Справа № 347/2229/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1,

секретаря: Терлюжак Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Косівської міської ради, Косівського товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу №2 про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Косівської міської ради, Косівського товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу №2 про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що він являється членом Косівського товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу №2, яким побудовано п»ятиповерховий багатоквартирний будинок в м.Косів, пров.Шевченка,3А. На правах члена він отримав квартиру №44 в даному будинку. Вважає, що оскільки ним сплачено всі внески і заборгованості перед ЖБК він не має, а тому являється власником даної квартири. На даний час він має намір належним чином оформити своє право власності, а тому просить визнати за ним право власності на дану квартиру.

Позивач подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідач представник Косівської міської ради подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, заперечень щодо задоволення позову міська рада не має.

Відповідач представник Косівського товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу №2 заперечень щодо позову немає та просить справу розглянути у його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст.41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 являється членом Косівського товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу №2 і має у власності трьохкімнатну квартиру №44 у будинку №3А по пров.Шевченка в м.Косів, що стверджується довідкою виданою головою КТС ЖБК №2 від 07.12.2016р.

Відповідно до ст.384 ЦК України зазначено, що будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно вище вказаної довідки вбачається, що заборгованості перед ЖБК ОСОБА_2 не має та жодних претензій щодо даної квартири ні Косівська міська рада, ні ЖБК не пред»являють.

Відповідно до п.3.4 статуту КТС ЖБК №2, затвердженого загальними зборами товариства співвласників ЖБК №2 від 17.09.2003р. зазначено, що майно «товаритсва» формується за рахунок вступних членських внесків.

Статтею 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п.5,6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-IV "Про кооперацію", стаття 384 ЦК).

Відповідно до висновку №051216/1 ринкова вартість квартири, що належить ОСОБА_2 становить 57423.00грн.

Згідно матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 виготовлено технічну документацію на квартиру АДРЕСА_1.

Таким чином, враховуючи вище наведене, за ОСОБА_2 слід визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1.

На підставі наведеного ч.1ст.317, 321,328,384 ЦК України, п.5.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається та керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.І.Крилюк