Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/119/17-ц
Провадження № 2/499/149/17
У Х В А Л А

Іменем України

"01" березня 2017 р. смт.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачкою подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої позивачка просить суд накласти арешт на земельну ділянку площею 0,10 га, на автомобіль марки HONDA LEGENT, 2006 року випуску, передати даний автомобіль на її зберігання, зобовязати її зберігати даний автомобіль до винесення рішення по справі та зобовязати відповідача передати їй ключі від даного легкового автомобіля.

Позивачка посилається, що майно на яке вона просить накласти арешт, були придбані під час перебування її та відповідача в шлюбі, отже є їх спільною власністю, однак право власності на земельну ділянку та легковий автомобіль зареєстровано на відповідача.

Позивачка вважає, що зазначене майно може бути відчужене, знищене або пошкоджене відповідачем без її згоди, що може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розяснено, що суди повинні звернути увагу на те, що за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь якої з осіб, котрі беруть у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд розглянувши дану заяву, дослідивши документи долучені до позовної заяви приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову виходячи з наступного.

Предметом розгляду цивільної справи є правовідносини, які виникли у звязку з поділом майна подружжя. Майно, на яке просить накласти арешт позивачка, придбано під час шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб , які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом , заходи забезпечення позову.

Частина друга ст..151 ЦПК України передбачає, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини в звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У пункту 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" ( ОСОБА_3 змінами, внесеними згідно з Постановою № 2 від 12.06.2009 року) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже судом вбачається що між сторонами існує реальний спір, також суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення виконання рішення у разі задоволення позовних вимог, що призведе до порушення прав позивача.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на земельну ділянку та легковий автомобіль.

Встановивши, що спірна земельна ділянка та автомобіль перебуває у власності відповідача, а отже, названа особа не позбавлена можливості розпорядитися ним на власний розсуд (продати, подарувати обміняти, тощо), суд дійшов висновку про необхідність і доцільність застосування забезпечення позову шляхом накладання арешту на вказане майно та заборони його відчуження, з метою недопущення утрудненого виконання рішення суду, а також неможливості виконання рішення суду. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому накладення арешту на зазначене вище майно до ухвалення рішення у справі жодним чином не порушує законні права та інтереси відповідача.

Однак що стосується заяви позивачки в частині передачі легкового автомобіля та ключів від нього на її відповідальне зберігання, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, передача авто та ключів від нього позивачці порушує право відповідача користування своєю власністю та є неспівмірними з заявленими позовними вимогами, отже суд констатує про необхідність відмовити позивачці в задоволені цієї частини заяви про забезпечення позову.

До такого висновку суд приходить, виходячи з розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності звязку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, оскільки такий вид забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,10 га, яка призначена для ведення садівництва, кадастровий номер::01:001:1082, що розташована за адресою: ОК «СТ «Промінь», вул. 3-я лінія, ділянка №8 на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області, що належить ОСОБА_2.

Накласти арешт на легковий автомобіль марки HONDA модель LEGENT, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2.

В задоволені іншій частини ухвали відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_3