У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 27 лютого 2017 року у справі за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за споживчі послуги з централізованого теплопостачання,

в с т а н о в и в :

У березні 2015 року Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (далі - КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго») звернулося до суду з указаним позовом та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання у розмірі 27 675 грн 53 коп., з яких: 20 507 грн 71 коп. - борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 5 288 грн 73 коп. - інфляційні втрати, 1 879 грн 09 коп. - 3 % річних.

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» обґрунтовувало свої вимоги тим, що відповідачі проживають у АДРЕСА_2 та є користувачами послуг з централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Відповідачі регулярно порушують умови та правила споживання послуг з централізованого теплопостачання, а тому за ними обліковується вказана заборгованість.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в сумі 27 675 грн 53 коп., з яких: 20 507 грн 71 коп. - борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 5 288 грн 73 коп. - інфляційні втрати, 1 879 грн 09 коп. - 3 % річних.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Останнім рішенням апеляційного суду Вінницької області від 27 лютого 2017 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за період з 01 листопада 2009 року по 01 лютого 2015 року за спожиті послуги з централізованого теплопостачання з урахуванням індексу інфляції по 7 771 грн 29 коп. з кожного та по 469 грн 77 коп. 3 % річних з кожного.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідачів наявна заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, яка підлягає сплаті в солідарному порядку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, дійшов правильного висновку про те, що заборгованість за спожиті послуги централізованого теплопостачання підлягає стягненню не з уповноваженого власника, а з усіх співвласників квартири АДРЕСА_1, відповідно до їх частки у спільній частковій власності.

Апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги щодо невизначення судом періоду нарахування заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, відсутність договору про надання послуг з теплопостачання були предметом дослідження суду апеляційної інстанції та їм надано належну правову оцінку.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за споживчі послуги з централізованого теплопостачання, за касаційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 27 лютого 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак