Справа№336/6532/16-ц
Провадження №2/336/283/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківським районний суд м. Запоріжжя у складі

Головуючого судді Наумова О.О.,

при секретарі Сергієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 оборони України про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

03.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 оборони України про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 1980 році він проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан.

При виконанні службових обовязків в Демократичній Республіці Афганістан отримав вогнепальні осколкові поранення мяких тканин грудної клітки, відділені наслідки ЗЧМТ з розсіяною органічною симптоматикою, скуловестибулярним і стено-невричним синдромом, наслідок яких стали: «Стійкі залишкові явища перенесеної ЗЧМТ (1980 р., контузія головного мозку) з правостороннім геміпарезом у вигляді постравматичної та дисцикуляторної енцефалопатії ІІ ст., прогресуючий кризовий перебіг з вираженим церебростенічним синдромом, вегето судинною дисфункцією, мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Посттравматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-коорденаційним синдромом, стійким цефалгічним синдромом».

У звязку з отриманням зазначених поранень, порушено нормальний життєвий стан позивача, оскільки позбавлений можливості реалізовувати свої життєві функції, звички, бажання. Позивача щодня дратують головні болі, головокружіння, шум в голові, шаткість при ходьбі, зниження пім яті і слуху, порушення сну, дратливість, іноді нічні судоми, на задишку в спокої, погіршення зору, підвищення АТ макс до 210/110 мм рт.ст.

Позивач зазначає, що не має можливості зараз працювати, оскільки пересуватися на велику відстань (до місця роботи) без сторонньої допомоги не може, а особистого транспорту він не має. Це поставило його у незручне становище, оскільки він не може матеріально забезпечити свою родинку на тому ж рівні, який був в той час, коли він працював. Його заробітна плата була основним засобом існування його родини, а на теперішню пенсію забезпечити себе та свою родину хоча б самим необхідним є просто неможливим. Це додає йому багато неприємних відчуттів, він змушений витрачати кошти на відновлення свого здоровя, оскільки в місцевій поліклініці у видачі безоплатних медикаментів відмовляють, в платні ліки він не може придбати через їх високу ціну.

Крім того, зазначає, що значна частина пенсії, яку він отримує, витрачається на придбання ліків та оздоровлення, постійні медичні огляди, санаторне лікування.

Вважає, що у звязку з отриманням поранень під час захисту Вітчизни та отриманням інвалідності внаслідок захворювання, яке пов'язане з проходженням військової служби, йому завдана моральна шкода в розмірі 100000,00 грн.

Оцінюючи завдану йому моральну шкоду виходить з тривалості і глибини своїх душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травми, а також фізичного та фактичного значного погіршення стану здоровя.

На підставі викладеного, просить суд стягнути з ОСОБА_2 оборони України на його користь моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

Представник позивача та позивач в судовому засідання підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 оборони України ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позову, вважає, що відсутні підстави для його задоволення, оскільки, на його думку, позивачем та його представником не було надано документальних доказів моральних страждань. Додатково пояснив, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено соціальне забезпечення військовослужбовців у разі встановлення інвалідності, пов'язаної з проходженням військової служби, шляхом виплати грошової допомоги, яку позивач отримав. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_2 оборони України винних дій щодо позивача та наявність причинного зв'язку між такими діями та моральною шкодою, як і відсутні докази завдання позивачеві моральної шкоди.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

В 1980 році позивач проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан.

При виконанні службових обовязків в Демократичній Республіці Афганістан отримав вогнепальні осколкові поранення мяких тканин грудної клітки, відділені наслідки ЗЧМТ з розсіяною органічною симптоматикою, скуловестибулярним і стено-невричним синдромом, наслідок яких стали: «Стійкі залишкові явища перенесеної ЗЧМТ (1980 р., контузія головного мозку) з правостороннім геміпарезом у вигляді постравматичної та дисцикуляторної енцефалопатії ІІ ст., прогресуючий кризовий перебіг з вираженим церебростенічним синдромом, вегето судинною дисфункцією, мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Посттравматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-коорденаційним синдромом, стійким цефалгічним синдромом» (а.с.14).

06.12.2006 року ОСОБА_1 була встановлена ІІ група інвалідності в зв'язку з хворобою, яка пов'язана з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АД№039841 (а.с.8) та посвідченням серія Б № 049959 (а.с. 6).

Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що ОСОБА_2 оборони України є центральним органом влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Отже, обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на ОСОБА_2 оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.10.2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для судів.

Також ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Таким чином, особа, якій завдано моральної шкоди, має право на її відшкодування незалежно від інших виплат, які вона отримала, чи могла б отримати.

Згідно п.1 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 р. №1317 метою проведення медико-соціальної експертизи є, в тому числі, виявлення причини настання інвалідності. Тобто, Центральною військово-лікарською комісією, як компетентним органом, наданий висновок, що поранення та захворювання ОСОБА_4 повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При визначенні розміру моральної шкоди суд керувався вимогами вищезазначеного законодавства та конкретними обставинами справи. Після отримання поранення стан здоровя позивача значно погіршився, що призвело до моральних страждань, які виражаються у психологічному дискомфорті, порушенні душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху. Позивач відчуває себе втраченим для суспільства та родини, йому необхідно додавати додаткових зусиль для організації свого життя.

Проте, визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує обставини справи, групу інвалідності, характер та обсяг фізичних та душевних страждань позивача, їх тривалість, і приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 20000 грн., в решті позовні вимоги задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви не майнового характеру в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 170, 1167, ст.ст.10,11, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 оборони України про стягнення моральної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20000 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 оборони України на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня 20 копійок).

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Шевченківського районного суду

м. Запоріжжя О.О. Наумов