ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - управління Держземагенства у Броварському районі Київської області, про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та державних актів на право власності на земельні ділянки, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - управління Держземагенства у Броварському районі Київської області, про визнання незаконними й скасування рішень органу місцевого самоврядування за касаційною скаргою ОСОБА_3, від імені якого діє ОСОБА_5, на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4, Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та державних актів на право власності на земельні ділянки.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 20 травня 2010 року № 544 йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1, що перебувають у його постійному користуванні з 1958 року, загальною площею 0,2810 га, з яких 0,15 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,1310 га - для ведення особистого селянського господарства.

На підставі цього ж рішення Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_2, що знаходяться у постійному користуванні ОСОБА_4 з 1980 року, загальною площею 0,3041 га, з яких 0,15 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,1541 га - для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 7 жовтня 2010 року № 615 ОСОБА_4 затверджено виготовлену товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут Інвестиційних Стратегій Регіонального Розвитку» (далі - ТОВ «ІІСРР») технічну документацію із землеустрою та передано у власність останнього земельні ділянки по АДРЕСА_2 загальною площею 0,3041 га.

На підставі зазначеного рішення Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області ОСОБА_4 24 грудня 2010 року видано два державних акта на право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_2 площею 0,15 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,1541 га - для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 20 квітня 2011 року № 70 затверджено виготовлену товариством з обмеженою відповідальністю «ЗемЮрКонсалтинг» (далі - ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг») технічну документацію із землеустрою та передано у власність ОСОБА_3 земельні ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,15 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та площею 0,1310 га - для ведення особистого селянського господарства.

З листа ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» від 28 жовтня 2012 року № 441 ОСОБА_3 стало відомо, що управління Держкомзему у Броварському районі Київської області відмовило товариству у присвоєнні кадастрових номерів на земельні ділянки у зв'язку з тим, що згідно електронної бази даних земельні ділянки ОСОБА_3 частково накладаються на земельні ділянки ОСОБА_4

Посилаючись на захоплення ОСОБА_4 часини земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні ОСОБА_3, останній просив захистити свої порушені права.

На підставі викладеного ОСОБА_3 просив визнати недійсним рішення Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 20 травня 2010 року № 544 в частині надання дозволу ОСОБА_4 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельні ділянки площею 0,15 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та площею 0,1541 га - для ведення особистого підсобного господарства; визнати недійсним рішення Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 7 жовтня 2010 року № 615 в частині затвердження ОСОБА_4 виготовленої ТОВ «ІІСРР» технічної документації із землеустрою та передання йому у власність вказаних земельних ділянок; визнати недійсними державні акти від 24 грудня 2010 року на право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_2 площею 0,15 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_1) та площею 0,1541 га - для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер НОМЕР_2).

У листопаді 2014 року ОСОБА_4, заперечуючи позов ОСОБА_3, звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3 та Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, у якому просив визнати незаконними і скасувати: рішення Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 20 травня 2010 року № 544 в частині надання ОСОБА_6 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 0,2810 га, з яких 0,15 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,1310 га - для ведення особистого селянського господарства і рішення цієї селищної ради від 20 квітня 2011 року № 70 в частині затвердження виготовленої ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» технічної документації із землеустрою та передачі у власність ОСОБА_3 зазначених земельних ділянок.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2015 року, ОСОБА_3 відмовлено у позові, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконним і скасовано рішення Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 20 травня 2010 року № 544 в частині надання дозволу ОСОБА_6 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 0,2810 га, з яких 0,15 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,1310 га - для ведення особистого селянського господарства.

Визнано незаконним і скасовано рішення Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 20 квітня 2011 року № 70 у частині затвердження виготовленої ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» технічної документації із землеустрою та передачі у власність ОСОБА_3 вказаних земельних ділянок.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, від імені якого діє ОСОБА_5, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_3 у позові та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що у користуванні ОСОБА_3 знаходяться земельні ділянки, одна з яких по АДРЕСА_1, а інша, цільовим призначенням якої є ведення особистого селянського господарства межує із земельною ділянкою ОСОБА_7 і адреса цієї земельної ділянки в судовому засіданні не була встановлена. Земельні ділянки по АДРЕСА_2 рахуються за господарством з 1991 року та на них у встановленому чинним законодавством порядку оформлені речові права ОСОБА_4 Рішення органу місцевого самоврядування від 20 травня 2010 року № 544 та від 20 квітня 2011 року № 70 не відповідають вимогам чинного законодавства й підлягають скасуванню, оскільки прийняті без урахування даних щодо землекористування ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Проте повністю погодитись із такими висновками не можна, враховуючи наступне.

Судами встановлено, що рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 20 травня 2010 року № 544 ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1, що знаходиться у користуванні позивача з 1958 року, загальною площею 0,2810 га, з яких 0,15 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,1310 га - для ведення особистого селянського господарства. Також цим рішенням ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_2, що знаходяться у його користуванні з 1980 року, загальною площею 0,3041 га, з яких 0,15 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,1541 га - для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 7 жовтня 2010 року № 615 ОСОБА_4 затверджено виготовлену ТОВ «ІІСРР» технічну документацію із землеустрою та передано у власність останнього земельні ділянки по АДРЕСА_2 загальною площею 0,3041 га та 24 грудня 2010 року видано відповідні державні акти на право власності на дві земельні ділянки.

Рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 20 квітня 2011 року № 70 затверджено виготовлену ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» технічну документацію із землеустрою та передано у власність ОСОБА_3 земельні ділянки по АДРЕСА_1, що знаходяться у користуванні позивача з 1958 року, площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та площею 0,1310 га для ведення особистого селянського господарства.

Управління Держкомзему у Броварському районі Київської області відмовило ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» у присвоєнні кадастрових номерів на земельні ділянки ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що згідно електронної бази даних його земельні ділянки частково накладаються на земельні ділянки ОСОБА_4

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЗК України 2001 року право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування, прийняття спадщини.

Отже, при набутті права власності на земельну ділянку на підставі приватизації необхідно визначити, яка саме земельна ділянка раніше була передана особі у користування.

З копії рішення Великодимерської сільської ради депутатів трудящих від 8 вересня 1975 року № 15, яким затверджено списки норм присадибного землекористування робітників, службовців та інших громадян с. Великодимерка, і проекту впорядкування присадибних земель села судами встановлено, що у списку значиться спільне господарство ОСОБА_8 і ОСОБА_9, площа земельної ділянки 0,34 га, площа земельної ділянки ОСОБА_10 - 0,25 га, а фактично у користуванні 0,28 га.

Судами попередніх інстанцій з витягів погосподарських книг встановлено, що у користуванні ОСОБА_3 з 1958 року знаходилась земельна ділянка по АДРЕСА_1, площа якої неодноразово змінювалась, та остаточно становила площу 0,281 га; у користуванні ОСОБА_4 з 1990 року перебувала земельна ділянка площею 0,3041 га по АДРЕСА_2.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України 2001 року захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, у порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не перевірив фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про відмову ОСОБА_3 у позові і задоволення зустрічного позову ОСОБА_4

Встановивши, що у ОСОБА_3 у користуванні перебувають дві земельні ділянки, суди дійшли висновку про те, що тільки одна з них знаходиться по АДРЕСА_1, а інша земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства - межує із земельною ділянкою ОСОБА_7 та знаходиться в цьому ж населеному пункті, адреса якої у судовому засіданні не встановлена. Такий висновок суди фактично обґрунтували припущеннями, так як всі документи, що підтверджують перебування у користуванні ОСОБА_3 вказаних земельних ділянок містять лише одну адресу - АДРЕСА_1.

Суди попередніх інстанцій не врахували обґрунтування позову ОСОБА_3 і не встановили підстави набуття ОСОБА_4 права постійного користування з 1990 року земельною ділянкою площею 0,3041 га по АДРЕСА_2, час набуття та межі земельних ділянок; не перевірили доводи ОСОБА_3 про спадкування ним і його сестрою майна після смерті - ОСОБА_8, що може впливати на набуття права користування відповідною частиною земельної ділянки.

Суд першої інстанції, у порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив сторонам їх право на звернення до суду з клопотанням про призначення відповідної експертизи з метою усунення існуючих розбіжностей та з'ясування питання накладення земельних ділянок ОСОБА_4 і ОСОБА_3

Та обставина, що рішення про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки ухвалено після набуття ОСОБА_4 права власності на вказані земельні ділянки, не має правового значення для вирішення дійсного спору, оскільки первинним є час набуття права постійного користування земельною ділянкою, що впливає на матеріальне право, яким врегульовані відповідні правовідносини.

Суд апеляційної інстанції, у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і передчасно залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК Українипідставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин справи, оскаржувані рішення судів не можуть вважатись законним і обґрунтованим та підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, від імені якого діє ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2015 року, скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О.Кузнєцов
СуддіЄ.П.Євграфова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова