Справа № 523/5131/17
Провадження №4-с/523/130/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2017 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 22 в м.Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Граболової М.В. Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеса, заінтересована особа - Суворовський відділ державної виконавчої служби м.Одеса головного територіального Управління в Одеській області, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду зі скаргою та просив визнати рішення старшого державного виконавця по стягненню штрафу згідно ОСОБА_2 від 27.03.2017 року неправомірними, постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 гривень у виконавчому провадженні №53558313 просив скасувати. Скарга обґрунтована тим, що в порушення вимог статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» (Закону) державний виконавець притягнув його до відповідальності без належного повідомлення боржника.

У судове засідання скаржник подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав вимоги за скаргою та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Субєкт оскарження та заінтересована особа у судове засідання не зявилися, про слухання справи були повідомлені належним чином, субєкт оскарження звернулася до суду із запереченнями та просила у скарзі відмовити, вважала свої дії законними й обгрунтованими.

Вивчивши матеріали скарги та дослідивши надані матеріали, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так судом встановлено, що 14.07.2017 року ОСОБА_2 старшого державного виконавця Граболової М.В. Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеса було відкрито виконавче провадження №53558313.

ОСОБА_2 державного виконавця від 27.03.2017 року було накладено штраф на боржника за невиконання рішення суду у розмірі 1700 гривень.

Разом з тим, матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про вручення боржникові ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження чи взагалі про обізнаність боржника щодо існування даного виконавчого провадження, а направлення на його адресу копій документів виконавчого провадження не підтверджує факт вручення таких документів.

З матеріалами виконавчого провадження боржник ознайомився 31 березня 2017 року, тобто після притягнення його до відповідальності за невиконання рішення суду .

Відповідно до положень ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно вимог п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, обовязковість рішень суду є одною із основних засад судочинства, отже невиконання судового рішення є порушенням норм Конституції України, які є нормами прямої дії. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачено, що виконання судового рішення є невідємною частиною судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

У відповідності до положень ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» за №606-14 від 21.04.1999 року в редакції на час відкриття виконавчого провадження, виконання рішень суду покладається на державну виконавчу службу.

Згідно вимог ст.5 Закону державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Разом з тим, згідно статті 31 вказаного Закону, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Зазначена норма Закону виконана не була, боржник жодник документів виконавчого провадження не отримував.

Відповідно до п.2 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, від 05 березня 2009 року, за № 270, реєстроване поштове відправлення це поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документу, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку; рекомендоване поштове відправлення реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «М», які приймаються для пересилаються без оцінки відправником вартості його вкладання.

Згідно п.91 цих Правил підлягають доставці додому: рекомендовані поштові картки, листи, секограми, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів.

Виходячи із вище наведеного, боржник вважається належним чином повідомленим у тому разі, коли не лише направлено на адресу такого боржника документ, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Отже, суб'єкт оскарження не надав суду доказів вручення адресату документів, а боржник заперечує факт отримання такого повідомлення.

Статтею 85 Закону передбачено право стягувача на оскарження дії чи бездіяльності Державної виконавчої службу шляхом подання скарги до начальника відповідного відділу Державної виконавчої служби, або до суду.

Згідно ст.387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи вказану норму суд приходить до висновку, що вимоги про визнання неправомірними дії державного виконавця необхідно визнати неправомірними.

У частині скасування постанови, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки суд не наділений повноваженнями по вирішенню вказаної вимоги, що розяснено також ОСОБА_2 №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, у відповідності до п.18 якої за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 3738 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Керуючись ст.ст.10, 11, 158, 169, 197, 209, 210, 218, 222, 293, 383, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Граболової М.В. Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеса, заінтересована особа - Суворовський відділ державної виконавчої служби м.Одеса головного територіального Управління в Одеській області, - задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця Граболової М.В. Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеса щодо накладення штрафу у розмірі 1700 гривень, згідно ОСОБА_2 від 27.03.2017 року, у виконавчому провадженні ВП №53558313, - неправомірними.

Зобовязати старшого державного виконавця Граболову М.В. Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеса скасувати постанову від 27.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 гривень, - у виконавчому провадженні ВП №53558313.

Копію ухвали направити учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5 ти денний строк з дня постановлення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: