБА_2 отримала в Підгайцівській сільській ради Довідку №990 від 18.05.2015, яку подала нотаріусу. ОСОБА_2 особисто попросила ОСОБА_8, з якою тривалий час разом працювала, взяти участь у підписанні заяви у нотаріуса.

Тобто, будучи високоосвіченою особою, з великим педагогічним досвідом, вчиняючи інші свідомі дії щодо оформлення спадщини після смерті сина, позивач ОСОБА_2 не могла підписати заяву не читаючи і помилятися, щодо її змісту.

Обставин, які могли спотворити волю позивача ОСОБА_2 на підписання заяви про відмову від спадкових прав в ході судового розгляду не встановлено.

Відповідно до п.6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 , у разі якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати правочин і заяву або інший документ підписує інша фізична особа, нотаріус установлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього.

Той факт, що позивач ОСОБА_7 станом на день подання заяви про відмову від прийняття спадщини 21.05.2015 внаслідок перенесеної хвороби фізично не міг підписати заяву, сторонами не оспорюється.

Зі змісту заяви від 21.05.2015, підписаної від імені ОСОБА_7 ОСОБА_8 (а.с.58), вбачається, що у звязку з хворобою та внаслідок фізичної вади ОСОБА_7, на його особисте прохання та за його дорученням після прочитання тексту вголос, документ в присутності нотаріуса ОСОБА_6 підписано ОСОБА_8

З пояснень в судовому засіданні нотаріуса ОСОБА_6 вбачається, що волевиявлення ОСОБА_7 на підписання такої заяви було нею встановлене при особистому спілкуванні в день підписання заяви до її підписання.

Пояснення в судовому засіданні третьої особи ОСОБА_8 про те, що вона не знала, що підписувала, суд оцінює критично, оскільки вона, як і ОСОБА_2, будучи вчителем з багаторічним стажем не могла підписати заяву не читаючи і помилятися, щодо її змісту.

Крім того, суд враховує те, що обидві відмови від прийняття спадщини були підписані позивачами в користь близької особи позивачів внука, який був офіційним опікуном діда до призову в АТО.

Усі нотаріальні дії та відомості про їх учасників належним чином зафіксовані нотаріусом у відповідних журналах, в тому числі і відомості про особистий виїзд нотаріуса додому до позивача ОСОБА_7

Оскільки відмова від прийняття спадщини є одностороннім правочином норми ст.230 ЦК України, якою передбачено правові наслідки вчинення правочину під впливом обману, в даному випадку не застосовуються.

Фактів вчинення щодо позивачів насильницьких дій чи впливів з метою примушування їх до підписання оспорюваних заяв в судовому засіданні не встановлено. Разом з тим, в діях ОСОБА_8 як підписанта за ОСОБА_7 не встановлено зловмисного умислу на вчинення правочину всупереч волі ОСОБА_7

Доказів вчинення позивачами оспорюваних правочинів під впливом тяжких обставин та на вкрай невигідних умовах стороною позивачів не подано, і наявності таких життєвих обставин, умов, загроз станом на день підписання позивачами заяв про відмову від спадщини судом не встановлена.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що стороною позивачів не доведено підставність вимог позову, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 13, 15, 58, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 4, 10, 11, 203, 209, 215, 216, 229-233, 1274 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус ОСОБА_6 районного нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_8, про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій