АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/806/17 Справа № 172/445/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Дніпро

23 лютого 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Демченко Е.Л., Пищиди М.М.

при секретарі Григорєвій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення дії, яка порушує право та зобовязання вчинити дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом, в обгрутування якого вказувала, що вона є власником частки у домоволодінні, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Васильківський район, смт. Васильківка, вул. Набережна, 1, на підставі свідоцтва про право на спадщину ВМО №311086, виданого Васильківською державноє нотаріальною конторою 03.10.2009 року, реєстарційний № 3138. ОСОБА_1 з її земельною ділянкою по вул. Набережній, 3 знаходиться земельна ділянка, яка належить ОСОБА_3 з цільовим призначенням, відповідно до Державного акту на земельну ділянку - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. З моменту передачі земельної ділянки відповідачу минуло більше 4 років, але будівництва він так і не розпочинав, на земельній ділянці в даний час знаходиться сільськогосподарська техніка, сміття, металобрухт, різний мотлох, будівельні матеріали тощо.

Позивач вважає, що в діях відповідача наявні порушення норм чинного законодавства щодо дотримання норм про цільове використання землі.

Крім того, позивачка зазначила, що відповідач не тільки не використовує земельну ділянку за цільовим призначенням, а ще й забруднює довкілля та порушує правила добрсусідства, передбачені ст.103 ЗК України, та «Санітарні норми допустимого шуму в приміщеннях житлових і громадських будівель та на території житлової забудови», затверджені наказом Головного державного санітарного лікаря СРСР від 03.08.1984року №3077-84, якими встановлено науково обгрунтовані рівні допустимого шуму в житлових приміщеннях, громадських будівлях, на територіях житлової забудови, закритих приміщеннях, відкритих майданчиках для відповідного часу доби.

Позивач проживає разом зі своїм племінником ОСОБА_4, його дружиною ОСОБА_5 та двома неповнолітніми дітьми, для нормального фізичного і духовного розвитку яких необхідне чисте повітря та тихе навколишнє середовище. Однак, сільськогосподарська техніка, яка знаходиться на земельній ділянці, що належить ОСОБА_3, весь час працює, створює шум, забруднює навколишне середовище шкідливими викидами. Через постійний шум діти погано сплять, часто хворіють, створюються перешкоди у навчанні. Створений шум перешкоджає нормальному відпочинку, сну та організації побуту членам сім'ї позивачки.

29 квітня 2016 року позивачка зверталась зі скаргою на протиправні дії ОСОБА_3 до органів прокуратури Васильківського району та Дніпропетровської області, Васильківської селищної ради, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Просить ухвалити рішення, яким припинити будь-які дії на території земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: смт. Васильківка вул. Набережна, 3, які порушують санітарні норми допустимого шуму, забруднюють навколишне середовище та порушують право на безпечне для життя довкілля; зобов'язати ОСОБА_3 дотримуватись добросусідства та не порушувати встановлених санітарних норм, норм земельного законодавства та цільового використання земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності; зобов'язати ОСОБА_3 прибрати сільськогосподарські транспортні засоби та сміття з території земельної ділянки, розташованої за адресою: смт. Васильківка, вул. Набережна, 3 (а.с.2-6).

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення дії, яка порушує право та зобовязання вчинити дії відмовлено (а.с 151-155).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 160-167).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Так, за положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно з ст. 104 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Судом 1 інстанції встановлено, що позивачці ОСОБА_2 на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по вул. Набережній, 1 в смт. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Васильківською державною нотаріальною конторою 03.10.2009 року (а.с. 10-11,19).

Відповідно до відомостей паспорта позивачки ОСОБА_2 місце її проживання зареєстроване ІНФОРМАЦІЯ_1, ця адреса зазначена також позивачкою у позовній заяві (а.с. 2, 20).

Відповідач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки загальною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Набережній, 3 в смт. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, суміжними землекористувачами якої є ОСОБА_6, ОСОБА_7, Васильківська селищна рада (а.с. 23-24, 75), та земельної ділянки, розташованої по вул. Набережній, 3 у смт. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області площею 03266 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства (а.с. 74). Суміжними землекористувачами на плані меж земельної ділянки зазначені ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (а.с.74).

1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по вул. Набережній, 1 в смт. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажду від 19.05.2004 року (а.с. 22).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов будинку № 1 по вул. Набережній у с. Васильківка, складеним 31 травня 2016 року депутатом Васильківської селищної ради ОСОБА_13 в присутності ОСОБА_14, було встановлено, що ОСОБА_2 у даному будинку не проживає, а фактично проживає у м. Дніпропетровськ. На даний час у будинку фактично проживає ОСОБА_4

Згідно акту обстеження земельної ділянки по вул. Набережній, 3 у с. Васильківка, складеним 19 травня 2016 року, було встановлено, що земельна ділянка за зазначеною адресою частково використовується не за цільовим призначенням. Комісія запропонувала в місячний термін перемістити сільгосптехніку на територію земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження свої позовних вимог, при цьому посилався на ст. 57 ЦПК України де встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета.

Вказані висновки суду зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки позивачка не скористалася наданими їй правами, не обґрунтувала свої позовні вимоги та не надала суду належних та допустимих доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо наявності нібито порушень з боку відповідача на території земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: смт. Васильківка вул. Набережна, 3, права на безпечне для життя довкілля, порушень санітарних норм допустимого шуму, забруднення ним навколишнього середовища, а також не дотримання добросусідства, порушення санітарно-екологічних норм, норм земельного законодавства та цільового використання земельної ділянки, є безпідставними, оскільки позивачем на підтвердження свої позовних вимог не надано суду належних та допустимих доказів та не вказано на них в апеляційній скарзі, а тому колегія суддів вважає, що вони не обґрунтовані та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Не заслуговують на уваги посилання апелянта на те, що суд 1 інстанції не обґрунтував відмову у задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача прибрати сільськогосподарські транспортні засоби та сміття з території земельної ділянки, розташованої за адресою: смт. Васильківка, вул. Набережна, 3, оскільки судом 1 інстанції було відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі, виходячи із того, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження свої позовних вимог.

Так, апелянт на підтвердження знаходження сільськогосподарських транспортних засобів на земельній ділянці не для ведення сільськогосподарської призначення, посилається на акт обстеження земельної ділянки по вул. Набережній, 3 у с. Васильківка, складений 19 травня 2016 року, в якому зазначено, що відповідачу запропоновано перемістити сільгосптехніку на територію земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Однак, матеріали справи на час розгляду справи по суті не містили доказів, що відповідач не перемістив зазначену техніку на територію земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Натомість, суду апеляційної інстанції відповідачем була надана довідка сільради, що сільгосптехніка після рекомендацій її перемістити, вже знаходиться на земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства.

Крім того, зазначені твердження позивачки щодо порушення саме її прав діями відповідача є безпідставними, оскільки з акту обстеження житлово-побутових умов будинку № 1 по вул. Набережній у с. Васильківка від 31 травня 2016 року вбачається, що у даному будинку позивачка фактично не проживає (а.с. 60), проти чого, вона й не заперечує, а відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право, в порядку встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи позивача перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: