Справа № 372/2260/16-ц Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/1220/17 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 26 28.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Олійника В.І.,

суддів Березовенко Р.В., Лівінського С.В.,

при секретарі Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРБІМАРКЕТ» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 грудня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРБІМАРКЕТ» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №003/08/CL від 03.03.2009 року, укладеним між ВАТ «Златобанк» та ОСОБА_3 звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, будинок під літерою «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 694,7 кв.м., житловою площею 133,4 кв.м.; земельну ділянку площею 0,3571 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 03.03.2009 року між ВАТ «Златобанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №003/08/CL.

Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у сумі 2600000 доларів США зі сплатою 18% річних за користування кредитом на строк до 31 грудня 2009 року включно.

З метою забезпечення належного виконання грошових зобов'язань за вказаним договором між ВАТ «Златобанк» та ОСОБА_2 30.06.2009 року укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_2 передала в іпотеку банку належне їй нерухоме майно: будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 694,7 кв.м., житловою площею 133,4 кв.м.; земельну ділянку площею 0,3571 га, кадастровий номер НОМЕР_1, як розташована за адресою: АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідачка належним чином не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором і станом на 22.08.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 60929930 грн., в рахунок якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю предмету іпотеки у власність. Між АТ «Златобанк» та ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ» 09.12.2016 року укладено договір про відступлення права вимоги №У-003/08/CL і позивачу було надано статус нового кредитора.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

У апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ» у спосіб, який ним визначено, а саме, шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки, так як такий спосіб згідно Закону України «Про іпотеку» є позасудовим способом врегулювання такого питання, що повністю узгоджується з розділом 6 іпотечного договору.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Згідно вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що 03 березня 2009 року між ВАТ «Златобанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №003/08/CL, згідно з умовами якого банк надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 2600000 доларів США з розрахунку 18% річних за користування кредитом на строк до 31.12.2009 року.

Додатковими угодами до кредитного договору №1-15 від 31 грудня 2009 року, 02 березня 2010 року, 02 червня 2010 року, 02 вересня 2010 року, 06 вересня 2010 року, 18 вересня 2010 року, 20 грудня 2010 року, 11 лютого 2011 року, 12 квітня 2011 року, 14 квітня 2011 року, 14 липня 2011 року, 01 вересня 2011 року, 01 березня 2012 року, 31 березня 2012 року, 02 липня 2012 року, 01 жовтня 2012 року, 26 грудня 2012 року та 26 липня 2013 року змінювались умови кредитного договору щодо строку, розміру плати за користування кредитними коштами, умов його забезпечення.

Також судом встановлено, що 30 червня 2009 року з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором між АТ «Златобанк» та ОСОБА_2 було укладено договір наступної іпотеки згідно з умовами якого остання передала в іпотеку нерухоме майно, а саме, будинок під літерою «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 694,7 кв.м., житловою площею 133,4 кв.м.; земельну ділянку площею 0,3571 га (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

09 вересня 2011 року, 01 березня 2012 року, 11 квітня 2012 року, 02 липня 2012 року, 01 жовтня 2012 року та 31 липня 2013 року сторонами вносились зміни до зазначеного договору.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ТОВ «НГ-БУДІНВЕСТ» солідарно на користь ПАТ «Златобанк» 31414045 грн. 57 коп. заборгованості за кредитним договором №003/08-CL від 03.03.2009 року, 3654 грн. судового збору, 630 грн. витрат, пов'язаних з викликом відповідачів до суду, а всього - 31418329 грн. 57 коп.

На підставі зазначеного рішення 22.10.2014 року видано виконавчі листи, стягнення по яких з боржників грошових коштів не проводилося і розмір заборгованості не погашено.

Станом на 22.08.2016 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором №003/08/CL склала 60929930 грн., з яких 23737397 грн. 56 коп.- заборгованість за основним боргом; 7178199 грн. 52 коп. - заборгованість за процентами, 29478055 грн. 41 коп. - заборгованість по сплаті пені; 535277 грн. 52 коп. - 3% від простроченої суми та 1000 грн. штрафу за неналежне виконання зобов'язань.

09 вересня 2016 року між АТ «Златобанк» та ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ» було укладено договір про відступлення прав вимоги №У-003/08/CL, відповідно до якого АТ «Златобанк» відступив ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ» своє право вимоги за кредитним договором №003/08/CL від 03.03.2009 року, укладеним між АТ «Златобанк» і ОСОБА_3

09.09.2016 року між АТ «Златобанк» та ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ» укладено Договір про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №3009, відповідно до якого АТ «Златобанк» відступив ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ» своє право вимоги за договором іпотеки, укладеним між АТ «Златобанк» і ОСОБА_2

Згідно зі звітом про оцінку майна від 28 жовтня 2016 року №161028-002 житлового будинку загальною площею 694,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1, станом на 28.10. 2016 року вартість предмету іпотеки становила 1596609 грн.

За звітом про оцінку майна від 28 жовтня 2016 року №161028-003 земельної ділянки загальною площею 0,3571 га (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована за адресою: АДРЕСА_2, станом на 28.10.2016 року вартість предмета іпотеки становила 1995881 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом даної норми власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права у суді, який, визначається законом чи договором.

Спеціальним законом, який регулює питання звернення стягнення на предмет іпотеки є Закон України «Про іпотеку».

Згідно зі ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до положень ст.36 вказаного Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно договору про задоволення вимог іпотекодержателя, які визначають можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.37 вказаного Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді

В той же час порядок звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду врегульовано ст.39 вказаного Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону.

Таким чином Закон України «Про іпотеку» передбачає як судовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки - ст.ст.38, 39 Закону, так позасудове врегулювання - ст.ст.36, 37 Закону, які відрізняються за процедурою та правовими наслідками.

Аналогічні положення щодо можливості судового і позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки містить іпотечний договір, укладений між ВАТ «Златобанк» і ОСОБА_2

Зокрема, у п.5.4. іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Згідно з п.6.3, 6.4 іпотечного договору сторони дійшли згоди, що задоволення вимог Іпотекодержателя може здійснюватись шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». У випадку прийняття рішення Іпотекодержателем про задоволення своїх вимог шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, застереження в цьому договорі є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки.

З аналізу наведених положень вбачається, що як Закон України «Про іпотеку», так і укладений сторонами іпотечний договір передбачають можливість передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання виключно в позасудовому порядку.

Вищевикладене узгоджується із законодавством, яке регулює питання набуття права власності в судовому порядку.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.335 та ст.376 Кодексу. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України щодо визнання права власності не породжує, а підтверджує вже наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує, або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документу, який посвідчує його право власності.

Така ж правова позиція щодо набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки викладена у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що не підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок задоволення його вимог у спосіб, який визначено останнім, а саме шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки, оскільки такий спосіб згідно Закону України «Про іпотеку» є позасудовим способом врегулювання такого питання, що повністю узгоджується із розділом 6 іпотечного договору.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРБІМАРКЕТ» відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: