Справа № 212/7727/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Чайкіна І.Б.

секретарі судового засідання Гавеля Ю.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні при заочному розгляді в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Альфа- БАНК» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору та договору поруки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Альфа- БАНК» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору та договору поруки.

Відповідно до уточнених позовних вимог від 16.04.2014 року просила суд визнати недійсним кредитний договір № 490082901 від 25.07.2008 р., укладений між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством (Публічне акціонерне товариство) «Альфа-Банк» визнати недійсним.

Договір поруки від 25.07.2008 року укладений із однієї сторони Закритим акціонерним товариством (Публічне акціонерне товариство) «Альфа-Банк», а із іншої - ОСОБА_1 визнати недійсним. Свою заяву обґрунтовує тим, що 25 липня 2008 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір № 490082901 від 25.07.2008 р. про споживчий кредит (надалі - кредитний договір), відповідно до п. 2.1. п. 2 розділу 1 кредитного договору Банк зобовязався надати Відповідачу 1 кредит на суму 34183 доларів США 98 центів (тридцять чотири тисячі сто вісімдесят три долари США 98 центів). Договором від 10.04.2009 р. про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 490082901 від 25.07.2008 р. було переглянуто і визначено новий порядок повернення кредиту та сплати процентів.

Також, для забезпечення виконання кредитного договору був укладений договір поруки від 25.07.2008 року, який підписаний із однієї сторони Банком, а з іншої нібито ОСОБА_1.

На момент укладення кредитного договору, а саме станом на 25.07.2008 року, істотні умови, які є обовязковими під час укладення кредитних говорів, а саме умови і порядок видачі кредиту та його погашення, порядок плати кредит, погоджені сторонами не були. Під час ознайомлення із копією кредитного договору вона з'ясувала, що його зі сторони Банку підписала невідома особа. Також , договір поруки від 25.07.2008 року вона ніколи не підписувала та ніколи б не підписала. Вказані договори вважає недійсними, у звязку з чим, вимушена звернутися до суду.

Крім того, вона вважає, що кредитний договір є недійсним оскільки вона не надавала згоду подружжя на укладення договору, позивача та її чоловіка не було повідомлено про кредитні умови в письмовому вигляді, умови договору несправедливі та дискримінаційні.

Позивач та її представник подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, в якій вказали, що позовні вимоги підтримують, просили задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечували.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину своєї неявки суд не сповістили. Представник ПАТ "АЛЬФА-БАНК" надав заперечення. Зокрема, зазначили, що позивач була обізнана про укладання договорів, строк позовної давності сплив, просили відмовити в позові в повному обсязі.

Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється.

Судом встановлено, що 25 липня 2008 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПублічнЕ акціонернЕ товариствО «Альфа- БАНК») був укладений кредитний договір № 490082901 від 25.07.2008 р. про споживчий кредит (надалі - кредитний договір), відповідно до п. 2.1. п. 2 розділу 1 кредитного договору Банк зобовязався надати Відповідачу 1 кредит на суму 34183 доларів США 98 центів (тридцять чотири тисячі сто вісімдесят три долари США 98 центів). Договором від 10.04.2009 р. про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 490082901 від 25.07.2008 р. було переглянуто і визначено новий порядок повернення кредиту та сплати процентів. ( а.с.10-11). 25.07.2008 року для забезпечення виконання кредитного договору був укладений договір поруки між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 ( а.с. 12) Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог посилається зокрема на те, що у наданих суду Кредитному договорі № 490082901 та Договору поруки № 490082901-П підпис їй не належить (а.с.10-12).

На виконання положень ч.4 ст.10 ЦПК України, з метою повного зясування обставин справи та перевірки доводів відповідача, було задоволено клопотання представника позивача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи на предмет належності позивачу ОСОБА_1 підписів у Кредитному договорі № 490082901 та Договорі поруки № 490082901-П, про що постановлена відповідна ухвала від 14 травня 2014 року, яка була направлена в експертну установу 14 травня 2014 року (а.с.116-118). 25.06.2016 року до суду повернулось повідомлення про неможливість проведення експертизи у звязку з відсутністю достовірного порівняльного матеріалу.

28 квітня 2015 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 про призначення судово - почеркознавчої експертизи, було постановлено ухвалу по справі про призначення судової почеркознавчої експертизи на предмет належності позивачу ОСОБА_1 підписів у Кредитному договорі № 490082901 та Договорі поруки № 490082901-П, справу було направлено в експертну установу 28.04.2015 року. 11.06.2015 року до суду повернулось повідомлення про неможливість проведення експертизи у звязку з відсутністю достовірного порівняльного матеріалу.

02 листопада 2015 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 про призначення судово - почеркознавчої експертизи, було постановлено ухвалу по справі про призначення судової почеркознавчої експертизи на предмет належності позивачу ОСОБА_1 підписів у Кредитному договорі № 490082901 та Договорі поруки № 490082901-П, проведення експертизи було доручено ТзОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «ЮРЕКС», справу було направлено у вищевказану експертну установу 05.11.2015 року. 27.04.2016 року до суду повернулось повідомлення ТзОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «ЮРЕКС» про неможливість проведення експертизи у звязку з оплатою вартістю проведення судової експертизи , до отримання оплати проведення експертизи призупинено відсутністю достовірного порівняльного матеріалу.

Крім того, ухвалою суду від 13 листопада 2013 року задоволено клопотання представника позивача про витребування у відповідача ПАТ «Альфа-Банк» оригіналу кредитної справи заведеної на імя ОСОБА_2 (а.с.84).

На адресу відповідача ПАТ «Альфа-Банк» 13.11. 2013 року було направлено копію ухвали суду від 13.11.2013 року про витребування доказів, та відповідачу запропоновано направити на адресу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу витребувані ухвалою документи.

Висновками експерта ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «ЮРЕКС» від 27.01.2017 року № 36/16 підписи від імені ОСОБА_1, що містяться у графі : «поручитель» у Договорі про внесення змін і доповнень № 1 до Договору поруки № 490082901 П від 25.07.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ « Альфа-Банк» від 10.04.2009 року та проти рукописного запису "Шинкарьова2" , нижче рукописного тексту у Заяві від імені ОСОБА_1 про надання згоди про внесення змін до Кредитного договору від 10.04.2009 року , виконані самою ОСОБА_1. Підписи від імені ОСОБА_1, що містяться у графах: «Поручитель»: в нижній частині з лицьової сторони та в середній та нижній частині зі зворотної сторони у Договорі поруки № 490082901-П між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа Банк» від 25.07.2008 року, виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

Згідно ч.1, ч.2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ст. 509 ч. 1 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст.ст. 207, 215, 547, 236 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Недійсність правочину прямо не встановлена законом, але якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Частинами 1 та 3 статті 203 та частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Окрім цього частиною 1,2 статті 218 ЦК України встановлено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Висновками експерта ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «ЮРЕКС» від 27.01.2017 року № 36/16 підписи від імені ОСОБА_1, що містяться у графі : «поручитель» у Договорі про внесення змін і доповнень № 1 до Договору поруки № 490082901 П від 25.07.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк» від 10.04.2009 року та проти рукописного запису "Шинкарьова" , нижче рукописного тексту у Заяві від імені ОСОБА_1 про надання згоди про внесення змін до Кредитного договору від 10.04.2009 року , виконані самою ОСОБА_1.

Вказана угода про внесення змін і доповнень № 1 до Договору поруки № 490082901 П від 25.07.2008 року не оспорювались позивачем, а тому є дійсною, що встановлено ст. 204 ЦК України. Згідно частини 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вказаних норм права та наданих доказів, суд приходить до висновку, що позивач, підписуючи зміни до договору поруки підтвердила, що вона укладала договір поруки та є його стороною.

Окрім цього, ОСОБА_1 надала згоду на зміну умов кредитного договору.

Таким чином, підстави для визнання спірних договору поруки та кредитного договору недійсними - відсутні.

Щодо визнання недійсним кредитного договору, суд не знаходить підстав для визнання його недійсним, з огляду на наступне: той факт, що позивач та відповідач ОСОБА_2 за спірними договорами знаходяться в зареєстрованому шлюбі, і на час укладення договору поруки являлись подружжям, - не впливає на правомірність укладеного спірного правочину.

Положення статті 65 Сімейного Кодексу України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів.

Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору та самостійно визначають розмір плати і порядок розрахунків.

За загальним правилом ч. 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її (його) згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Така згода на укладення одним з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна згідно із ч. 3 ст. 65 ЦК України повинна бути письмовою, у тому числі нотаріально посвідченою, якщо правочин підлягав вчиненню з таким посвідченням. Ці вимоги поширюються на вчинення будь-яких правочинів.

ОСОБА_1 підписуючи угоду про внесення змін і доповнень № 1 до Договору поруки № 490082901 П від 25.07.2008 року, що не оспорювались позивачем, окрім цього ОСОБА_1 надала згоду на зміну умов кредитного договору. Отже, посилання позивача на ненадання згоди на укладення кредитного договору є надуманими.

Отже, факт укладення між сторонами спірних договорів та їх тривале виконання свідчить про те, що зазначений висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи не може бути підставою для визнання спірних договорів недійсними. Крім того, згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи підписи від імені ОСОБА_1, що містяться у графі : «поручитель» у Договорі про внесення змін і доповнень № 1 до Договору поруки № 490082901 П від 25.07.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк» від 10.04.2009 року та проти рукописного запису "Шинкарьова " , нижче рукописного тексту у Заяві від імені ОСОБА_1 про надання згоди про внесення змін до Кредитного договору від 10.04.2009 року , виконані самою ОСОБА_1

Суд, правильно застосувавши положення ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 638 ЦК України, дійшов вірного висновку про те, що укладені між сторонами договори є справедливими, не суперечать принципу добросовісності, немає істотного дисбалансу договірних прав і обовязків на погіршення становища позивача як споживача кредитних послуг. Посилання ОСОБА_1 на те, що спірний кредитний договір укладено між сторонами з використанням банком нечесної підприємницької практики та те, що позивача при укладенні вказаного договору було введено в оману щодо істотних умов кредитного договору, є безпідставними та нею не доведені.

Суд зазначає, що відповідно до ст. ст. 6, 627, 628 ЦК України при укладенні спірного правочину сторони погодили його умови, позивач, підписуючи вказані договори, засвідчив, що надана йому банком інформація є повною, доступною, достовірною.

За таких обставин підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись ст.10, ст.11, ст.60, ст.61, ст.209, ст.ст.212-215, 224-226, ст.218 ЦПК України, на підставі ст.203, ст.207, ст.215, ст.230, ст.626, ст.638, ст.639, ст.1054, ст.1055 ЦК України, суд, -

вирішив:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Альфа- БАНК» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору та договору поруки - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_5. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. Б. Чайкін