Справа № 653/3251/16-ц
Провадження № 2/653/295/17
РІШЕННЯ

іменем України

22.02.2017 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Крапівіної О.П.

при секретарі Пшенична В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 - про вселення та усунення перешкод в здійсненні користування та розпорядження майном,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про вселення та усунення перешкод в здійсненні користування та розпорядження майном. Позов мотивує тим, що згідно договору дарування, посвідченого 08.09.1990 року державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори Херсонської області ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2662 та в Генічеському ДБТІ Херсонської області за р.н. 309, справа 9, являється власником 779/20000 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Генічеськ, вул. Суворова, буд. 14, на земельній ділянці 676 кв.м. Спірний будинок складається з 4 квартир, які мають окремі входи, веранди, ванни та вбиральні. Позивач вказує, що він та ОСОБА_2 є співвласниками квартири № 2, що складається з житлової кімнати № 2-2, коридору № 2-1, коридору № ІІІ, ванни № ІV, житловою площею 12,9 кв.м., загальною площею 35,6 кв.м., відповідно до технічного паспорту, виготовленого 24.06.2011 року Генічеського ДБТІ Херсонської області. Вказує, що ОСОБА_2 належить 779/20000 частин вказаного домоволодіння як спадкоємцю померлої тітки ОСОБА_6 Починаючи з 2009 року, після смерті тітки ОСОБА_6 він не може користуватися належним йому житлом, так як ОСОБА_2 після похорон тітки змінив замки в квартирі. Позивач неодноразово приходив за спірною адресою та намагався знайти порозуміння з відповідачем, щоб він дав йому доступ до його частини будинку та не чинив перешкод проживання, але останній не йде на контакт і не хоче порозумітися. Крім того, в стіні між належним їм на праві власності коридором (прим. 2-1) та житловою кімнатою (прим. 2-3) належною ОСОБА_3 безпідставно прорублені двері (вхід) з квартири 1 в квартиру 2, що є незаконним та таким, що порушує права володіння та користування позивачем належним йому на праві власності житлом. У звязку із вищевикладеним просить усунути перешкоду ОСОБА_1 в користування 779/20000 частини домоволодіння № 14 по вул. Суворова, в м. Генічеськ Херсонської області, вселити його в домоволодіння (квартира № 2) за цією адресою, зобовязати відповідачів не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням (квартира № 2) за цією адресою, зобовязати відповідачів не чинити позивачу перешкод закласти дверний пройом з квартири № 2 прим. (2-1) належний йому на праві спільної часткової власності та житловим приміщенням (2-3) кв. № 3, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з огляду на обставини, викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти позову.На наступні судові засідання не з*являвся з невідомих причин.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з*явилась.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що відповідачі взагалі самовільно здійснили будівництво гаражу із прибудовою на території спільного двору та жодного законного відношення до будинку не мають. Захопили частини будинку, вселили туди квартирантів, вона судилась з Кулик , яка безпідставно позбавила її власності.Знає, що позивач має частку в майні, але не може туди вселитись, так як ОСОБА_2 зайняв його квартиру.

Згідно дублікату договору дарування, посвідченого 08.09.1990 року державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори Херсонської області ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2662 та в Генічеському ДБТІ Херсонської області за р.н. 309, ОСОБА_1, являється власником 779/20000 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Генічеськ, вул. Суворова, буд. 14, на земельній ділянці 676 кв.м.

З акту обстеження будинку від 13.07.2011 року вбачається, що депутатами міської ради та ОСОБА_7 в присутності мешканця міста, за заявою ОСОБА_1 від 11.07.2011 року з проханням про вихід по адресі вул. Суворова, 14/2 та підтвердження проживання по даній адресі квартиронаймачів, складено акт про те, що визначити мешкання кого-небудь по цій адресі встановити не вдалось. Двері були зачинені зсередини. Також по даній адресі підійшов співвласник ОСОБА_2І та з його слів на даний момент в кімнаті 2 мешкають родичі, які приїхали відпочити на пять днів, без яких відчинити двері він не може.

Як вбачається з наданих доказів, на підставі рішення Генічеського районного суду від 01.03.2013 року ОСОБА_3 належить 3321/20000 частки, форма власності спільна часткова. Це вбачається із інформаційної довідки, виданої станом на 23.03.2016 року.

Разом з тим, рішенням апеляційного суду Херсонської області від 13 липня 2016 року, рішення Генічеського районного суду від 01.03.2013 року ОСОБА_3 було скасовано. У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності було відмовлено. Рішення набрало законної сили 13 липня 2016 року.

Так судом встановлено, що з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої станом на 27.10.2016 року слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 21 за адресою м. Генічеськ, вул. Суворова, 14, загальною площею 147,5 кв.м., житловою площею 68,6 кв.м. складається з житлового будинку «А», тамбури «а», «а2», сіни «а1», веранда «а3», вбиральня «Д», вбиральня-душова «Є», сарай «Г», гараж «Ж».

З відомостей про право власності обєкту нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_4 належить 84/300 частки, форма власності приватна; ОСОБА_9 належить 31/100 частки, форма власності приватна; ОСОБА_8 належить 3321/20000 частки, форма власності приватна; ОСОБА_8 належить 3321/20000 частки, форма власності приватна; ОСОБА_10 належить 779/20000 частки, форма власності приватна спільна часткова; ОСОБА_6 належить 779/20000 частки, форма власності приватна( вона померла).

Відповідно до ч.3 ст.10, чч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

У порядку ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб /співвласників/ , належить їм на праві спільної власності /спільне майно/. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316-319 ЦК України), то власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмеженим у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Пунктом 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що «відповідно до змісту положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.»

При розгляді даної справи по суті сторонами фактично не заперечується наявність конфліктних відносин щодо проживання у спірному будинку, враховуючи факт звернення позивача до суду, суд приходить до висновку про наявність перешкод позивачу у користуванні саме належними йому на праві приватної спільної часткової власності 779/20000 частками житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою м. Генічеськ, Херсонської області, вул. Суворова № 14.

Разом з цим, способами усунення порушення прав позивач визначив вселення та зобов'язання відповідачів не створювати йому перешкод у користуванні житловим приміщенням (квартирою № 2).

Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Суд вважає за необхідним зазначити, що в розумінні ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, наявність поділу (виділу) обєкту нерухомого майна у квартири не підтверджується жодним із наданих доказів, також як і доказів яким саме чином спірний будинок поділений між співвласниками, натомість з технічної документації вбачається, що існує єдиний обєкт нерухомості у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що позбавляє суд можливості задовольнити позовні вимоги в частинах вселення та усунення перешкод у користуванні саме житловим приміщенням - квартирою № 2 по вул. Суворова № 14.

У звязку із викладеним, суд вважає за необхідне задовольнити такі позовні вимоги частково та усунути перешкоду ОСОБА_1 в користуванні належних йому на праві приватної спільної часткової власності 779/20000 частками житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою м. Генічеськ, Херсонської області, вул. Суворова № 14 шляхом вселення за зазначеною адресою, оскільки в судовому засіданні знайшло своє підтвердження порушення прав ОСОБА_1 як співвласника.

Суд вважає, що вказані способи не суперечать чинному законодавству, відповідають порушеному праву позивача та забезпечать усунення порушення таких прав.

В свою чергу вимогу позивача зобовязати відповідачів не чинити йому перешкод закласти дверний пройом з квартири № 2 прим. (2-1) належний йому на праві спільної часткової власності та житловим приміщенням (2-3) кв. № 3, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 суд вважає необґрунтованою та такою що не підтверджується жодним доказом в частині наявності технічної можливості здійснення таких дій та з огляду на відсутність виділених квартир за № 2 та 3, що позбавляє можливості досліджувати доцільність закладення дверних пройомів у таких приміщеннях.

Будь-яких експертиз з цього приводу не проводилось, позивачем не заявлялось, тому суд позбавлений можливості визначити чи проводились такі роботи.

Таким чином у задоволенні такої вимоги слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись п.35 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватись тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволенні частково, то судовий збір слід стягнути з відповідачів пропорційно до задоволених вимог в розмірі 551,20 грн., що становить по 275,60 грн. з кожного (551,20 / 2).

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 358, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 - про вселення та усунення перешкод в здійсненні користування та розпорядження майном задовольнити частково.

Усунути перешкоду ОСОБА_1 в користуванні, належних йому на праві приватної спільної часткової власності 779/20000 частками житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою м. Генічеськ, Херсонської області, вул. Суворова № 14 шляхом вселення за зазначеною адресою.

Зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1 779/20000 частками житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою м. Генічеськ, Херсонської області, вул. Суворова № 14, які належать йому на праві приватної спільної часткової власності.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_1) сплачений ним судовий збір у сумі 551,20 (пятсот пятдесят одна гривня 20 копійок) порівну, що становить 275,60 (двісті сімдесят пять гривень 60 копійок) з кожного.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Генічеського районного суду ОСОБА_11