Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Мохова Є.І.,

при секретарі - Брідня О.Л.,

за участю прокурора - Ткаченко О.А.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волноваха цивільну справу за позовом керівника Волноваської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Хлібодарівської сільської ради Волноваського району Донецької області до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2017 року керівник Волноваської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Хлібодарівської сільської ради Волноваського району Донецької області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Волноваського районного суду Донецької області від 15.09.2016 у справі №221/3643/16-п, яка набула чинності, ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Розпорядження Хлібодарівської ради №16 від 22.07.2016 «Про преміювання працівників сільської ради» в частині преміювання секретаря сільської ради ОСОБА_2 визнано протиправним та скасовано.

Внаслідок винесення розпорядження Хлібодарівського сільського голови №16 від 22.07.2016 «Про преміювання працівників сільської ради» секретар сільської ради ОСОБА_2 незаконно отримала грошову премію в розмірі 1855 грн., яку варто стягнути на користь бюджету Хлібодарівської сільської ради.

В судовому засіданні прокурор Волноваської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 наполягає на позовних вимогах.

Представник позивача ОСОБА_4 сільської ради ОСОБА_1 підтримала позов.

Допитана у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнала в повному обсязі.

Вислухавши учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи,суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за адміністративне корупційне правопорушення у разі вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення під час виконання зазначених повноважень».

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 та ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» зазначені вище особи повинні не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів. У разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобов'язана звернутися за роз'ясненнями до територіального органу Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Згідно із ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 7 червня 2001 року посадові особи місцевого самоврядування зобов'язані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє службове становище та повязані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Відповідно до вимог ст. 67 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, обєднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства, органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім того, відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Згідно вимог ст. 66 Закону України «Про запобігання корупції» збитки, шкода, завдані державі внаслідок вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила відповідне правопорушення, в установленому законом порядку.

Так у судовому засіданні встановлено, що постановою Волноваського районного суду Донецької області від 15.09.2016 у справі №221/3643/16-п (провадження №3/221/1602/2016), яка набула чинності, ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

22 липня 2015 року, ОСОБА_2, виконуючи обовязки сільського голови Хлібодарівської сільської ради Волноваського району Донецької області, в умовах реального конфлікту інтересів підписала розпорядження №16 від 22.07.2016 «Про преміювання працівників сільської ради», яким преміювала себе персонально, що призвело до невиконання вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 та ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» ,чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно рішення Хлібодарівської сільської ради №УІ/56-300 від 05.11.2014року депутата сільської ради ОСОБА_2 обрано секретарем Хлібодарівської сільської ради.

Відповідно до рішення Хлібодарівської сільської ради №УІ/66-345/1 від 22.06.2015року у звязку з щорічною відпусткою голови ради з 02.07.2015року по 31.07.2015року обовязки голови виконувала ОСОБА_2

Згідно із пп. «в», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 є субєктом відповідальним за корупційні правопорушення.

Волноваським районним судом 03.02.2017року винесено постанову у справі №221/6732/16-а (провадження №2-а/221/12/2017), якою позовні вимоги керівника Волноваської місцевої прокуратури задоволено в повному обсязі, розпорядження Хлібодарівської сільської ради №16 від 22.07.2016року «Про преміювання працівників сільської ради» в частині преміювання секретаря сільської ради ОСОБА_2 визнано протиправним та скасовано.

Внаслідок винесення розпорядження Хлібодарівського сільського голови №16 від 22.07.2016року «Про преміювання працівників сільської ради» секретар сільської ради ОСОБА_2 незаконно отримала грошову премію в розмірі 1855 грн. Розмір незаконно отриманої премії підтверджується інформацією Хлібодарівської сільської ради №56 від 14.02.2017, згідно якої, на підставі вищевказаного розпорядження, ОСОБА_2 нарахована та виплачена премія в розмірі 1885 грн. згідно платіжного доручення №291.

Таким чином, на даний час залишається невідшкодованою шкода, завдана вчиненням, ОСОБА_2 адміністративного корупційного правопорушення внаслідок прийняття розпорядження всупереч вимог Закону України «Про запобігання корупції», яке скасовано судом, у розмірі 1855 грн., яку слід стягнути з останньої.

Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки судові витрати.

Керуючись ст. ст. 1212 ЦК України, ст. ст.10,57-60,88,158,223, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 незаконно набуті кошти в розмірі 1855 грн. на користь бюджету Хлібодарівської сільської ради Волноваського району Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1600грн. на розрахунковий рахунок №6251, отримувач - прокуратура Донецької області, банк отримувача - Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код за ЄРДПОУ 25707002.

Апеляційна скарга на рішення подається до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оригінал рішення зберігається в цивільній справі № 2/221/571/2017, № 221/1531/17 в архіві Волноваського районного суду, Донецької області.

Суддя Є.І. Мохов