АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/1327/16-ц Номер провадження 22-ц/786/601/17Головуючий у 1-й інстанції Гавриленко Т.Г. Доповідач ап. інст. Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - ГАЛЬОНКІНА С.А., ХІЛЬ Л.М.,

за участю секретаря - ШЕВЧЕНКО І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків заподіяних працівником.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому зазначав, що 13 січня 2015 року уклав з ОСОБА_2 трудовий договір, за яким прийняв його на посаду ювеліра - модельєра, а також договір про повну матеріальну відповідальність.

Зазначив, що 01.04.2016 року в результаті інвентаризації наявних у ювеліра - модельєра ОСОБА_2 під звітом матеріальних цінностей виявлено недостачу золота 585 проби вагою 46,91 грам, яке було йому передано для використання у процесі виробництва.

У зв'язку з тим, що до цього часу ОСОБА_2 не вчинено будь-яких дій щодо погашення завданої шкоди, просив стягнути з останнього на користь ФОП ОСОБА_3 56090,08 грн. в якості відшкодування завданих збитків та судові витрати.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 січня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних працівником - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 56090,08 грн. в якості відшкодування збитків та 560 грн. 90 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що ФОП ОСОБА_3 уклав трудовий договір з ОСОБА_2 та прийняв його на роботу на посаду ювеліра - модельєра ( а.с.7).

Також встановлено, що ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_2 договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність( а.с.8).

Згідно інвентаризаційного опису станом на 01 квітня 2016 року у майстра ювеліра ОСОБА_2 проведено зняття фактичних залишків, що числяться на балансовому рахунку - золото вагою 46,91 грам (а.с.10).

Відповідно до результатів інвентаризації записів від 06.04.2016 року та протоколу інвентаризаційної комісії від 08.04.2016 року ОСОБА_2 виявлено остаточну нестачу дорогоцінного металу золота 585 проби в кількості 46 г 91 млг, на суму 39873,50 грн.( а.с.11,12).

Згідно наказу № 13-к від 08.04.2016 року на ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення за недбалість ( необережність) (а.с.16)

Внаслідок неналежного виконання трудових обов'язків позивачу заподіяна шкода.

Задовольняючи позов місцевий суд виходив з того, що неналежне виконання трудових обов'язків та спричинення матеріальних збитків підлягає стягненню з відповідача у сумі 56090,08 грн.

Апеляційний суд Полтавської області вважає такий висновок вірним з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Згідно п. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Стаття 135-1 КЗпП України встановлює, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року №14 роз'яснив, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП України), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Із договору про повну матеріальну відповідальність вбачається, що працівник, що займає посаду ювеліра-модельєра або виконує роботу безпосередньо пов`язану із виготовленням, збереженням, обробкою ювелірних виробів із дорогоцінних матеріалів і дорогоцінного каміння приймає на себе повну матеріальну відповідальність( а.с.8).

Доводи апеляційної скарги про те, що посада ювеліра - модельєра до переліку посад і робіт затвердженого постановою Державного комітету Ради міністрів СРСР по праці і соціальних питань Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради професійних Спілок від 28 грудня 1977 року не грунтуються на чинному законодавстві, оскільки згідно розділу 2 зі змінами та доповненнями, внесеними у відповідності з постановою Державного комітету Ради міністрів СРСР по праці № 259/16-59 від 14.09.1981 року входять до переліку: роботи по купівлі, продажу, обміну, перевезенню, доставки, пересилці, зберіганню, обробки та застосуванню в процесі виробництва дорогоцінних матеріалів, дорогоцінного каміння, синтетичного корунду і виробів з них.

Посилання в апеляційній скарзі на неналежні умови для зберігання дорученого майна спростовуються матеріалами справи, оскільки сам відповідач в пояснювальній записці зазначив, що надані йому матеріали, у тому числі золото, зберігається у сховищі в окремій комірці, яка знаходиться на першому поверсі( а.с.14).

Будь-яких доказів щодо перешкод для зберігання втраченого дорогоцінного матеріалу у спеціальному обладнаному сховищі відповідачем до суду не надано.

Згідно наказу № 13-к від 08.04.2016 року на ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення за недбалість (необережність) (а.с.16).

Вищезазначений наказ відповідачем не оскаржено.

Сам відповідач фактично визнав свою вину шляхом подачі заяви про добровільне покриття шкоди( а.с.15).

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: С. Ю.МАРТЄВ

Судді: С. А. ГАЛЬОНКІН

Л. М. ХІЛЬ

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ