Справа №295/1892/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої - судді Семенцової Л.М.,

за участі секретарів - Слончак А.С., Зубрицької Т.Л., Глущенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до обєднання співвласників багатоквартирного будинку «М 16» про повернення трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 05.08.2013 року він був прийнятий на роботу на посаду завідуючого господарським відділом ОСББ «Малікова-16» та наказом від 05.11.2015 року звільнений з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. При прийомі на роботу він надав відповідачу свою трудову книжку, яка була виписана в 2009 році, оскільки його перша трудова книжки, виписана 1977 року, закінчилася. Однак на вимогу голови правління ОСОБА_2 він надав йому трудову книжку 1977 року, так як той пояснив, що зробить у ній вкладиш з відповідним записом про прийом на роботу, а трудову книжку 2009 року прийняти відмовився. У день звільнення відповідач не віддав йому трудову книжку через те, що голова правління змінився і йому повідомили, що його трудової книжки на підприємстві немає. За таких обставин він змушений був надати нову трудову книжку для внесення записів про прийняття на роботу та звільнення з роботи, що й було зроблено. З приводу невидачі йому трудової книжки він звертався до правоохоронних органів, але позитивного результату не отримав. Неправомірними діями відповідача йому було завдано моральних страждань. Тому просить зобовязати відповідача видати йому належну йому трудову книжку, виписану в 1977 році, стягнути з відповідача на свою користь 7404,60 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що виписана в 1977 році трудова книжка йому необхідна для оформлення пенсії після досягнення пенсійного віку, а через її відсутність йому відмовлять у призначенні пенсії.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та уточнив, просив стягнути з відповідача середній заробіток у сумі, визначеній на день ухвалення рішення.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що у 2011 році було створено ОСББ «Малікова-16», з 2013 року ОСОБА_2 працював головою правління, а у серпні 2015 року голову правління переобрали і нею стала ОСОБА_3 ОСОБА_2 жодної документації не передав. Трудової книжки у відповідача немає. В наказі про звільнення позивача № 7 від 05.11.2015 року зроблено запис про те, що трудова книжка знаходиться у ОСОБА_2, зі слів позивача. Під час керівництва ОСОБА_2 журнал обліку трудових книжок не вівся. З приводу діяльності ОСОБА_2 на посаді голови правління заведено кримінальне провадження, в якому здійснюється досудове розслідування, і частину документів представник ОСББ отримав у слідчого, але серед них трудової книжки позивача не було. У день звільнення позивача новим головою правління ОСББ «Малікова-16» ОСОБА_3 у новій трудовій книжці, яку надав позивач, зроблено запис про прийняття та про звільнення його з роботи.

Суд, заслухавши позивача та представника, представників відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.08.2013 року позивач був прийнятий на роботу на посаду завідуючого господарським відділом ОСББ «Малікова-16» (перейменовано на ОСББ «М 16» (а.с. 100)), що підтверджується копією наказу голови правління ОСОБА_2 від 05.08.2013 року № 1-к (а.с. 7), та наказом голови правління ОСОБА_3 від 05.11.2015 року № 7-к (а.с. 39) він звільнений з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. У наказі про звільнення вказано про те, що за відсутності попередньої трудової книжки, зданої попередньому голові правління ОСОБА_2, запис у неї зробити неможливо у звязку з відмовою ОСОБА_2 передати документ. Окрім того, у наказі зазначено, що трудову книжку серії АЕ № 588054, виписану 05.01.2009 року, позивач отримав 05.11.2015 року.

Як убачається з копії трудової книжки позивача серії АЕ № 588054, виписаної 05.01.2009 року, в ній містяться записи про прийняття на роботу в ОСББ «Гоголівська 9» у 2011 році, звільнення з роботи у 2012 році, прийняття його на роботу 05.08.2013 року ОСББ «Малікова-16» та звільнення з неї 05.11.2015 року (а.с. 14-16).

17.08.2015 року ОСОБА_2 звільнено від виконання обовязків голови правління згідно протоколу засідання правління ОСББ «Малікова-16» № 1 від 16.08.2015 року та у звязку із закінченням строку повноважень. 18.08.2015 року ОСОБА_3 приступила до виконання обовязків голови правління (а.с. 57).

Про отримання позивачем у день його звільнення трудової книжки серії АЕ № 588054, виписаної 05.01.2009 року, зазначено в книзі руху трудових книжок і вкладишів до них, розпочатої 30.09.2015 року (а.с. 76-78).

Відповідно до повідомлення ТОВ «Аркада-Дім» від 03.03.2016 року (а.с. 80) згідно договору від 01.08.2013 року про ведення бухгалтерського обліку ТОВ «Аркада-Дім» не надавало послуги з ведення кадрового діловодства для ОСББ «Малікова-16» та не зберігало трудових книжок ОСББ «Малікова-16».

З приводу неправомірних дій ОСОБА_2, а саме його відмови віддати трудову книжку, позивач звертався 22.09.2015 року до Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області (а.с. 12, 13). А також з приводу привласнення ОСОБА_2 майна, документів та печатки ОСББ «Малікова-16», ввірених йому як голові правління, 22.01.2016 року зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження за № 0000589 за ч. 2 ст. 191 КК України (а.с. 40).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 надала показання про те, що на час прийняття на роботу позивача, який є її чоловіком, ОСББ «Малікова-16» власного приміщення не мало і тому в їхній квартирі ОСОБА_2 взяв у її чоловіка трудову книжку, виписану в 1977 році, та не віддає її, місце його знаходження не відоме.

Факт заведення у 2009 році нової трудової книжки позивачу ДП «КС-Домофон Житомир» підтвердила допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5

Згідно зі до ст. ст. 47, 235 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Пунктом 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція) передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки.

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи досліджені докази, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що при прийнятті на роботу ним було здано до ОСББ «Малікова-16» трудову книжку, виписану в 1977 році, так як відсутні відповідні письмові докази, які мають бути відображені в книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, а також інших письмових доказів позивачем не надано.

Відсутність у відповідача трудової книжки позивача, виписаної в 1977 році, підтверджується змістом наказу голови правління ОСОБА_3 від 05.11.2015 року № 7-к про звільнення позивача з роботи, в якому зазначено про відмову колишнього голови правління ОСОБА_2 передати документи, та з приводу чого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000589 за ч. 2 ст. 191 КК України.

Як встановлено судом, трудова книжка, виписана в 1977 році, не містила записів про прийняття позивача на роботу, так як закінчилася, через що у 2009 році була виписана нова трудова книжка, що суперечить положенням п. 3.1 Інструкції, якими визначено, що у тому разі, коли в трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Втім вкладишу виписано не було та відомості про прийняття на роботу та звільнення позивача з роботи в ОСББ «Малікова-16» внесено в хронологічному порядку до трудової книжки, виписаної в 2009 році, яка й була видана позивачу в день звільнення його з роботи.

Аналізуючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд вважає, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження порушення відповідачем його трудових прав та невиконання відповідачем обовязку, передбаченого ст. 47 КЗпП України, який полягає у видачі працівнику в день його звільнення належно оформленої трудової книжки.

Тому за наведених обставин суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо зобовязання відповідача видати позивачу належну йому трудову книжку, виписану в 1977 році, а інші вимоги є похідними, тому також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не ґрунтуються на вимогах закону.

Керуючись ст. ст. 47, 235, 237-1 КЗпП України, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до обєднання співвласників багатоквартирного будинку «М 16» про повернення трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М. Семенцова