Справа № 199/5385/15-ц
24.04.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
за участю секретаря Борулько М.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 18.04.2015 року на вул. М.Малиновського у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_2, який керував технічно справним автомобілем «Hyndai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ №САТ062134, та водія ОСОБА_1, який керував автомобілем «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_2.
У результаті ДТП позивачу були завданні легкі тілесні ушкодження (висновок експерта №2333е від 21.05.2015 року), а автомобілю «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_2, механічні ушкодження, чим завдано позивачу матеріальної шкоди у розмірі 285558,74 грн. (висновок експерта ОСОБА_3 №117/15 від 26.05.2015 року).
Також позивач зазначив, що внаслідок перебування на лікарняному у період з 18.04.2015 року по 14.05.2015 року, йому були завдані збитки у вигляді неотриманого доходу за місцем роботи у розмірі 8317,16 грн., що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк».
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві, проти постановлення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином, тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, висновок судової авто-товарознавчої експертизи та пояснення експерта, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.04.2015 року на вул. М.Малиновського у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_2, який керував технічно справним автомобілем «Hyndai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ №САТ062134, та водія ОСОБА_1, який керував автомобілем «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_2.
Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок по кримінальній справі, або постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, які вступили в законну силу, обов'язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій осіб, стосовно якого винесені вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи скоєні вони даною особою.
У результаті ДТП позивачу були завданні легкі тілесні ушкодження (висновок експерта №2333е від 21.05.2015 року), а автомобілю «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_2, завдані механічні ушкодження, внаслідок чого завдано позивачу матеріальної шкоди у розмірі 285558,74 грн. (висновок експерта ОСОБА_3 №117/15 від 26.05.2015 року).
Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВСС з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року №4, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону N1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.
За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно із правовою позицією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеною в постанові від 04 червня 2014 року по справі №6-49цс14, системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пункту 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку.
Відповідно до абзацу 2 частини 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Внаслідок перебування на лікарняному у період з 18.04.2015 року по 14.05.2015 року, позивачу були завдані збитки у вигляді неотриманого доходу за місцем роботи у розмірі 8317,16 грн., що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк», які також підлягають стягненню на його користь з відповідача.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування.
За п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно вимог ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом.
Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, фізичному болю через завданні пошкодження, моральних та психічних переживаннях, повязаних з пошкодженням майна, вишукуванням додаткового часу і додаткових зусиль для ремонту автомобіля та підготовки і подачі до суду необхідних документів з метою відшкодування завданої шкоди.
Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн.
З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією №2 від 15.06.2015 року на 350,00 грн. та квитанцією №7 від 18.08.2015 року на 1650,00 грн., актом прийомки-здачі робіт (послуг) від 18.08.2015 року та розрахунком вартості цих послуг від 26.12.2015 року, які є належними та допустимими доказами по справі, 4200,00 гривень за проведення авто-товарознавчого дослідження та експертизи та 300,00 грн. витрат по сплаті судового збору.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає стягнути з ОСОБА_2 3 425 гривень 45 копійок судового збору на користь держави.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 61, 88, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_4, матеріальну шкоду в сумі 278 545 гривень 64 копійки, 3 000,00 гривень моральної шкоди, 300,00 гривень по сплаті судового збору, 4200,00 гривень за проведення автотоварознавчого дослідження та експертизи, 2000,00 гривень витрат на правову допомогу, а всього 288 045 (двісті вісімдесят вісім тисяч сорок п'ять) гривень 64 копійки.
В іншій частині позову, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_3, 3 425 (три тисячі чотириста двадцять п'ять) гривень 45 копійок судового збору на користь держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: