Справа № 307/1966/17
Провадження № 2/307/1192/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Фера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що вони з відповідачем по справі перебували у шлюбі з 15 січня 2001 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які знаходяться у неї на вихованні та на її повному утриманні, що стверджується довідкою, виданою Дулівською сільською радою за №479 від 27.07.2017 року. Рішенням Тячівського районного суду від 15.04.2010 року присуджено до стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_4 в розмірі 800 гривень щомісячно і до досягнення ними повноліття. Також вказаним рішенням присуджено до стягнення з відповідача на її користь аліменти в розмірі 2500 гривень одноразово щорічно на утримання доньки ОСОБА_4 - інваліда з дитинства додаткових витрат на її лікування. На даний час, присуджених до стягнення з ОСОБА_2 аліментів вкрай не вистачає навіть на дрібні побутові потреби дитини та одяг, не кажучи вже про нормальне харчування та придбання необхідних для лікування доньки, яка являється інвалідом лікарських засобів. Для забезпечення дитини необхідним лікуванням вона змушена періодично виїжджати на заробітки, залишаючи дітей на виховані своїх батьків. З часу ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів від 15 квітня 2010 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 ч.1 СК України, погіршився стан здоровя дитини та з урахуванням обставин необхідності її лікування, зросли витрати на її утримання, що вплинуло на її матеріальний стан в сторону його погіршення. В звязку з цим, вона вимушена звернутися до суду з позовом про зміну розміру стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі на утримання сина та доньки. Окрім цього, після ухвалення рішення суду на законодавчому рівні було внесено зміни до ч.2 ст. 182 СК України, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину з 30 відсотків збільшено до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отримувані відповідачем доходи не є регулярними, а тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 до досягнення ними повноліття. Розмір даних аліментів, окрім врахування обставин хвороби дитини, вона вказала виходячи з розміру прожиткового мінімуму на малолітню дитину віком від 6 до 18 років. На даний час ОСОБА_4 продовжує хворіти залишаючись інвалідом та з 2009 року перебуває на постійному обліку у лікаря як інвалід з дитинства, що стверджується копією посвідчення інваліда серії АА №162158 та висновком лікарсько-консультаційної комісії №408 від 31.07.2017 року, а також довідкою за №80 від 27.07.2017 року, виданою Дулівською амбулаторією. Процедури, необхідні для нормального функціонування мозку дитини, є дуже дорогими. Санаторне лікування хворої дитини також коштує багато. Так, курс амбулаторного лікування доньки ще у 2010-2012 роках коштував більше пяти тисяч гривень. Санаторне лікування ОСОБА_4 у ТзОВ «Міжнародна клініка» у 2010 році коштувало 5380 гривень, а у 2012 році 5935 гривень, що стверджується довідкою, виданою уповноваженою особою клініки за №973/1-808 від 12.07.2012 року та довідками про вартість санаторних путівок за №2217, №3543. Такого санаторного лікування, не кажучи вже про витрати на придбання лікарських засобів та інших повязаних з лікуванням доньки витрат, ОСОБА_4 потребує кожного року. Самостійно забезпечити належне лікування вона не може, а тому змушена звернутися до суду з вимогою про збільшення розміру присуджених до стягнення з відповідача аліментів одноразово щорічно додаткових витрат на лікування ОСОБА_4, інваліда з дитинства, в розмірі 3000 гривень щорічно.

Просить збільшити розмір стягуваних на її користь аліментів з ОСОБА_2, призначених рішенням Тячівського районного суду від 15 квітня 2010 року на утримання неповнолітніх сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 в розмірі 4000 гривень щомісячно і до їх повноліття, а також стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 3000 гривень щорічно на утримання доньки ОСОБА_4 інваліда з дитинства додаткових витрат на її лікування.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від даного шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей, а саме: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком в свідоцтві про народження яких значиться відповідач та які перебувають на утриманні позивачки.

Згідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до рішення Тячівського районного суду від 15.04.2010 року відповідач ОСОБА_2 зобовязаний також до сплати аліментів на користь позивачки в розмірі 800 гривень щомісячно на утримання неповнолітніх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ними повноліття, а також одноразово щорічно додаткових витрат в розмірі 2500 гривень на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, інваліда з дитинства, повязаних з її лікуванням.

Також в судовому засіданні встановлено, що неповнолітня ОСОБА_2 з 2009 року по даний час перебуває на «Д» обліку у звязку з вадами розвитку головного мозку, є інвалідом з дитинства, що підтверджується посвідчення інваліда серії АА №162158, а також довідкою за №80 від 27.07.2017 року, виданою Дулівською амбулаторією.

За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану когось із них.

При визначенні розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в межах заявлених позовних вимог суд враховує майновий стан сторін, потребу позивачки у додаткових витратах на утримання двох неповнолітніх дітей, відсутність у відповідача постійного місця праці і заробіток якого носить нерегулярний мінливий характер.

Разом з цим, з часу прийняття рішення щодо стягнення аліментів з відповідача істотно збільшився рівень споживчих цін, змінився розмір прожиткового мінімуму та матеріальний стан позивачки.

А тому виходячи із середньомісячної заробітної плати по Тячівському району, розміру прожиткового мінімуму на дитину, який значно збільшився з моменту присудження аліментів, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1200 гривень щомісячно на кожну дитину і до їх повноліття, а в решті позову в цій частині слід відмовити.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до положень ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні позовних вимог про зміну розміру стягнення додаткових витрат на лікування неповнолітньої доньки ОСОБА_2, з дотриманням вимог ст.185 СК України, суд бере до уваги, що позивачкою наведено тільки докази про потребу у лікуванні доньки ОСОБА_2, однак не наведено належних і допустимих доказів, які б свідчили про підстави для зміни розміру стягнення додаткових витрат, повязаних з лікуванням доньки ОСОБА_2, а тому в цій частині позову слід також відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 180, 184, 185, 192 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, Україна, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі по 1200 гривень на кожну дитину щомісячно, і до їх повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 640 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий : В.І.Бобрушко