РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого: судді Шишкіна О.В.,

за участі секретаря Перегудової В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Кооперативного обєднання «Єдність» про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою про визнання права власності на квартиру за адресою м. Харків, пр ОСОБА_2, 46, кв.282.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що спірна квартира була придбана її бабусею, ОСОБА_3. З часу придбання бабусею позивача квартири, у ній проживали та були зареєстровані бабуся та матір позивача, позивач проживає у ній з народження і до цього часу.

29.11.2000 ОСОБА_3 померла, заповіт не складала, інших спадкоємців, крім матері позивача, ОСОБА_4, не мала із дідусем на той час була розлучена, одружена ні з ким не була, інших дітей не мала. На той час матір жодних дій щодо оформлення спадщини не вчинила, оскільки фактично користувалась цим житлом.

Чинним на той час цивільним кодексом не було визначено обмежень у часі для прийняття спадщини. Також п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР було передбачено, що фактичне прийняття спадщини прирівнювалось до факту подачі заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Оскільки ОСОБА_4 була єдиним спадкоємцем першої черги після її матері, вона фактично прийняла спадщину, що було прямо передбачено наведеною вище нормою.

27.01.2012 моя ОСОБА_4, матір позивача, померла, із чоловіком була на час смерті розлучена, батька свого не знала, інших дітей окрім позивача не мала, заповіт не складала. До цього часу претензій щодо вказаної квартири ніхто не висував, позивач продовжує користуватись нею.

Відсутність документів, які б підтверджували право власності на зазначену квартиру позбавляє позивача можливості реалізувати її право власності на неї у повній мірі та була зумовлена, в свою чергу, відсутністю документів про прийняття спадщини її матірю.

На даний час у позивача виникла необхідність реалізувати право власності, у звязку із чим вона звернулась до державного нотаріуса ОСОБА_5 Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову, оскільки документів, які б підтверджували факт прийняття спадщини її матірю, немає, у звязку із чим їй було запропоновано звернутись до суду із позовом про визнання права власності.

У судове засідання сторони не зявились, позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, через канцелярію суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Нормою ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що спірна квартира набута ОСОБА_3, що підтверджується Ордером від 27.02.1984 року, Реєстраційним посвідченням від 29.07.1992 року, довідкою № 267 від 24.07.1992 року.

ОСОБА_6, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_7, є її матірю. Згідно свідоцтва про шлюб серії Н-ВЛ № 377134 від 25.03.1983 року, ОСОБА_7 змінила прізвище на «Рукавіцина». Матірю позивача, ОСОБА_1, згідно свідоцтва про її народження, є ОСОБА_4.

Факт смерті ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 255720 від 30.11.2000. Факт смерті ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 342796 від 27.01.2012.

ОСОБА_5 ХДНК № 2362/20-14 повідомлено ОСОБА_1 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_4 у звязку із необхідністю встановлення факту прийняття останньою спадщини після її матері.

На час смерті ОСОБА_8 діяв Цивільний кодекс УРСР, п.1 ч.1 ст.549 якого було передбачено, що фактичне прийняття спадщини прирівнювалось до факту подачі заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Факт прийняття спадщини ОСОБА_4 підтверджується сукупністю встановлених судом фактів, зокрема фактичним проживанням її та її доньки, ОСОБА_1 у спірній квартирі, фактом наявності документів про право власності на квартиру на руках.

Витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 466/2017 від 21.07.2017 та № 543/2017 від 19.08.2017 підтверджується факт відсутності звернень із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_4 до відповідних дат.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8, інші особи, крім позивача, які б бажали та мали право прийняти спадщину після смерті ОСОБА_4 відсутні.

За ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, згідно ОСОБА_5 ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року.

3 огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами, та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 328, 368, 370, 392, 1216, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст.10,11, 174,209,212,214,215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кооперативного обєднання «Єдність» про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну ізольовану квартиру за адресою м. Харків, пр ОСОБА_2, 46, кв.282.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя