Справа №760/207/17
Провадження №2/760/2537/17
УХВАЛА

/про залишення позовної заяви без руху/

23 січня 2017 року місто Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з даною позовною заявою, вказавши що ТОВ «Кей-Колект» являється власником квартири АДРЕСА_1, колишнім власником якої був відповідач. На даний час відповідач втратив право користування майном у зв»язку з припиненням права власності, однак продовжує в ній проживати, доступу позивачеві до житла не надає.

Посилаючись на ці обставини, положення ст.ст. 391, 405 ЦК України, позивач просить усунути ТОВ «Кей-Колект» перешкоди у здійсненні права користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом надання постійного безперешкодного доступу ТОВ «Кей-Колект» до цього майна; визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеною квартирою.

Позовну заяву ТОВ «Кей-Колект» належить залишити без руху з таких підстав.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює гарантію на справедливий суд, основу якої складає принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України).

У відповідності до положень ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини щодо реалізації пункту 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух.

Цивільним процесуальним кодексом України у статті 119 визначені вимоги щодо форми і змісту позовної заяви.

Стаття 119 ЦПК України визначає перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), які дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в цивільній справі, відсутність хоча б одного з них є самостійною підставою для залишення позовної заяви без руху.

Частиною першою названої статті встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі.

Відповідно до частини другої статті 119 ЦПК України позовна заява повинна містити, в тому числі, ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Зазначеним вимогам позовна заява ТОВ «Кей-Колект» не відповідає.

Завданнями цивільного судочинства, за визначення ст. 1 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Порушення суб'єктивного цивільного права зумовлюється недотриманням норм права або юридичних обов'язків, які випливають із його сутності. Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб'єктивного цивільного права. Оспорювання суб'єктивного цивільного права відображає такий стан правовідносин, коли суб'єктивне цивільне право заперечується в юрисдикційному органі.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Спосіб захисту являє собою певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Способи захисту цивільних прав визначені у ст. 16 ЦК України.

З огляду на приписи вказаних статей цивільного процесуального закону, а також з урахуванням положень визначених ст. 119 ЦПК України, у позовній заяві повинні міститися: зміст позовних вимог - спосіб захисту, який позивач просить визначити в рішенні суду, відповідно до змісту порушеного суб»єктивного права та характеру його порушення; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Позивачем пред»явлено позов до відповідача, про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, з підстав припинення права власності відповідача на належне позивачеві майно - квартиру АДРЕСА_1, і як наслідок припинення права користування.

Між тим, зі змісту позовної заяви слідує, що в останній фактично відсутній виклад обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

Позивачем зазначено, що на момент звернення до суду з позовом відповідач втратив користування квартирою у зв»язку з припиненням права власності, однак продовжує в ній проживати та не надає доступу до житла, власником якого став позивач.

Таким чином, зважаючи, що право відповідача на користування припинене до пред»явлення даного позову, вбачається, що позивачем фактично порушується питання про підтвердження зазначеного факту в судовому порядку, тобто обрано спосіб захисту, визначений п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України - визнання права, у даному випадку його відсутності. Метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

При цьому, згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, позивач не позбавлений можливості зняти відповідача з реєстрації місця проживання у спірній квартирі позасудовим шляхом, пред»явивши, зокрема, документи, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням (в тому числі, відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Разом з цим, позивачем не наведено жодних обставин, які свідчать про те, що між сторонами існує спір щодо права користування квартирою, зазначене право чи його відсутність оспорюється, невизнається однією з сторін.

Окрім зазначеного, у позовній заяві міститься посилання на положення ст. 405 ЦК України, якою серед іншого передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Однак, виклад обставин, які обґрунтовують підстави застосування вказаної норми права до правовідносин сторін у позовній заяві відсутній, зокрема, позивачем не наведено обстави, які свідчать про наявність сукупності юридичних фактів, визначеної ч. 2 ст. 405 ЦК України, з якими даною нормою пов'язується втрата членом сім'ї права користування житлом: 1) відсутність члена сім'ї понад один рік; 2) відсутність поважних причин непроживання члена сім'ї.

Натомість, позивач посилається на обставини, які прямо виключають застосування згаданої норми права, а саме, фактичне проживання відповідача у спірній квартирі, що свідчить про неефективність обраного способу захисту.

У цьому контексті, позивачеві необхідно врахувати, що ефективним та відповідним способом захисту, з огляду на зазначений позивачем зміст суб»єктивного права /право власності на квартиру/ та характеру його порушення з боку відповідача /чинення перешкод у користуванні майном шляхом проживання у квартирі без законних підстав/ є усунення перешкод шляхом виселення відповідача з спірного житлового приміщення.

Враховуючи вищезазначене, позивачеві необхідно визначитись за захистом яких саме прав, свобод чи інтересів він звертається; у чому полягало їх порушення з боку відповідача; навести обґрунтування способу захисту порушених прав відповідно до змісту суб'єктивного права, за захистом якого він звертається, характеру його порушення; сформулювати позовні вимоги чітко і конкретно; відповідно до обраного способу захисту визначитись із колом осіб, які мають бути залучені до участі у справі; навести відповідні обставини на обґрунтування позовних вимог; зазначити докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Вказані недоліки належить усунути шляхом подання нової редакції позовної заяви у відповідній кількості примірників.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без руху і надати позивачу термін для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків шляхом подання позовної заяви в новій редакції, і роз`яснити позивачу, що у разі не виправлення недоліків в зазначений строк, позовна заява вважатиметься не поданою та буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Лазаренко