Єдиний унікальний номер 235/1812/16-ц Номер провадження 22-ц/775/225/2017
Головуючий у 1-ій інстанції Хмельова С.М.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Краснощокової Н.С., Новосядлої В.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (у теперішній час Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області) про визнання батьківства, стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 серпня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів.

Зазначала, що вона ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 274 від 14 травня 2015 року.

Батьком дитини є ОСОБА_3, з яким з весни 2014 року по жовтень 2014 року вона перебувала у близьких стосунках. У серпні 2014 року вона дізналася про вагітність та відразу повідомила про це ОСОБА_3 Через важкий перебіг перших місяців вагітності, відносини між ними почали погіршуватися. Після госпіталізації позивачки до гінекологічного відділення Красноармійської ЦРЛ 21.10.2014 року з діагнозом: погроза самоаборта 12-13 тижнів, відповідач відмовився надати їй матеріальну допомогу на лікування та взагалі припинив зі нею спілкування, стверджуючи, що це не його дитина.

Після народження сина ІНФОРМАЦІЯ_2, мати позивачки ОСОБА_5 повідомила відповідача про народження сина, просила визнати своє батьківство та надавати допомогу, на що він не дав позитивної відповіді. Позивачка також робила спроби поспілкуватися з відповідачем щодо надання їй постійної матеріальної допомоги у зв'язку з народженням їхньої дитини. Через знайомих він переказав, що якщо буде доведено, що він батько, то тоді він змінить свою поведінку та буде надавати матеріальну допомогу.

Оскільки ОСОБА_3 відмовився визнати своє батьківство, запис про батька дитини в свідоцтві про її народження був зроблений в порядку ст. 135 Сімейного Кодексу України. Дитина була зареєстрована як ОСОБА_4, а ім'я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою, а саме: у графі «батько» прізвище ОСОБА_3, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 14.05.2015 року із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Оскільки вона не працює, займається доглядом за сином, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Красноармійської міської ради, отримує допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн., тому потребує матеріальної допомоги на утримання дитини і на своє утримання.

Відповідач працює в ПАТ «ШУ «Покровське» та має стабільний заробіток. Вважала, що він має можливість надавати їй постійну матеріальну допомогу на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також надавати їй матеріальну допомогу у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

У зв'язку з тим, що відповідач ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини і її утримання, аліменти мають бути стягнуті з відповідача з дати народження дитини, тобто починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2.

Просила суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком дитини ОСОБА_4, зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області внести зміни до актового запису про народження дитини, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини та її утримання, а також понесені судові витрати.

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком дитини ОСОБА_4, яка народилася у ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Красноармійськ Донецької області.

Зобов'язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області внести зміни до актового запису № 274, складеного 14 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про народження ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, та зазначити його батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишивши прізвище, ім'я, по батькові, дату та місце народження без змін.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років, тобто до 04 травня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 551,21 грн., витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. та судові витрати понесені в ході розгляду справи в сумі 1 863,42 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

На вказане рішення відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суду першої інстанції слід було вирішити питання про призначення судово-медичної експертизи з метою перевірки його заяви про те, що він не може мати дітей. Згідно з законом суд, у разі ухилення його від експертизи, мав право застосувати до нього такий процесуальній захід як примусовий привід.

Оскільки факт його батьківства цілком не доведений, суд першої інстанції ухвалив неправомірне рішення щодо стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_4 та утримання ОСОБА_2

Відповідач та його представник ОСОБА_7 з врахуванням висновків експертизи просили ухвалити рішення на розсуд суду.

Представник позивача ОСОБА_5 просила залишити рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлені такі обставини.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Красноармійськ Донецької області. У свідоцтві про народження (актовий запис про народження № 274) батьками зазначені: мати - ОСОБА_2, батько - ОСОБА_8. (а. с. 8)

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 14.05.2015 року відомості про батька ОСОБА_4 записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері дитини. (а. с. 9)

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 29 березня 2016 року за клопотанням представника позивачки призначено судово-медичну (генетичну) експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського обласного бюро СМЕ, провадження у справі зупинено. (а. с. 33)

Сторони викликані до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» на 16 травня 2016 року з 9.00-12.00. (а. с. 36)

Позивачка ОСОБА_2 з дитиною в призначений час з'явилась до експертної установи. Відповідач ОСОБА_3 до експертної установи не з'явився, про день проведення експертизи повідомлявся належним чином. (а. с. 39)

Провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 30.05.2016 року. (а. с. 42)

Відповідача ОСОБА_3 викликано до судового засідання рекомендованим листом, який повернуто до суду з відміткою «відмова від отримання». (а. с. 43)

30 травня 2016 року до судового засідання ОСОБА_3 не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив.

30 травня 2016 року винесено ухвалу про виклик до судового засідання ОСОБА_3 шляхом надіслання судової повістки за місцем мешкання та його місцем роботи. В ухвалі судом роз'яснено наслідки ухилення відповідача від участі у експертизі, наслідки передбачені статтями 146 та 169 УПК України. (а. с. 42)

Сторони викликані до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» на 13 червня 2016 року з 9.00-12.00. (а. с. 36)

Згідно з листом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 14.06.2016 року за № 684 повернуто ухвалу про призначення експертизи, у зв'язку з неявкою ОСОБА_3 16.05.2016 року та 13.06.2016 року на експертизу. (а. с. 47)

Відповідача ОСОБА_3 викликано на судове засідання на 22.07.2016 року, але лист повернуто до суду з відміткою «із закінченням терміну зберігання». (а. с. 51 - 52)

Згідно акту від 21 липня 2016 року, що складений за місцем роботи відповідача, ОСОБА_3 відмовився отримувати повістку про виклик до суду. (а. с. 63)

Свідок ОСОБА_9, який працює провідним юрисконсультом ПАТ «ШУ «Покровське», суду повідомив, що в його присутності та за участю начальника відділу кадрів і спеціаліста відділу кадрів вони намагались вручити ОСОБА_3 судову повістку, але він категорично відмовився її отримати, про що вони склали акт.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про день та час проведення експертизи, судового засідання, але свідомо ухилився від участі як в експертизі, так і в судових засіданнях.

Задовольняючи позов про визнання батьківства, суд виходив з того, що факт перебування у близьких стосунках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується поясненнями самої позивачки та її представника. Оскільки відповідач не скористався правом надавати заперечення щодо позовних вимог, правом прийняти у проведенні експертизи, суд першої інстанції вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

При цьому суд не прийняв до уваги надане відповідачем дослідження еякулята від 19.03.2016 року, оскільки це дослідження не є остаточним висновком лікарів про те, що відповідач не має змоги зачати дитину в теперішній час, або не мав такої змоги у 2014 році. Дане дослідження має рекомендаційний характер та його результати ставляться під сумнів особою, яка його проводила.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, врахував матеріальне становище дитини та матеріальне становище платника аліментів, стан їх здоров'я, і вважав за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття, та аліменти в розмірі 1/4 частини на утримання матері дитини, оскільки вважав такий розмір аліментів достатнім та необхідним для утримання неповнолітньої дитини та матері дитини, яка перебуває у відпусті по догляду за дитиною.

З висновками суду першої інстанції щодо визнання батьківства можна погодитися, з огляду на таке.

Права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (стаття 121 СК України).

Згідно приписам статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:

за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

У даному випадку відповідач відмовився подавати таку спільну заяву, оскільки мав сумніви у своєму батьківстві.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

По даній справі мають місце зазначені обставини.

Справи про визнання батьківства щодо дитини, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства.

За клопотанням відповідача та його представника була проведена судово-генетична експертиза. Згідно з висновком експерта від 18.04.2017 року №126 молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (не материнського) походження, які б не виявились у припустимого батька. Встановлено, що громадянин ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, народженого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вірогідність того, що ОСОБА_3 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%.

Як визначено ст. 57 СК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Апеляційний суд приймає висновок експерта як доказ, що достовірно засвідчує походження дитини від відповідача ОСОБА_3 Останній, ознайомившись з вказаним висновком експерта, зазначив, що він упевнився у своєму батьківстві.

Рішення в частині стягнення аліментів та визначення їх розміру відповідачем не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України підстав для перевірки його законності та обґрунтованості в цій частині у апеляційного суду не має.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: Н.С. Краснощокова

В.М. Новосядла