Провадження номер 2/741/476/17
Єдиний унікальний номер 741/1119/17
РІШЕННЯ

іменем України

20 вересня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності нерухоме майно. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що житловий будинок по вул. Щорса, 57, у м. Носівка Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 р. у ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_4 та позивачі. 27 квітня 2017 року Носівською міською радою було прийняте рішення про впорядкування адресних реквізитів житлових будинків, житловому будинку, зареєстрованому в ІНФОРМАЦІЯ_1, було присвоєно фактичні поштові адресні реквізити: «м. Носівка, вул. Мринський шлях, 91». Позивачі звернулися до Центру надання адміністративних послуг Носівської РДА з метою здійснення державної реєстрації майнових прав на їх частини у домоволодінні. Але отримали відмову державного реєстратора у звязку з відсутністю в державного реєстратора права на визначення часток у спільному майні. Позивачі просили судовим рішенням визнати за кожним з них право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в м. Носівка Чернігівської області, по вул. Мринський шлях, 91.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявився, але подав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути в його відсутність.

Представник відповідача, Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області, у судове засідання не зявилася. Представник відповідача направила до суду заяву, у якій не заперечувала проти задоволення позову та просила справу розглянути без участі представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_2, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 57 по вул. Щорса в м. Носівка відносився до типу колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_4, що вбачається із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 21 грудня 1979 року виконкомом Носівської міської ради народних депутатів (а. с. 4).

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Носівської міської ради Чернігівської області від 27 квітня 2017 року про впорядкування адресних реквізитів житлових будинків житловому будинку, зареєстрованому в ІНФОРМАЦІЯ_2, присвоєно фактичні поштові адресні реквізити: м. Носівка, вул. Мринський шлях, 91 (а. с. 8).

Рішенням Носівського районного суду від 06 липня 2017 року за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/3 частини вищевказаного житлового будинку. Рішення суду набрало законної сили (а. с. 6-7).

Вищевказаним рішенням Носівського районного суду встановлено, що на момент ліквідації колгоспних дворів, тобто станом на 15 квітня 1991 року, у спірному будинку були зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 6-7).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ розяснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_2, ОСОБА_3 як членам колишнього колгоспного двору належало по 1/3 частини житлового будинку № 91 по вул. Мринський шлях у м. Носівка Чернігівської області.

У судовому засіданні встановлено, що Центр надання адміністративних послуг Носівської РДА відмовив позивачам у реєстрації права власності на житловий будинок, оскільки п. п. 42, 43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 23 серпня 2016 року №553 визначений вичерпний перелік документів для реєстрації житлових будинків, що побудовані до 05.08.1992 р. Заміна свідоцтва, виданого на колгоспний двір від 21 грудня 1979 року Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачена. Керівник ЦНАП Носівської РДА рекомендував здійснити захист права власності в судовому порядку (а. с. 8).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Матеріали справи підтверджують, що на будинок № 91 по вул. Мринський шлях у м. Носівка Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 10-11). Згідно зі звітом про оцінку майна №1705-003 станом на 15.05.2017 року вартість житлового будинку складає 122807 грн.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, як членом ліквідованого колгоспного двору, право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого у м. Носівка Чернігівської області по вул. Мринський шлях, 91, вартістю 40935,67 грн., який складається з власне житлового будинку «А», прибудови «а-1», прибудови «а-2» літньої кухні «В», гаража «Г», погреба «П», вбиральні «У», хвіртки №3, воріт №4, огорожі №5, загальною площею 66,9 кв. м житловою площею 33,9 кв. м загальною ринковою вартістю 122807 грн.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, як членом ліквідованого колгоспного двору, право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого у м. Носівка Чернігівської області по вул. Мринський шлях, 91, вартістю 40935,67 грн., який складається з власне житлового будинку «А», прибудови «а-1», прибудови «а-2» літньої кухні «В», гаража «Г», погреба «П», вбиральні «У», хвіртки №3, воріт №4, огорожі №5, загальною площею 66,9 кв. м житловою площею 33,9 кв. м загальною ринковою вартістю 122807 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий