Ухвала іменем україни
22 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

ЄвграфовоїЄ.П., Карпенко С.О.,

за участю представника банку ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні справу за позовомПублічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користуванням кредитом, та пені,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення апеляційного суду Сумської області від 25 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 27 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_4 кредит у сумі 60 тис. доларів США, а остання зобов'язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 26 серпня 2020 року згідно з графіком погашення кредиту, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 11,3 % річних.

Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору.

У випадку, якщо банк не повідомив про зміну розміру ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, що діяв за цим договором у попередньому місяці.

Відповідно до додатку 1 до кредитного договору погашення кредиту повинно відбуватися щомісяця, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Погашення нарахованих процентів відбувається з 01 до 10 числа включно кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. 09 квітня 2009 року між банком та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду 1, якою досягнуто згоди про зміну графіку погашення кредиту, який викладено в новій редакції.

Усупереч умовам кредитного договору ОСОБА_4 з червня 2014 року не здійснює платежі для погашення суми заборгованості за кредитом у встановлені договором строки та розмірі, також має заборгованість зі сплати нарахованих процентів, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання, станом на 14 квітня 2015 року заборгованість становить 31 585,04 доларів США, з яких: 30 395,49 доларів США - кредитна заборгованість; 1 189,55 доларів США - заборгованість за процентами та заборгованість зі сплати пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в розмірі 15 705 грн 34 коп. (з яких 11 810 грн - пеня за прострочення сплати кредиту, 1 895 грн 34 коп. - пеня за прострочення сплати процентів).

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір поруки від 27 серпня 2007 року № 136322, відповідно до умов якого ОСОБА_5 зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_4 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

Відповідальність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є солідарною.

09 квітня 2009 року між банком та ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду 1 до договору поруки, якою ОСОБА_5 надав згоду забезпечувати порукою змінене основне зобов'язання за кредитним договором.

Посилаючись на викладене, банк просив стягнути з відповідачів на користь банку 31 585,04 доларів США заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, та 3 654 грн сплаченого судового збору.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку суму боргу з повернення кредитних коштів: 30 395,49 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 591,57 доларів США - заборгованість за відсотками; 31 109 грн 81 коп. - заборгованість зі сплати пені за кредитом; 5 549 грн 07 коп. - заборгованість зі сплати пені за відсотками.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 25 квітня 2016 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 порушила умови кредитного договору, тому вимога позивача про солідарну відповідальність відповідачів ґрунтується на положеннях ст. ст. 526, 530, 1050 ЦК України та умовах договорів кредиту та поруки.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, зазначав, що відповідачами, як у суді першої, так і апеляційної інстанцій, не визнається отримання кредиту у розмірі 60 тис. доларів США, у зв'язку з чим заявлялось клопотання про надання позивачем належних письмових доказів про надання кредиту у зазначеному розмірі.

На пропозицію апеляційного суду банком надано лише дві заяви: № № 61, 63 про отримання ОСОБА_4 27 серпня 2007 року готівки в іноземній валюті через касу банку згідно з кредитним договором в сумі 900 доларів США та 29 100 доларів США, всього: 30 тис. доларів США.

У той же час надана позивачем виписка про рух коштів на позичковому рахунку ОСОБА_4 про отримання нею 30 серпня та 03 вересня 2007 року відповідно 5 тис. доларів США та 25 тис. доларів США кредиту не є належними і допустимими доказами отримання позичальником кредитних коштів, оскільки такий витяг є внутрішнім документом банківської установи і згідно з Інструкцією про касові операції в банках України не є підтвердженням видачі клієнтам банку готівки в іноземній валюті.

Проте з висновком апеляційного суду погодитися не можна з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 27 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до п. 1.1 якого банк зобов'язується надати ОСОБА_4 кредит у сумі 60 тис. доларів США, що дорівнює еквіваленті 303 тис. грн за курсом НБУ на день укладання договору, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит в порядку та на умовах, визначених у договорі. Сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається в договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті. Позичальник має право отримати кредитні кошти у вигляді одного траншу або декількох траншів, загальна сума яких не може перевищувати розмір суми кредиту, зазначеному у цьому пункті договору, для чого надає банку письмову заяву (за формою згідно з вимогою банку), в якій зазначає бажану суму траншу (в межах загальної суми кредиту) та бажану дату його отримання. Така заява позичальника ухвалена та надана згідно з умовами цього договору, є підставою для видачі банком траншу позичальнику.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2, код банку (МФО) 351005, тобто сторонами погоджено надання кредиту у безготівковому порядку.

Надання кредиту у безготівковому порядку передбачає перерахування коштів на рахунок позичальника. Наявна в матеріалах справи виписка по рахунках підтверджує факт перерахування коштів на рахунок позичальника.

Відповідно до п. 1.8 Інструкції (далі - Інструкція) про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно з п. 7.1 Інструкції видаткові операції за поточними рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника або за його дорученням на підставі довіреності (копії довіреності), засвідченої нотаріально, тобто грошові кошти, які надходять і обліковуються на банківських рахунках, є власністю клієнта, банк лише зберігає зазначені кошти за розпорядженням власника на підставі укладеного договору банківського рахунку.

Таким чином, з моменту зарахування 60 тис. доларів США на поточний рахунок ОСОБА_4 № НОМЕР_2 ці кошти є власністю ОСОБА_4 та підтверджують надання кредиту в безготівковій формі та свідчать про виконання банком своїх зобов'язань щодо надання кредиту.

Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до пояснень представника банку від 09 вересня 2015 року на поточний рахунок ОСОБА_4 було зараховано 60 тис. доларів США відповідно до угоди № 0 (а. с. 148). Зазначене підтверджується й випискою за кредитним договором на 60 тис. доларів США, меморіальним ордером від 27 серпня 2007 року, одержувач - ОСОБА_4 (а. с. 120).

Відповідно до витягів із кредитних документів з кредитного рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_4 було знято: 27 серпня 2007 року - 29 100 та 900 доларів США; 30 серпня 2007 року - 5 тис. доларів США; 03 вересня 2007 року - 25 тис. доларів США, всього 60 тис. доларів США (а. с. 150-152).

Таким чином, висновок апеляційного суду про те, що виписка про рух коштів на позичковому рахунку ОСОБА_4 про отримання нею 30 серпня та 03 вересня 2007 року відповідно 5 тис. та 25 тис. доларів США кредиту не є належними і допустимими доказами отримання позичальником кредитних коштів, оскільки такий витяг є внутрішнім документом банківської установи і не є підтвердженням видачі клієнтам банку готівки в іноземній валюті, спростовується наведеним вище.

Оскільки апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції, на порушення вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України не навів достатніх мотивів, за якими він вважав неправильними висновки цього суду, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі помилково скасованого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 25 квітня 2016 року скасувати, а рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко