Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Укртранснафтапродукт», ОСОБА_4, інформаційного агентства «УНІАН» товариства з обмеженою відповідальністю «УНІАН» про спростування недостовірної інформації, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності інформацію, озвучену генеральним директором державного підприємства «Укртранснафтопродукт» (далі - ДП «Укртранснафтопродукт») ОСОБА_4 30 квітня 2015 року в ефірі прес-конференції в Агенції Українського незалежного інформаційного агентства новин (далі - УНІАН) зокрема: «Ни ОСОБА_5, партнер ОСОБА_3, якого до сих пор БРСМы работают и торгуют контрафактными товарами»; «А пан ОСОБА_5 партнер ОСОБА_3»; «Почему от БРСМ деньги идут ОСОБА_3, тому же самому ОСОБА_3 до сих пор, почему так, почему он до сих пор остается, почему получает деньги от БРСМ»; зобов'язати ДП «Укртранснафтапродукт», генеральним директором якого є ОСОБА_4 спростувати недостовірну інформацію, зазначену позивачем у такий же спосіб, у який вона була поширена, шляхом розміщення протягом 15 днів з моменту набрання законної сили рішенням суду по даній справі, за власний рахунок в ефірі Агенції УНІАН відео повідомлення (без власних зауважень та коментарів) наступного змісту: «30 квітня 2015 року в ефірі прес-конференції Агенції УНІАН генеральним директором ДП «Укртранснафтопродукт» ОСОБА_4 була озвучена наступна недостовірна інформація: «Ни ОСОБА_5, партнер ОСОБА_3, якого до сих пор БРСМы работают и торгуют контрафактными товарами»; «А пан ОСОБА_5 партнер ОСОБА_3»; «Почему от БРСМ деньги идут ОСОБА_3, тому же самому ОСОБА_3 до сих пор, почему так, почему он до сих пор остается, почему получает деньги от БРСМ», вищевказана інформація є недостовірною та не відповідає дійсності»; зобов'язати ДП «Укртранснафтапродукт», генеральним директором якого є ОСОБА_4, спростувати недостовірну інформацію, а саме: «Ни ОСОБА_5, партнер ОСОБА_3, якого до сих пор БРСМы работают и торгуют контрафактными товарами»; «А пан ОСОБА_5 партнер ОСОБА_3»; «Почему от БРСМ деньги идут ОСОБА_3, тому же самому ОСОБА_3 до сих пор, почему так, почему он до сих пор остается, почему получает деньги от БРСМ» у такий же спосіб, у який вона була поширена шляхом розміщення протягом 15 днів з моменту набрання законної сили рішенням суду по даній справі, за власний рахунок в Інтернет мережі на сайті відповідача http://utnp.com.ua повідомлення під заголовком «СПРОСТУВАННЯ» (без власних зауважень та коментарів) наступного змісту: «30 квітня 2015 року в ефірі прес-конференції Агенції УНІАН генеральним директором ДП «Укртранснафтопродукт» ОСОБА_4 була озвучена наступна недостовірна інформація: «Ни ОСОБА_5, партнер ОСОБА_3, якого до сих пор БРСМы работают и торгуют контрафактными товарами»; «А пан ОСОБА_5 партнер ОСОБА_3»; «Почему от БРСМ деньги идут ОСОБА_3, тому же самому ОСОБА_3 до сих пор, почему так, почему он до сих пор остается, почему получает деньги от БРСМ», вищевказана інформація є недостовірною та не відповідає дійсності».

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовано тим, що 30 квітня 2015 року на прес-конференції в агенції УНІАН, яка була зібрана ДП «Укртранснафтопродукт» було розповсюджено інформацію, яку позивач просить спростувати, а потім вказане відео було розміщено на сайті агенції УНІАН та текст прес-конференції розміщений на сайті http://utnp.com.ua, який належить ДП «Укртранснафтопродукт». Як зазначає позивач, інформація була розповсюджена необмеженому колу людей, інформація є недостовірною, її поширення ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_3 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про залишення без задоволення заявлених ОСОБА_3 позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що поширена відповідачем інформація стосувалася саме особи позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_3 зазначив, що 30 квітня 2015 року на прес-конференції в агенції УНІАН була оприлюднена інформація стосовно нього, яка порушує його честь, гідність та ділову репутацію, разом з цим, відео прес-конференції було розміщено на сайті агенції УНІАН, а текст прес-конференції розміщений на сайті http://utnp.com.ua, який належить ДП «Укртранснафтапродукт».

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності з ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно положень ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Відповідно до роз'яснень, які викладені у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Цивільним кодексом України закріплена презумпція добропорядності, тобто поширена про певну особу негативна інформація вважається недостовірною, якщо той, хто поширив такі відомості, не доведе, що вони відповідають дійсності (ч. 3 ст. 277 ЦК України). Спростування має здійснюватися способом, адекватним способу поширення хибних відомостей, аби спростування було донесено максимально до тієї аудиторії, що отримала недостовірну інформацію (ч. 7 ст. 277 ЦК України).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не доведено, що інформація, яка була озвучена генеральним директором ДП «Укртранснафтопродукт» ОСОБА_4 30 квітня 2015 року в ефірі прес-конференції в Агенції УНІАН, стосується безпосередньо особи позивача, так як у своєму виступі ОСОБА_4 хоч і проголошував прізвище «Ставицький», однак повної ідентифікації особи не було, оскільки ім'я та по-батькові не зазначалось.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій дотримано вимоги чинного законодавства, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовано обставини справи та надана їм належна оцінка, а наведені у касаційній скарзі недоліки при розгляді справи не впливають на суть ухваленого рішення і висновків суду не спростовують. Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді касаційної інстанції не встановлено.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не вбачає підстав для скасування ухвалених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, так як вони ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 337, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Умнова

І.М. Фаловська