АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1993/16-ц Номер провадження 22-ц/786/508/17Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І. С. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 )
на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2016 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 , за участю третіх осіб: Міністерства оборони України, Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, -
В С Т А Н О В И Л А :
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Військової частини № НОМЕР_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідача, 11 136,62 грн. у відшкодування шкоди, завданої майну (різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням) 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, та судові витрати в розмірі - 551,20 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2016 року вказаний позов задоволено частково.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 , власника джерела підвищеної небезпеки, на користь ОСОБА_1 11 136, 62 грн. у відшкодування шкоди, завданої майну, 2000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди та 551,20 грн. судового збору, а всього 13687,82 грн.
З вказаним рішенням не погодилася Військова частина НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить в задоволенні позову відмовити.

Апелянт вважає рішення суду таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, вказуючи на спірність питання компенсації коштів за знищене майно, яке було продане позивачем.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.
Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що 20 листопада 2014 року в 20 год. 45 хв. на 362 км. 150 м. автодороги М-03 Київ - Харків - Довжанський, що за адміністративно-територіальним розташуванням знаходиться у Полтавському районі Полтавської області, сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі «ДТП») за участю транспортних засобів (зіткнення):
- вантажного автомобіля «МАЗ-537», д.р.з. НОМЕР_3 , що належить в/ч НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 ;
- легкового автомобіля «Daewoo Т1310», д.р.н. НОМЕР_4 , забезпеченого в НАСК «Оранта» за страховим полісом № АІ/71495974 , який належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності, під керуванням водія ОСОБА_3 .
Судом також встановлено, що ушкодження транспортному засобу «Daewoo Т1310», д.р.н. НОМЕР_4 , нележного ОСОБА_1 , спричинені внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 - водія транспортного засобу «МАЗ-537», д.р.н. НОМЕР_3 , що належить в/ч НОМЕР_1 , а тому дана військова частина є належним відповідачем по даній справі.
Відповідно до постанови Військової прокуратури Полтавського гарнізону від 30.04.2015р. про закриття кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 виконуючи маневр повороту ліворуч при проїзді нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг в порушення Правил дорожнього руху України не надав перевагу в русі автомобілю ДЕУ СЕНС д.р.н. НОМЕР_4 , внаслідок чого відбулося зіткнення вищевказаних автотранспортних засобів».
Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 472 від 08 грудня 2014 року встановлено, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля МАЗ-537 Коваленко А.В. мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 16.11, 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.
У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля МАЗ-537 без в.н.з. ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 10.1, 16.11, 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися в причинному звязку з виникненням даної пригоди.
Також встановлено, що внаслідок дорожньо транспортної пригоди, водію автомобіля «Daewoo Т1310», д.р.н. НОМЕР_4 , ОСОБА_3 та пасажирам цього транспортного засобу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 було заподіяно шкоди здоров`ю, а зазначений транспортний засіб «Daewoo Т1310», д.р.н. НОМЕР_4 , зазнав механічних пошкоджень, що підтверджується висновком експерта № 29 від 24.02.2015р. та висновком автотоварознавчого дослідження № 030615 від 11.06.2015р.
Згідно висновку автотоварозавчого дослідження № 29 від 24 лютого 2015 року експерта НДЕКЦ УМВС України в Полтавській області (додаток № 10) встановлено, що транспортний засіб «Daewoo Т1310», д.р.н. НОМЕР_4 фактично знищений, так як «відновлення КТЗ згідно технічних вимог виробника та вимог безпеки руху у такому випадку неможливе та економічно недоцільне».
За вказаних обставин, місцевий суд прийшов до висновку про доведення факту фізичного знищення транспортного засобу «Daewoo Т1310», д.р.н. НОМЕР_4 , в результаті ДТП, яка сталася 20 листопада 2014 року.
Також, згідно вищевказаного висновку № 29 від 24 лютого 2015 року ринкова вартість транспортного засобу «Daewoo Т1310», д.р.н. НОМЕР_4 , на момент ДТП 20 листопада 2014 року становила 65181,86 грн.
Згідно експертного висновку № 030615 від 11 червня 2015 року «Ринкова вартість автомобіля ЗАЗ Daewoo Т1310 з урахуванням пошкоджень отриманих внаслідок ДТП 20.11.2014 року з причин наведених у дослідній частині не визначена.
Також встановлено, що утилізаційна вартість автомобіля визначена за вище вказаних умов, становить 4045 грн. 24 коп. (Чотири тисячі сорок пять грн.. 24 коп.)».
Отже, на підставі доказів, судом було встановлено, що розмір заподіяної шкоди, на відшкодування якої має право ОСОБА_1 з урахуванням витрат на проведення автотоварознавчого дослідження (без урахування витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП), складає 61936,62 грн. з розрахунку: 65181,86 - 4045,24 - + 800,00 - = 61936,62, де: 65181,86 грн. - вартість транспортного засобу «Daewoo Т1310», д.р.н. НОМЕР_4 , до ДТП; 4045,24 грн. - вартість транспортного засобу «Daewoo Т1310», д.р.н. НОМЕР_4 , після ДТП (утилізаційна вартість); 800,00 грн. - розмір витрат позивача з проведення автотоварознавчого дослідження № 030615, складеного 11 червня 2015 року ФОП ОСОБА_9 .
В свою чергу, МТСБУ відповідно до умов страхування здійснила позивачу страхового відшкодування шкоди в розмірі - 50000,00 грн., пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, та 800,00 грн. витрат з проведення автотоварознавчого дослідження № 030615.
Таким чином, не відшкодованою є різниця - 11 136,62 грн. ушкоджень, завданих належному позивачу майну, з розрахунку: 61936,62 грн. - 50800,00 грн. = 11136,62 грн.
Відповідно до роз`яснень п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» «Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Згідно п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , у редакції що діяла на момент ДТП, «30.2. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди».
Відповідно до роз`яснень постанови № 4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», що міститься в п. 14 - при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. З урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, визначивши суму відшкодування потерпілій особі у розмірі 11 136, 62 грн. як різницю між розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням.
Посилання апелянта на ту обставину, що залишилося невирішеним питання залишків знищеного автомобіля, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки як вбачається стягнута на користь позивача матеріальна шкода визначена за мінусом утилізаційної вартості автомобіля, що склала 4045 грн. 24 коп., відповідно відповідач відшкодує лише різницю між розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням.
Разом з тим, відповідач із заявою про передачу йому залишків фізично знищеного автомобіля не звертався.
Згідно п.1 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується особі внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. ... При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди було завдано матеріальну шкоду майну позивача, а саме: належному йому автомобілю, внаслідок чого ОСОБА_1 зазнав моральних страждань, розмір яких, виходячи з характеру та розміру матеріальних збитків, суд першої інстанції оцінив у 2000 гривень.

Виходячи з розміру матеріальної шкоди та вимог закону, колегія суддів вважає такий розмір моральної шкоди справедливим, а висновок суду в цій частині вірним та обґрунтованим та доводами апеляційної скарги який не спростовуються.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення постановлено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим не вбачається підстав для скасування або зміни судового рішення.

Разом з тим, ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23 січня 2017 року відстрочено апелянту сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України, якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до ст. 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.
Оскільки апелянтом не сплачено судовий збір, то сума неоплати підлягає стягненню.
Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (пп. В 5223) на користь держави несплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 606, 32 грн. за реквізитами:
Отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області
Код отримувача (код за ЄДРПОУ) : 38019510;
Банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області;
Код банку отримувача: 831019;
Розрахунковий рахунок: 0002;
Код класифікації доходів бюджету: 22030101;
Код ЄДРПОУ суду 02893077
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Обідіна О.І. /підпис/ ОСОБА_10 .
КОПІЯ
ВІРНО: суддя Апеляційного суду
Полтавської області _____________ Панченко О.О.