Справа № 128/3966/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі Кіяниця А.О., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок, в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2016 року позивач звернувся до Вінницького районного суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок, в порядку спадкування за заповітом.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 15.02.2015 року померла їх мати ОСОБА_4

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є позивач

ОСОБА_1 та відповідачі- Фендич О.П., ОСОБА_3

За свого життя ОСОБА_4 вчинила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу, який у ОСОБА_5 районній нотаріальній конторі 04.08.2016 р. отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкові земельні ділянки.

Спадщину позивач, після смерті матері прийняв, так як подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Особи, які мають право на обов*язкову частку у спадщині, яка залишилась після смерті ОСОБА_4, - ОСОБА_2, ОСОБА_3, (як особи пенсійного віку) відмовились від своєї обов*язкової частки.

Також після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на житловий будинок №21 по вул. Центральній (Леніна) с. Лисянка, Вінницького району, однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на даний будинок в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадковий будинок.

Просить суд визнати за ним право власності на в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 на житловий будинок № 21 по вул. Центральній (Леніна) в с. Лисянка, Вінницького району.

У судове засідання представник позивача не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала.

Відповідачі надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності проти задоволення даного позову не заперечують.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб.

Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців..

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 ст. 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4, померла 15.02.2015 року в с. Лисянка, Вінницького району Вінницької області, що вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с. 6).

При житті ОСОБА_4 26.01.2009 року склала заповіт, згідно з яким вона на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на момент смерті і на що вона матиме право заповіла своєму сину ОСОБА_1,

Позивач ОСОБА_1Пспадщину після смерті матері прийняв, оскільки подав в шестимісячний строк до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за заповітом.

Іншими спадкоємцями першої черги за законом, які мають право на обов'язкову частку у спадщині є відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, (як особи пенсійного віку, що передбачено ст. 1241 ЦК України), відмовились від своєї обов*язкової частки в спадковому майні, на що надали відповідні заяви до нотаріальної контори. Інші спадкоємці за заповітом відсутні.

Вищезазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №115/2015, заведеної після смерті ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_4, відкрилася спадщина на відповідне спадкове майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами №21 по вул. Центральній (Леніна), в с. Лисянка, Вінницького району Вінницької області.

Спадкодавець ОСОБА_4 за свого життя не отримала свідоцтва про право власності на будинок № 21 по вул. Центральній в с. Лисянка. Зазначений двір з 1958р. належить до робочої суспільної групи дворів. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «ВООБТІ» 12.09.2016р. спадковий житловий будинок та господарські будівлі побудовані в 1960-1965рр. в період, коли двір відносився до робочої групи. На час будівництва будинку спадкодавець ОСОБА_4 перебувала в шлюбі з батьком позивача ОСОБА_6, факт перебування їх в шлюбі підтверджується виписками з по господарської книги по двору за 1944-1968рр. ОСОБА_6 помер в 1968р., після його смерті ОСОБА_7 прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, залишалась проживати в будинку до своєї смерті, що підтверджується копіями погосподарських книг на спадкове домоволодіння. Свідоцтва про спадкування ? частки в житловому будинку та господарських будівлях, що залишилась після смерті її чоловіка та свідоцтво про право на 1/2 частку в спільному майні подружжя вона не отримувала.

З листа Державного нотаріального архіву Вінницької області від 06.02.2017 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилась.

Таким чином, спадкодавця набула право власності на будинок в цілому: як власниця ? частки в спільній сумісній власності подружжя та 1/2 частку як спадкоємиця після смерті свого чоловіка.

ОСОБА_5 районної державної нотаріальної контори від 05.08.2016р. №2147/02-17 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на даний будинок, так як ним не надано оригіналу правовстановлюючого документу на спадковий будинок.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_8, так як подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини в строк передбачений законодавством, спадковий житловий будинок та господарські будівлі побудовані в 1960-1965рр. в період, коли двір відносився до робочої групи, тому задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін , відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок, в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №21, по вул. Центральній (Леніна) в с. Лисянка, Вінницького району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_8, яка померла 15 лютого 2015 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: