Провадження №2-др/522/13/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 02 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000,00 гривень.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2016 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 02 березня 2016 року скасовано в частині задоволеного позову та ухвалено нове, яким в позовних вимогах ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення моральної шкоди відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 02 березня 2016 року в незмінній після апеляційного перегляду частині, рішення апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2016 року залишено без змін.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №522/23046/15-ц про стягнення з прокуратури Одеської області на її користь судові витрати у розмірі 155,70 гривень, у якій зазначено, що під час ухвалення 02 березня 2016 року рішення, суд не вирішив питання про судові витрати, які позивачка понесла при подачі позовної заяви та транспортних витрат, у розмірі 155,70 гривень.

Сторони у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає необхідним у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити,виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 02 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000,00 гривень.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2016 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 02 березня 2016 року скасовано в частині задоволеного позову та ухвалено нове, яким в позовних вимогах ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення моральної шкоди відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 02 березня 2016 року в незмінній після апеляційного перегляду частині, рішення апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2016 року залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У відповідності до ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, рішеннями судів позивачці у стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено у повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.220 ЦПК України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.88, 220 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат по цивільній справі №522/23046/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя 15.03.2017