Справа № 308/585/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі - Бота О.І.

за участі :

позивача ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 Маряни Андріївни до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 Маряна Андріївна звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 24.04.2004р. між нею та відповідачем ОСОБА_3 укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис за № 149. У шлюбі у сторін народилася донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, що призводить до постійних сварок між ними. Поведінка відповідача до членів своєї сім'ї характеризується грубістю, він емоційно неврівноважений та схильний до фізичних образ, що призвело до фактичного припинення з травня 2015 року між ними шлюбних відносин . Вказує на те, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. У звязку з чим позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, оскільки жодних обовязків у сторін, як подружжя не існує.

Окрім того, позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_3 , жодної участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, ухиляється від її утримання, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Дана обставина негативно позначається на житті родини, та не дозволяє в повному обсязі забезпечити дитину найнеобхіднішим. На даний час їх донька знаходиться повністю на її утриманні.

З посиланням на викладене позивач просить суд: шлюб між ОСОБА_3 Мар'яною Андріївною та ОСОБА_3 зареєстрований 24.04.2004 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області про що було зроблено актовий запис №149- розірвати; місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити місцем проживання матері - ОСОБА_4 Мар'яни Андріївни; стягнути з відповідача - ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_3 Мар'яни Андріївни в твердій грошовій сумі на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 тисячі гривень щомісячно до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові, надала суду пояснення аналогічні викладеним. Зазначила, що основною причиною розірвання шлюбу є відсутність між ними почуття любові , відсутність взаєморозуміння. З травня 2015 р. спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Вказала, що відповідач за час окремого проживання двічі приніс кошти дитині, а саме на День народження та Новий рік.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а в ході надання пояснень визнав вимоги повністю. Зазначив, що причиною розірвання шлюбу є відсутність почуття любові, відсутність взаєморозуміння. Зазначив, що офіційно не працює, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, отримує нестабільний дохід , розмір якого складає біля 6000, 00 грн. на місяць. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що добровільно, періодично надавав допомогу на утримання дитини.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 24.04.2004р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 149, що стверджується свідоцтвом про одруження, приєднаним до матеріалів справи.

У даному шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується відповідним свідоцтвом про народження, копія якого приєднана до матеріалів справи.

Шлюбні відносини між подружжям, як стверджено сторонами в судовому засіданні, припинені з травня 2015 року.

Майновий спір між сторонами відсутній.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах

добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та

принцип свободи розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Основною причиною припинення сімейних відносин є відсутність почуття любові, взаєморозуміння.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між ОСОБА_4 Мар'яною Андріївною та ОСОБА_3 носить формальний характер.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сімя розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу.

Задовольняючи позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово „союз",підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ст. 56 ч.3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч.4 цієї ж статті передбає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Окрім того на думку суду, обґрунтованими є і вимоги позивача щодо визначення місця проживання дитини разом з нею.

Обґрунтованими є і вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач ОСОБА_3 свій обов'язок утримувати дитину, що передбачений ст.180 СК України виконує періодично.

Ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2017 рік затверджено на 2017 рік прожитковий мінімум на дітей віком з 01 січня 2017 пo 30 квітня - 1355 грн.; на дітей вікoм від 6 до 18 років з 01 січня 2017 пo 30 квітня - 1689 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки, відповідач не працює та офіційно не отримує заробітну плату, суд вважає за необхідне присудити стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України , зокрема відповідач не має постійного місця роботи та отримує не регулярний дохід, розмір якого складає біля 6000, 00 грн. на місяць, не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Проте, як встановлено судом, відповідач в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дитину не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами на даний час не укладено.

Відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи.

Вирішуючи питання стосовно можливості прийняття визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд, керуючись положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог в цій частині, оскільки вважає, що внаслідок визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини порушуються його же права та інтереси, оскільки стягнення аліментів в розмірі 2000,00 гривень щомісячно на утримання дитини, може покласти відповідача в скрутне матеріальне становище та залишити його без засобів для існування.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають до часткового задоволення, а саме слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в сумі 1500, 00 грн. щомісячно.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, підлягають до часткового задоволення, а саме в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Оскільки з позовом позивач звернулася 20.01.2017 року аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір за подання заяви про розірвання шлюбу у розмірі 640,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому суд вважає, що оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", то із ОСОБА_3 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України , ст.ст. 75,84,180-182,191 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позову заяву ОСОБА_3 Маряни Андріївни до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_3 Маряною Андріївною та ОСОБА_3, що зареєстрований 24.04.2004 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області про що було зроблено актовий запис №149 розірвати.

Малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати разом з матірю - ОСОБА_4 Маряною Андріївною.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 Маряни Андріївни, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 20.01.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити до негайного виконання рішення суду у межах стягнення суми платежу за один місяць.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 Маряни Андріївни, ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір у cумі 640,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1