Провадження № 2/742/1127/17
Єдиний унікальний № 742/1653/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Зарічної Л.А.,

при секретарі - Геєць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуки цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовною заявою про повернення відповідачем кредитних коштів, а також іншої заборгованості, що утворилася у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором без номеру від 29 липня 2008 року .

Посилаючись на ті обставини, що банк свої зобов'язання перед позичальником виконав у повному обсязі та надав йому кредитні кошти, визначені умовами договору в повному обсязі, а позичальник в порушення умов кредитного договору кредитні кошти своєчасно не повертає і має заборгованість як по кредиту, так і по відсотках, і станом на 31 березня 2016 року має заборгованість в загальній сумі 22884 грн.83 коп., з яких: 3034,60 грн. - заборгованості за кредитом, 15722,38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2800 грн.- заборгованість за пенею та комісією, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1077,85 грн. - штраф ( процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача, як і понесені витрати по справі.

В судове засідання представник позивача не з'явився, але направив письмову вимогу про підтримання позову в повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності.

Відповідачка в судовому засіданні позовних вимог не визнала та пояснила, що здійснила повне погашення за договором кредиту ще у 2009 році, а тому не розуміє, чому банк нарахував їй таку заборгованість та при цьому жодного разу не повідомив її про існування такої.

Вислухавши пояснення відповідачки та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають до часткового задоволенню з таких підстав

Згідно умов кредитного договору від 29 липня 2008 року (а.с.5-15) вбачається, що ОСОБА_1, яка після одруження змінила прізвище на ОСОБА_1, є стороною (а саме позичальником) даного кредитного договору із КБ «ПриватБанк» За даним договором банк відкриває картковий рахунок та обслуговування платіжної картки, тобто відкриває кредитну лінію на 1000 грн. та встановлює розмір відсотків за користування кредитом - 36 % відповідно на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві.

Держатель картки зобов'язаний щомісячно у строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній місяць, в розмірі, визначеному «Тарифами», а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та проценти за користування кредитною лінією. У разі порушення держателем строків сплати заборгованості за кредитною лінією та процентів за користування кредитною лінією, держатель сплачує банку пеню в розмірі, в строки та порядку, які визначені Правилами та Тарифами.

Як було встановлено в судовому засіданні, позичальник істотно порушив умови кредитного договору, не сплачуючи заборгованість по тілу кредиту, у зв'язку з чим банк не може використовувати дані кошти в активних операціях та несе збитки.

Суд вважає за необхідне зазначити, що конкретні правові наслідки порушення того чи іншого зобов'язання визначаються Цивільним кодексом, відповідними актами цивільного законодавства або договором.

Відповідно до умов укладеного кредитного договору, сторони погодили, умови використовування відкритої кредитної лінії, проте отримавши визначені договором кошти, відповідач систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, про існування якої відповідач неодноразово повідомлялася кредитором, однак до даного часу відповідач так і не погасив існуючу кредитну заборгованість, що є на даний час причиною звернення банку до суду із відповідним позовом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до тарифів на обслуговування платіжних карток , з умовами яких під час укладання договору на відкриття кредитної лінії був ознайомлений відповідач, було визначено порядок та умови нарахування процентної ставки, порядок повернення отриманих коштів.

Стаття 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором., а відповідно до ст. 1050 ЦК України, де визначено , що у разі якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК .

Станом на день постановлення рішення суду закінчився строк дії відповідного договору кредиту і відповідно до умов підписаного сторонами договору банк , зважаючи на ті обставини, що позичальник не проводить погашення кредиту , має всі правові підстави для стягнення всієї суми кредиту в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За порушення виконання грошового зобов'язання відповідачем щодо розрахунку за надані послуги позивач застосовує два види цивільно-правової відповідальності, а саме пеню та штраф, що є незаконним.

Так відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не можу бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що узгоджується і з правовою позицією викладеною Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року в цивільній справі № 6-2003цс15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Апекс-Банк» про стягнення заборгованості.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно- правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином суд вважає, що до задоволення підлягають вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 3034 грн.60 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 15722 грн.38 коп., заборгованості за пенею та комісією - 2800 грн., оскільки суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані, що відповідач вживав заходи для належного виконання зобов'язання за укладеним договором, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з вини відповідача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача в тій частині, що вона вказані кошти не отримувала і відповідну кредитну картку не переоформляла, оскільки такі твердження спростовуються витягом із додатку, що підтверджує отримання відповідачкою 19.11.2012 року нової кредитної картки.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору мають бути стягнуті з відповідача пропорційно до задоволених вимог, а саме на суму 1298 грн.04 коп.

На підставі наведеного та ст.ст. 526-527,533, 553-554,611,625,1046-1050, 1054-1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 29 липня 2008 року в розмірі 21556 грн.98 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» понесені витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 1298 грн.04 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Рішення може бути оскаржене шляхом подання протягом 10 днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області в через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя Л.А.Зарічна