Справа № 487/5979/16-ц
Провадження № 2/487/424/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27.02.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Разумовської О. Г.,

при секретарі Кожині В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Універсальна Біржа «Південь», про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

В С Т А Н О В И В:

22.11.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа Універсальна Біржа «Південь», про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якій просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 03 грудня 1999 року між нею ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Місюкевич) та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири на Універсальній Біржі «Південь», зареєстрованого КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 14.02.2000 року за реєстровим № 15935, без подальшого нотаріального посвідчення зазначеного договору. В подальшому право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за позивачем у КП «Миколаївське міжміське Бюро технічної інвентаризації». На сьогоднішній момент позивач володіє і користується спірною квартирою, веде господарство, сплачує необхідні платежі, однак нотаріально посвідчити зазначений договір, вона не має можливості, оскільки договір не був засвідчений нотаріально. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

До судового засідання представник позивачка не зявилася, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 до судового засідання не зявилась, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Рідне Прибужжя» редакції №7 від 16 лютого 2017 року, причину неявки не повідомила.

Представник третьої особи до судового засідання неодноразово не зявлявся, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Взявши до уваги заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.12.1999 року на Універсальній Біржі «Південь» між ОСОБА_2 з однієї сторони, та Місюкевич (після реєстрації шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_3, з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 557 квартири АДРЕСА_2, зареєстрованого КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 14.02.2000 року за реєстровим № 15935 без подальшого нотаріального посвідчення.

При укладанні договору купівлі-продажу від 03.12.1999 року сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.

Проте, у відповідності зі статтею 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення зазначених правовідносин, зазначений вид договору повинен був бути оформлений в нотаріальному порядку. Згідно ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

В укладеному договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови у тексті біржового договору, всі зобовязання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі позивач сплатив відповідачам ціну договору в повному обсязі, про що зазначено у договорі, а відповідачка передала позивачу предмет договору купівлі-продажу квартиру. Також факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.

На сьогоднішній момент позивач ОСОБА_1 володіє і користується спірною квартирою, веде господарство, сплачує необхідні платежі та має намір розпорядитися належним їй майном. Проте нотаріально посвідчити зазначений договір, вона не має можливості.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони у письмовій формі погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулося його повне або часткове виконання сторонами, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Отже, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна № 557 квартири АДРЕСА_2 було оформлено за існуючим в той час порядком, а також мала місце конкуренція норм права, можна зробити висновок, що позивач добросовісно помилявся щодо відсутності необхідності його нотаріального посвідчення, суд приходить до висновку, що дана позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного суд вважає за можливе позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вимоги щодо стягнення судового збору не заявлялось.

На підставі викладеного, керуючись ст. 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Універсальна Біржа «Південь», про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 03 грудня 1999 року, який був укладенийУніверсальною Біржею «Південь» за № 557 та зареєстрований в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 14.02.2000 року за реєстровим №15953, відповідно до якого Місюкевич (після реєстрації шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_2, належну їй квартиру за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенко, б.№ 28, кв. 102.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Г. Разумовська