Справа № 285/732/16-ц
провадження у справі № 2/0285/283/17
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………..ОСОБА_1

за участю секретаря...……..ОСОБА_2

сторін:

ОСОБА_3

представника ОСОБА_4

відповідачів..ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_7

до ОСОБА_8, ОСОБА_6

про визнання права власності на спадкове майно і визнання недійсним свідоцтв про право власності на житловий будинок від 29.08.1988 року та договору дарування ? частини будинку від 27.12.2002року, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів в якому, уточнивши 11.05.2017 року позовні вимоги, просила визнати за нею право власності на будинок №7 по пров. Шкільному (колишня назва пров. Жданова) в с. Наталівка Новоград-Волинського району Житомирської області (далі-Будинок), який належав її батьку ОСОБА_9, померлому 13.02.1980 року, а також визнати недійсними: Свідоцтво про право власності на Будинок від 29.08.1988 року та Договір дарування 1/2 частини Будинку по пров. Жданова (нова назва пров. Шкільний), 8, в с. Наталівка Новоград-Волинського району Житомирської області від 27.12.2002 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_6

В обґрунтування позову зазначила, що після смерті батька відкрилась спадщина, що складається з Будинку. Як спадкоємець за законом, прийняла спадщину, однак, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Крім того, їй стало відомо, що згідно свідоцтва про право власності від 29.08.1988 року, відповідачі в рівних частинах є власниками спірного Будинку, що порушує її права як спадкоємиці за законом, оскільки вказане майно було побудовано її батьком, а не відповідачами. Крім того, відповідач - ОСОБА_10 на підставі Договору дарування 1/2 частини будинку відчужила свою частину Будинку на користь іншого відповідача - ОСОБА_6, проте в договорі будинок вказаний під № 8, в той час коли їй відповідно до свідоцтва належала частина будинку № 7. Тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, які просили задовольнити в повному обсязі з підстав вказаних у позові.

Відповідачі та їх представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю.

Під час судового засідання від 20.06.2017 року свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з приводу обставин справи пояснили про те, що їм не відомо чи будував спірний будинок батько позивача та відповідачів, лише відомо про те, що спірний будинок належить відповідачам.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що в с. Наталівка Новоград-Волинського району Житомирської області 13.02.1980 року помер батько позивача - ОСОБА_9, про що зроблено відповідний актовий запис № 7 /а.с.5, 6/.

02.03.2016 року позивач по справі звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Будинок, на що, того ж дня, нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на Будинок, а також з тим, що наявні ще п`ять спадкоємців першої черги, які спадщину прийняли /а.с. 16/.

Згідно копій свідоцтв про право власності на домоволодіння від 29.08.1988 року, виданих на підставі рішення виконкому Майстрівської сільської ради № 58 від 27.08.1988 року, власниками Будинку в 1/2 частці кожен, є відповідачі по справі - ОСОБА_10 та ОСОБА_8 /а.с. 29,30,39/.

Свідок ОСОБА_13, пояснив про те, що в 1988 році працював сільським головою Майстрівської сільської ради. На підставі наданих Новоград-Волинським МБТІ інвентаризаційних документів в 1988 році Майстрівською сільською радою були видані свідоцтва про право власності на імя ОСОБА_8 та ОСОБА_10 Вказані свідоцтва були видані у законом визначеному порядку.

Крім того, як слідує з копії свідоцтва про право власності на домоволодіння (а.с.62), рішенням виконкому Наталівської міської ради від 26.12.2003 року Будинок №7 по вул. Жданова перейменовано в Будинок №8 по провулку Шкільному. Даний факт підтверджується, також, довідкою Новоград-Волинського РС УДМС України в Житомирській області, за якою відповідач ОСОБА_8 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 по вулиці (провулку) Шкільна, 8 /а.с. 21/ та довідками Наталівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області № 846, 847 від 25.07.2016 року, за якими відповідач ОСОБА_8 проживає та зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з іншими членами сім`ї, до яких позивач не входить./а.с.64,66/.

Відповідачу ОСОБА_8 належать земельні ділянки по провулку Жданова, 8 в с. Наталівка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства /а.с. 67/.

За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. ч. 1, 2 ст.3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року (справа № 6-692цс16) викладено правовий висновок про те, що при вирішенні спорів про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також з'ясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ОСОБА_11 депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських ОСОБА_11 депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

За таких обставин, позивачем не було надано жодних належних доказів на підтвердження факту належності померлому батькові будинку № 7 по провулку Шкільному (Жданова) в с. Наталівка.

Пунктом 10 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.21 ЦК України - суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, оцінивши усі вищевказані докази та матеріали справи в їх сукупності, судом встановлено, що відсутні підстави для задоволення вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 29.08.1988 року на будинок № 7 (8) по провулку Шкільному в с. Наталівка, оскільки позивачем не доведено обставин, на які вона посилається, як підставу своїх вимог. Зокрема не надано доказів відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України про незаконність рішення виконкому Майстрівської сільської ради № 58 від 29.08.1988 року, щодо оформлення права власності на Будинок, оскільки свідоцтво про право власності на даний об'єкт нерухомого майна видано на підставі даного рішення виконкому. Відповідно, підстави для визнання даного рішення виконкому незаконним відсутні, оскільки вимога про визнання недійсним свідоцтва про право власності на даний об'єкт нерухомого майна є похідною від вимоги про визнання незаконним вище вказаного рішення.

Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За договором дарування 1/2 частини будинку від 27.12.2002 року ОСОБА_10 подарувала належну їй частину 1/2 частину спірного Будинку з відповідними надвірними будівлями, який розташований по провулку Жданова, № 8, іншому відповідачу - ОСОБА_6/а.с.69, 114/.

Позивач звернулась з позовом про визнання недійсним договору дарування з підстав невідповідності його вимогам закону.

За загальним правилом ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60, 213 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності та диспозитивності в межах заявлених позивачем позовних вимог із зазначенням фактичних та правових підстав та на підставі наданих сторонами. Кожна сторона доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В судовому засіданні позивач не надала суду будь-яких достовірних та допустимих доказів того, що діями відповідача ОСОБА_6, були порушені будь-які її законні права та інтереси при укладенні Договору дарування, а тому у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позовні вимоги позивача є необґрунтованими, не підтверджуються належними доказами та не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини про належність спірного майна саме спадкодавцю - ОСОБА_9 та факти порушення спадкових прав та інтересів позивачки саме діями відповідачів.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно і визнання недійсним свідоцтв про право власності на житловий будинок від 29.08.1988 року та договору дарування ? частини будинку від 27.12.2002року- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Л. Й. Савицька