АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/401/16-ц Номер провадження 22-ц/786/248/17Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т. В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість по кредиту у сумі 50 254 грн. 86 коп., мотивуючи заявлені вимоги неналежним виконанням відповідачкою зобов'язань за укладеним кредитним договором.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2016 року відмовлено в задоволенні позов у зв?язку з пропуском троків давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що висновки суду про сплив строку позовної давності суперечать наданим у справу доказам та вимогам закону, якими врегульовані спірні правовідносини. Суд першої інстанції не взяв до уваги положення п.6.1 кредитного договору, згідно якого договір діє до повного виконання зобов?язань, а також положення п.5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, згідно яких сторони встановили п?ятирічний строк давності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 18 березня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № PLXRRX11610051, згідно якого останній отримав кредит у сумі 3118,80 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок ПАТ КБ "ПриватБанк", зі сплатою 12% річних на залишок суми заборгованості, з кінцевим терміном повернення 18.09.2008 року. (а.с.6 зворот).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10 лютого 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 33 996,41 грн.(а.с.4).

Згідно розрахунку Банку за станом на 12.02.2016 року заборгованість ОСОБА_2 за укладеним кредитним договором, становить 81 381 грн. 99 коп., з яких: 15397 грн. 29 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2049 грн. 12 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 63935 грн. 58 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов?язань за договором, з урахуванням стягнутих коштів згідно рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 лютого 2011 року сума заборгованості становить 47 385, 58 грн., а також 500 грн. штраф (фіксована частина) та 2369 грн. 28 коп. штраф (процентна ставка), а разом загальна сума заборгованості становить 50 254 грн. 86 коп.

Відмовляючи у задоволені позову вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач здійснив останній платіж 20.01.2012 року, а з позовом Банк звернувся лише у лютому 2016 року, тобто після сплину строку давності.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

У постанові №6-1926цс15 від 04 листопада 2015 року Верховний Суд України погодився з висновком суду першої інстанції, який обґрунтовано відмовив у задоволенні позову у зв?язку з пропуском строку давності, оскільки Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не містять підпису відповідача, у заяві позичальника від 30 липня 2008 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає

У справі, що розглядається заява ОСОБА_2 про надання споживчого кредиту від 18 березня 2007 року не містить домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності (а.с.6 і зворот). Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, також не містять підпису ОСОБА_2 (а.с.7-10).

За таких обставин слід виходити з того, що до спірних правовідносин застосовується загальна норма щодо строків давності.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (ст.266 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи, зокрема рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 лютого 2011 року (а.с.4), розрахунків заборгованості (а.с.5, 38-42, 65-69, 156-157), виписки по рахунку (а.с.43-45), світлокопій квитанцій (а.с.75-76), судовим рішенням від 10 лютого 2011 року, яке набрало законної сили, із ОСОБА_2 стягнута заборгованість за кредитом, розрахована за станом на 10 листопада 2010 року, у сумі 33 796 грн. 41 коп., з яких 818 грн. 80 коп. - це тіло кредиту.

ОСОБА_2 погасила тіло кредиту 05 травня 2011 року, тобто підстави для нарахування процентів за користування кредитними коштами відпали.

20 січня 2012 року ОСОБА_2 сплатила 200 грн. у рахунок погашення заборгованості по процентам.

Отже, додатково до сум, стягнутих судовим рішенням, Банк мав право на проценти за користування кредитними коштами за період з 10 листопада 2010 року по 05 травня 2011 року, а також на пеню і комісію за цей період.

Зважаючи на погашення відповідачем тіла кредиту і добровільного часткового виконання рішення суду у частині сплати стягнутих процентів перебіг строку давності у відповідності до ст..264 ЦК України почався саме з цієї дати і закінчився 20 січня 2015 року.

Банк звернувся з позовом до суду 24 лютого 2016 року після сплину строку давності.

За таких обставин висновки суду першої інстанції є законними і обґрунтованими, підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» відхилити.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: С.А.Гальонкін

О.Ю.Кузнєцова

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов