РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Хлистун Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2016 року до суду звернувся представник позивача з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.09.2008 року в розмірі 40893,01 грн., та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 08.09.2008 року, відповідач отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк». Щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_2 керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 31.10.2016 року має заборгованість 40893,01 грн., що складається з: 7602,72 грн. - заборгованість за кредитом; 28284,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2820,81 грн. заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 1935,38 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача.

В судове засідання представник позивача не зявився, повідомлений належним чином, надав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника позивача згідно наданих матеріалів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 22).

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти позову в повному обсязі, посилаючись на те, що 01.11.2010 року у позивачки було викрадено гаманець, в якій перебувала картка, та вона її заблокувала, а отже, на її думку, правовідносини за даним договором були припинені, адже нова платіжна картка видана їй не була. ОСОБА_2 здійснював самостійно списання грошових коштів з відкритих на її імя рахунків, тому відповідач зверталась до позивача із заявою, в якій вона повідомила про невизнання боргу. ОСОБА_2 вона просила застосувати строки позовної давності, що вказала, що вона не надавала згоди на збільшення кредитного ліміту, оскільки кредит був отриманий в розмірі 1400 грн., а не в розмірі 10000,00 грн., також була збільшена відсоткова ставка, яка в односторонньому порядку не можлива.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 08.09.2008 року між сторонами був укладений договір №б/н, відповідно до якої відповідач отримала кредит у розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5%. Підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_2 керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Тому посилання представника відповідача, що кредитний ліміт було змінено неправомірно є необгрунтованим.

В судовому засіданні, представником відповідача вказано, що у відповідача було викрадено гаманець, в якому перебувала вказана кредитна картка, та вона була заблокована. Було порушено кримінальну справу за ознаками ст. 185 ч.1 КК України, яке було в подальшому призупинено. У вказаному гаманці знаходились картки ПАТ КБ «Приватбанк» з грошовими коштами, на спричинено матеріальну шкоду в загальному розмірі 11400 грн.

У звязку з невиконанням відповідачем умов договору, станом на 31.10.2016 року за нею утворилась заборгованість у розмірі 40893,01 грн., що складається з: 7602,72 грн. - заборгованість за кредитом; 28284,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2820,81 грн. заборгованість по комісії та пені; 2185,38 грн. заборгованість по судовим штрафам.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленими «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонної зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Таким чином, посилання представника відповідача щодо неправомірної зміни відсоткової ставки позивачем є непринятним, та таким що суперечить умовам договору, оскільки на підставі ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на власний розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідач своїм підписом у заяві підтвердила свою згоду на укладання вказаного договору.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Посилання представника відповідача, що у звязку з тим, що банківська картка була вкрадена та заблокована, тому зобовязання є припиненим, тобто договір фактично припинив свою дію, є необгрунтованим, оскільки Главою 50 ЦК України, передбачені підстави припинення зобовязань, та відповідач посилається на приписи ст. 599, 604, 615 ЦК України, але кредит не повернутий на даний час, заборгованість існує, та доказів, що відповідач звертався до позивача з письмовою заявою про розірвання договору до суду не надано. ОСОБА_2 відповідач не позбавлена можливості в порядку кримінального судочинства звернутись з позовною заявою про стягнення матеріальної шкоди. Щодо списання грошових коштів з рахунків відповідача, то це не суперечить п. 4.6 «Умов та правил надання банківських послуг».

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки;

відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Довідкою про умови кредитування наявною в матеріалах справи передбачено сплату позичальником пені за кожний день прострочення кредиту, та при наявності прострочки за кредитом чи відсоткам 5 і більше днів при виникнення прострочки на суму більше 50 грн.

Пункт 8.6 Умов та правил надання надання банківських послуг визначає, що при порушенні позичальником будь-якого грошового зобов'язання за договором понад 120 календарних днів банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +5 % від суми позову, довідка визначає штраф в розмірі 250 грн. +5% від суми позову.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів).

Наведені положення обґрунтовані та враховані судом, тому суд виключає штрафи (фіксовану частину та процентну складову) із суми стягнення, що покладають на відповідача подвійну відповідальність за порушення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором.

Щодо застосування строків позовної давності, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 3.1.3 Правил користування банківською карткою, по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту картки з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку( в передостанній день місяця закінчення строку дії) та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

До суду не надано доказів, що відповідач зверталась із заявою про закриття картрахунку, та не оспорюється, що на імя відповідача в ПАТ КБ «Приватбанк» відкриті інші рахунки, а тому при видачі іншої нової картки вже на імя відповідача, останню було ідентифіковано по попередньому рахунку/картки.

Позивач є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк» та здійснює свою діяльність в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.09.2008 року у загальному розмірі 38707,63 грн., що складається з 7602,72 грн. заборгованість за кредитом; 28284,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; та 2820,81 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 526, 549, 554, 629, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 10; 11; 60; 82; 88; 212-215, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» () з ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.09.2008 року у загальному розмірі 38 707 гривень 63 коп., та судові витрати у сумі 1378 грн. 00 коп., а всього 40085 (сорок тисяч вісімдесят пять) гривень 63 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області, через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після його проголошення.

Головуючий -