печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Козлов Р.Ю.,

при секретарі - Іваненку С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Медіатрейдинг», третя особа - Державне агентство України з питань кіно про стягнення компенсації за порушення авторського права,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року позивачка звернулася з позовом до ТОВ «ТД «Медіатрейдинг», в якому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав, яке виразилось у відтворенні оригінальної назви твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» на товарах та розповсюдження їх через мережу Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 40 мінімальних розмірів заробітних плат. В обґрунтування пред'явлених вимог позивачка послалася на наступні обставини.

У 1979 році позивачка створила літературний твір "ІНФОРМАЦІЯ_2" та літературний персонаж ІНФОРМАЦІЯ_2. У 1980 р. літературно-художній образ "ІНФОРМАЦІЯ_2" було вперше оприлюднено в анімаційному фільмі, з однойменною назвою "ІНФОРМАЦІЯ_2" (рос.)/ "ІНФОРМАЦІЯ_2" (укр.), а у 1989 - твір "ІНФОРМАЦІЯ_3" українською та російською мовами. Вказані анімаційні фільми були створені на кіностудії "КИЇВНАУКФІЛЬМ". Крім того у титрах, автором сценарію анімаційних фільмів "ІНФОРМАЦІЯ_2" (рос.)/ "ІНФОРМАЦІЯ_2" (укр.) та "ІНФОРМАЦІЯ_3" вказано особу позивачки. Станом на дату подання позовної заяви, цей факт неодноразово встановлений судами, а тому не потребує додаткового доказування.

Відповідно до чинного на час створення анімаційного фільму законодавства (ст. 483 ЦК УРСР) авторське право на кінофільм належало підприємству, яке здійснило зйомку, а авторові сценарію, художнику постановникові та авторам інших творів, які увійшли складовою частиною у фільм, належало авторське право кожному на свій твір.

Таким чином, авторські (майнові) права на фільм належать кіностудії «Укранімафільм» (правонаступник кіностудії «Київнаукфільм»), а позивачці належить авторське немайнове право та виключні майнові права на літературний твір, його оригінальну назву та ім'я головного персонажа: «ІНФОРМАЦІЯ_2».

У встановленому законом порядку позивачка зареєструвала авторське право на літературний твір «ІНФОРМАЦІЯ_2» та отримала відповідне свідоцтво про реєстрацію права на твір «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Самостійними об'єктами, які підлягають правовій охороні авторським правом є оригінальна назва літературного твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» та ім'я головного персонажа, відповідно до ст.9 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Літературний твір «ІНФОРМАЦІЯ_2» та його індивідуальна фантазійна назва є добре відомими творами в Україні даний факт є загальновідомим, окрім того, він вже встановлений національними судами та не потребує додаткового доказування.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

При цьому, використання творів дозволяється виключно з дозволу суб'єкта авторського права, крім випадків вільного використання.

Посилаючись на те, що вона не надавала відповідачу дозволу на відтворення імені головного персонажа «ІНФОРМАЦІЯ_2» та оригінальної назви літературного твору «ІНФОРМАЦІЯ_2», реалізацію товарів під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», позивачка просила суд задовольнити пред'явлені вимоги та сягнути з ТОВ «ТД «Медіатрейдинг» на її користь компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав, яке полягає у незаконному використанні оригінальної назви твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» шляхом незаконного розповсюдження товарів із назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» у розмірі 40 мінімальних розмірів заробітних плат, встановлених законом на час ухвалення рішення у справі, замість відшкодування збитків та стягнення доходу.

В ході розгляду справи представник позивачки звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на користь позивачки компенсацію за порушення майнових авторських прав шляхом незаконного використання оригінальної назви літературного твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» («ІНФОРМАЦІЯ_2») для маркування товарів: надувний батут «ІНФОРМАЦІЯ_2», перекидний календар «ІНФОРМАЦІЯ_2», годинник «ІНФОРМАЦІЯ_2» та їх розповсюдження в мережі Інтернет, в розмірі 40 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на час ухвалення рішення у справі, замість відшкодування збитків.

Крім того, в судовому засіданні представник позивачки звернулася до суду із заявою у порядку ст. 31 ЦПК України (Том справи № 1 а.с. 206-208), просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача ТОВ «ТД «Медіатрейдинг» на користь позивачки грошову компенсацію за порушення майнових авторських прав шляхом розповсюдження контрафактного примірника твору у розмірі 110 мінімальних заробітних плат. В обґрунтування розміру заявлених вимог позивачка посилалася на висновок № 2727/2778 комісійної комп'ютерно-технічної експертизи та судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності по цивільній справі № 466/4413/15-ц від 12 жовтня 2015 року, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, якою був визначений розмір збитків, завданих позивачці від незаконних дій відповідача.

До початку судового засідання, призначеного на 23 січня 2017 року, представник позиваки звернулася до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог та остаточно просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки компенсацію за порушення авторських прав шляхом незаконного використання оригінальної назви літературного твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» («ІНФОРМАЦІЯ_2») для маркування товару - надувний батут «ІНФОРМАЦІЯ_2», та його розповсюдження в мережі Інтернет, у розмірі 47 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на час ухвалення рішення у справі.

Також представник позивачки звернулася до суду із заявою про залишення без розгляду позову в частині вимог про стягнення з ТОВ «Медіатрейдінг» на користь ОСОБА_1 компенсації за порушення майнових авторських прав шляхом незаконного використання оригінальної назви літературного твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» («ІНФОРМАЦІЯ_2») для маркування товарів: перекидний календар «ІНФОРМАЦІЯ_2», годинник «ІНФОРМАЦІЯ_2» та їх розповсюдження в мережі Інтернет, про що судом постановлено відповідну ухвалу.

Крім того, в ході розгляду до участі у справі залучено Державне агентство України з питань кіно як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У судовому засіданні представник позивачки з урахуванням уточнень підтримала пред'явлені ОСОБА_1 вимоги та просила їх задовольнити.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували посилаючись на безпідставність пред'явлених ОСОБА_1 вимог у зв'язку із тим, що розміщений на сайті товар під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» був знятий із реалізації одразу після отримання позову, а тому позивачці не були завдані значні збитки та її права не порушені.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Заслухавши думку учасників процесу, пояснення експертів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності із поясненнями учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що у 1980 та 1989 роках було оприлюднено анімаційні фільми під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_3», створені кіностудією «Київнаукфільм». Автором літературних творів - сценаріїв до цих анімаційних фільмів є позивачка, про що, зокрема, зазначено в титрах названих анімаційних фільмів. Позивачка володіє свідоцтвом України від 11 травня 2004 року № 9967 про державну реєстрацію авторського права на літературний твір «ІНФОРМАЦІЯ_2» (Том справи №1 а.с. 7-8).

Дані обставини сторонами не заперечувалися, а відтак, додаткового доказування не потребують.

Отже, самостійними об'єктами, які підлягають правовій охороні, є оригінальна назва літературного твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» та ім'я головного персонажа. Літературний твір «ІНФОРМАЦІЯ_2» та його індивідуальна фантазійна назва є добре відомими творами в Україні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачці стало відомо, що на веб-сторінці з посиланнямІНФОРМАЦІЯ_1 без її дозволу було використано оригінальну назву літературного твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» для маркування товарів, які відповідач пропонує для продажу. Зокрема, відповідачем для продажу пропонувалось наступні товари «Детский спортивный комплекс Babygray ІНФОРМАЦІЯ_2 из бука», Детский спортивный комплекс Babygray ІНФОРМАЦІЯ_2 Фиолетовий», Детский спортивный комплекс Babygray ІНФОРМАЦІЯ_2 Розовый», «Надувной батут Happy Hop ІНФОРМАЦІЯ_2», «Перекидной календар «ІНФОРМАЦІЯ_2» (розовый) та «Часы «ІНФОРМАЦІЯ_2». Вказана обставина обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копією роздруківки із сайту «Интернет-супермаркет «ROZETKA» (Том справи № 1 а.с. 80).

Також судом встановлено, що 03 липня 2016 року представник позивача здійснив замовлення через «Интернет-супермаркет «ROZETKA» дитячого спортивного комплексу «Babygrai ІНФОРМАЦІЯ_2». Для оплати ТОВ «ТД «Медіатрейдинг» був надісланий рахунок-фактура № СФ-0018754 від 03.07.2016 року на суму 2359,00 грн. з мокрим відбитком печатки відповідача (Том справи №1 а.с.17).

Суд дійшов висновку, що заперечення відповідача стосовно того, що електронний документ є неналежним доказом, який підтверджує реалізацію відповідачем товарів із маркуванням «ІНФОРМАЦІЯ_2», спростовуються матеріалами справи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

У відповідності зі ст. 8 Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

При цьому згідно ст. 9 Закону, електронний документообіг (обіг електронних документів) - сукупність процесів створення, оброблення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, використання та знищення електронних документів, які виконуються із застосуванням перевірки цілісності та у разі необхідності з підтвердженням факту одержання таких документів. Таким чином суд вважає, що направлений на електронну пошту представника позивача рахунок-фактура є належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України, оскільки на даному рахунку зазначені усі необхідні реквізити (дані платника, дані отримувача, найменування товару).

Посилання представника відповідача щодо обов'язкового надсилання рахунку в паперовому вигляді є необґрунтованим, адже Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг», дозволяє обмінюватися документами по електронним засобам зв'язку.

Крім того, в матеріалах справи наявні заперечення відповідача, в яких він визнає, що здійснював діяльність із розповсюдження товарів під маркуванням «ІНФОРМАЦІЯ_2», однак після отримання позовної заяви товар був знятий з реалізації до вирішення спору по суті в суді (Том справи № 1 а.с. 134-139).

Таким чином судом встановлено, що відповідач ТОВ «TД «Медіатрейдинг» здійснював розповсюдження, зокрема товару «Надувной батут Happy Hop ІНФОРМАЦІЯ_2», який є предметом спору, маркованого оригінальною назвою літературного твору та однойменного з ним персонажа «ІНФОРМАЦІЯ_2», оскільки цю обставину у своїх запереченнях представник відповідача визнав.

Згідно ст. 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

Відповідно ст. 437 ЦК України, та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права», авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

Відповідно до ст. 440 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору: право перешкоджати неправомірному використанню і твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», до майнових прав автора належить виключне право на використання твору, а також виключне право надавати дозвіл на використання твору іншими особами.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права», автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл з використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору.

При цьому згідно ст. 441 ЦК України, використанням твору є відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі, а також продаж. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Як на підставу пред'явлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач здійснював реалізацію товарів через інтернет-магазин під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» без дозволу на те позивачки, яка є автором літературного твору та головного персонажа з нього «ІНФОРМАЦІЯ_2/ІНФОРМАЦІЯ_2 (рос.)».

З пояснень представників позивачки та матеріалів справи вбачається, що позивачка дозволу на відтворення імені головного персонажа «ІНФОРМАЦІЯ_2»/«ІНФОРМАЦІЯ_2» та оригінальної назви літературного твору «ІНФОРМАЦІЯ_2», реалізацію товарів під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» (на етикетках якого відтворено примірник твору) відповідачу - не надавала.

Статтею 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з врахуванням передбачених статтями 21 -25,42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Відповідно до п. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», при порушеннях будь-якою особою авторського права, передбачених статтею 50 цього Закону, та інших порушеннях особистих немайнових прав і немайнових прав суб'єктів авторського права, законодавець надає автору право вибору способу правового захисту авторського права і суміжних прав.

Одним із способів цивільно-правового захисту авторського права і суміжних прав, визначеним п.п. «г» п. 2 ч. 1 ст. 52 Закону, є подання позову про виплату компенсації у випадку порушення авторських прав у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат.

В той же час у п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року «Про застосування судами у справах про захист авторського права і суміжних прав», зазначено, що відповідно до пункту «г» частини першої статті 52 Закону № 3792-ХІІ суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 червня 2015 року у справі №466/4413/15-ц було задоволено клопотання представника позивачки - патентного повіреного ОСОБА_4 про забезпечення доказів до подачі даної позовної заяви шляхом призначення комплексної судової експертизи в сфері інтелектуальної власності, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54).

На виконання вищевказаної ухвали, 12 жовтня 2015 року експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз складено висновок №2727/2728 (Том справи №1 а.с. 192-193).

Як вбачається зі змісту складеного висновку, експертизу було проведено комісією експертів у складі: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Відповідно висновку № 2727/2778 комісійної комп'ютерно-технічної експертизи та судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності по цивільній справі № 466/4413/15-ц від 12 жовтня 2015 року, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, упущена вигода, яку б правовласник ОСОБА_1 літературного твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» отримала, якби її право не було порушено в результаті незаконного використання (відтворення, пропонування до продажу) розмір доходу (упущеної вигоди), яку правовласник об'єкта інтелектуальної власності міг би реально одержати за звичайних обставин за надання права на відтворення (використання) словесного позначення (оригінальної назви товару) «ІНФОРМАЦІЯ_2» для маркування товарів, розміщених на сайті, складає 612 137 (шістсот дванадцять тисяч сто тридцять сім) гривень.

Як встановлено судом, зазначена судова експертиза була проведена атестованими судовими експертами за спеціалізацію 13.9 «Економічні дослідження у сфері інтелектуальної власності» на підставі наявних ліцензійних договорів на використання об'єктів інтелектуальної власності позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка, користуючись своїм правом, вирішила зменшити розмір позовних вимог керуючись висновком судової експертизи. А тому суд вважає за справедливе стягнути із відповідача компенсацію за незаконне використання оригінальної назви літературного твору для маркування товарів «Надувной батут Happy Hop ІНФОРМАЦІЯ_2». Стосовно всіх інших вимог щодо об'єктів, які відображені у висновку експертизи, за клопотанням представника позивачки судом постановлено ухвалу про залишення їх без розгляду.

У пункті 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04 червня 2010 року зазначено, що для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права.

Наявним в матеріалах справи висновком судової експертизи був визначений орієнтований розмір заподіяної відповідачем шкоди, тому суд приймає його до уваги при встановленні розміру компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи пояснення сторін та наявні в матеріалах справи докази, які перевірені судом на предмет їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що відповідач презумпцію винного завдання шкоди не спростував, доказів своєї невинуватості суду не надав.

За таких обставин, з урахуванням наведених вимог Закону, а також з огляду на встановлені судом обставини справи, зокрема: характер заявлених позивачкою позовних вимог, характер порушення відповідачем майнових прав позивачки та наміри останнього (відтворення та використання ним назви "ІНФОРМАЦІЯ_2" на розповсюдженому ним товарі без дозволу автора), тривалість та обсяг правопорушення; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, заявлених позивачкою та про стягнення на користь ОСОБА_6 з ТОВ «ТД «Медіпатрейдінг» компенсації за порушення авторських прав у розмірі 47 розмірів мінімальних заробітних плат, що станом на день ухвалення рішення становить 150 400 гривень , виходячи з розрахунку (3200 х 47).

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд покладає на відповідача понесені позивачкою та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору в розмірі 1504 грн. та 3041 грн. 28 коп. витрат на проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 440, 422, 437 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 1, 8, 9, 11, 14, 15, 17, 32, 33, 50,52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», ст.ст. 10, 60, 88, 130, 212, 213, 215, 220 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Медіатрейдинг», третя особа - Державне агентство України з питань кіно про стягнення компенсації за порушення авторського права - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Медіатрейдинг» на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 150 400,00 грн.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Медіатрейдинг» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1504 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 3041 грн. 28 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ