справа №176/15/17
провадження №2/176/315/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 вересня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря Ханіної М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2017 року ОСОБА_1звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вищезазначеним позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати відповідача, ОСОБА_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1.

Позивач, ОСОБА_1, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, ОСОБА_2, виклик якої у судове засідання провадився у визначеному законом порядку, з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України, у судове засідання не з'явилась, заяву про розгляд справи за її відсутності не подала, заперечень щодо позову не надала.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його не явки в судові засідання, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 224, 225 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, квартира АДРЕСА_1 належить позивачу, ОСОБА_1, на праві приватної власності, відповідно до договору дарування квартири від 11.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі власників на нерухоме майно за № 3858749 від 10.12.2003 року (а.с. 7).

Окрім позивача в спірній квартирі значаться зареєстрованими донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та колишня дружина - ОСОБА_2 - відповідач по справі (а.с.12).

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2013 року, шлюб між сторонами по справі був розірваний (а.с.11).

Після припинення шлюбних відносин ще в січні 2012 року відповідач, ОСОБА_2, добровільно залишила належну позивачу квартиру за адресою АДРЕСА_1 та стала проживати окремо. Будь-які її речі в квартирі відсутні. Однак, до теперішнього часу в добровільному порядку відповідач з реєстрації не знялася.

Позивач, ОСОБА_1, ставлячи питання про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 посилається на те, що відповідач в спірній квартирі не мешкає, а він позбавлений можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою в тому числі оформити субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Також, у разі відчуження нерухомого майна, реєстрація в ній відповідачки може значно ускладнити цей процес.

Оскільки відповідач, не являючись власниками житла, не проживає і не користується житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1, що є приватною власністю позивача, не виявила наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню і відповідача ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні будинком, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивача до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягнення із відповідача.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 321 ч.1, 386, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України та у відповідності із ст.ст. 11,12, 60, 112-115 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Це рішення може бути переглянуто Жовтоводським міським судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. Волчек