Справа № 727/1712/17
Провадження № 2/727/776/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді - Семенка О.В.
при секретарі - Гончарук Н.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_4 про зняття арешту з рухомого майна,-
Відповідно до пунктів 6, 6.1. та 10 даного договору купівлі-продажу,третя особа ОСОБА_4 зобовязувався вжити заходів щодо зняття автомобіля з реєстраційного обліку в органах ДАІ протягом 7-ми днів з дня підписання договору, або ж надати йому необхідні для цього документи. Також, позивач наділявся правом у випадку отримання від третьої особи уповноважуючих документів самостійно зняти автомобіль з обліку або відшкодувати відповідачу витрати, повязані із здійсненням такої процедури. Разом із цим, третя особа зобовязувався протягом 7-ми днів з дня підписання договору, але не пізніше 24 грудня 2012 року забезпечити його нотаріальне посвідчення.
Однак, третя особа свій договірний обовязок в цій частині не виконав, автомобіль з обліку ним знятий не був, однаково, як і не були надані уповноважуючі документи йому на здійснення такої процедури. При цьому, його неодноразові наполягання з вимогою забезпечити виконання зобовязань за договором, були залишені третьою особою поза увагою.
Зазначає, що при зверненні ним у відповідні органи з метою перереєстрації за собою автомобіля, йому було повідомлено, що автомобіль знаходиться під арештом та перебуває в розшуку на підставі винесених відділом державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області постанов.
Вказує, що укладення та виконання договору купівлі-продажу автомобіля, відбулось до накладення арешту на автомобіль, про що свідчать договір купівлі-продажу автомобіля, акти прийому передачі автомобіля та грошових коштів.
Даний факт був досліджений Шевченківським районним судом та знайшов своє відображення в рішенні від 27.09.2016р. у справі №727/6753/16-ц про визнання дійсним та укладеним договору купівлі продажу автомобіля.
Разом із цим, Автомобіль є його власністю згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12.01.2017р. у справі №727/8564/16-ц.
В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_3 державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, прийняти рішення відповідно до закону за наявними у справі матеріалами.
Відповідач ОСОБА_2 та третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не надали, у звязку з чим суд вважає за можливим розглянути справу у їх відсутності за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до пункту 1 договору купівлі-продажу автомобіля від 16.12.2012р., який укладений між позивачем ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_4, останній зобовязується передати у власність, а позивач прийняти та оплатити належний третій особі Автомобіль(а.с.9).
Підтвердження безпосереднього виконання сторонами договору купівлі-продажу автомобіля та факту набуття права власності на нього є акти прийому передачі автомобіля та грошових коштів від 16.12.2012р. (а.с.10-11), у відповідності до яких третя особа передав позивачу автомобіль разом із свідоцтвом про його державну реєстрацію, а позивач в свою чергу розрахувався за нього в повному обсязі, передавши третій особі грошові кошти у розмірі 2 400 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 19 200 грн.
Відповідно до пунктів 6, 6.1. та 10 даного воговору купівлі-продажу автомобіля,третя особа зобовязувався вжити заходів щодо зняття автомобіля з реєстраційного обліку в органах ДАІ протягом 7-ми днів з дня підписання договору, або ж надати позивачу необхідні для цього документи. Також, позивач наділявся правом у випадку отримання від третьої особи уповноважуючих документів самостійно зняти автомобіль з обліку або відшкодувати відповідачу витрати, повязані із здійсненням такої процедури. Разом із цим, третя особа зобовязувався протягом 7-ми днів з дня підписання договору, але не пізніше 24 грудня 2012 року забезпечити його нотаріальне посвідчення.
Як вбачається з матеріалів справи, третя особа ОСОБА_4 свій договірний обовязок в цій частині не виконав, автомобіль з обліку ним знятий не був, однаково, як і не були надані уповноважуючі документи позивачу на здійснення такої процедури, чим своїми діями третя особа фактично порушив права позивача.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою від 10.11.2014р. ВП №45317467 накладено арешт на все майно, що належить третій особі ОСОБА_4 та постановою від від 26.01.2015р. ВП 45317464 оголошено в розшук транспортні засоби, що належать третій особі, зокрема, спірного автомобіля.
В подальшому, Шевченківським районним судом м. Чернівців 12 січня 2017 року у справі №727/8564/16-ц, винесено рішення, згідно якого позивачу ОСОБА_1 усунено перешкоди у здійсненні права власності, шляхом: виключення з розшуку автомобіля, який накладений за поданням (постановою) відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції від 26.01.2015р. ВП №45317461; звільнення з-під арешту автомобіля, який накладений постановою відділу; державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції від 10.11.2014р. ВП №45317461; припинення права власності третьої особи на автомобіль; визнання права власності за ним на автомобіль (а.с.18-22).
Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація та облік транспортних засобів здійснюється органами ДАІ МВС України в порядку, передбаченому КМУ згідно п.8-41 «Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів всіх типів, марок та моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», затверджених постановою КМ України від 07.09.1998р. №1338, у відповідності до яких транспортні засоби повинні бути зареєстровані за їх власниками та особами, що використовують їх на законних підставах.
З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №51384318 від 02.02.2017р., вбачається, що на спірний автомобіль накладено два арешти: 1. Слідчим управлінням УМВС України в Івано-Франківській області на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду від 18.04.2013р. 2. Відповідачем 2 на підстави постанови про накладення арешту на рухоме майно №37786752 від 26.04.2013р. Боржником по вказаних арештах виступає ОСОБА_2 (а.с.12-15).
Судом встановлено, що укладення та виконання договору купівлі-продажу автомобіля, відбулось до накладення арешту на автомобіль, про що свідчать договір купівлі-продажу автомобіля, акти прийому передачі автомобіля та грошових коштів.
Даний факт був досліджений Шевченківським районним судом та знайшов своє відображення в рішенні від 27.09.2016р. у справі №727/6753/16-ц про визнання дійсним та укладеним договору купівлі продажу автомобіля.
Разом із цим, Автомобіль є власністю позивача згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12.01.2017р. у справі №727/8564/16-ц.
Також слід зауважити, що відповідач ОСОБА_2 станом на день накладення арештів, взагалі жодного відношення до автомобіля не мав, що вбачається зі свідоцтва САА 853178 про реєстрацію транспортного засобу, яке видане Коломийським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області 12.08.2010р.
Що стосується арешту, який накладений СУ УМВС України в Івано-Франківській області, то згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015р. №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», зазначений вище правоохоронний орган ліквідовано.
Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» визначено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.
Дані положення повністю кореспондуються з нормами Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до статті 59, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Із вказаного випливає, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка виноситься на підставі відповідного рішення суду. Право зняття арешту з майна належить лише державному виконавцю того органу державної виконавчої служби, який цей арешт накладав.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статей 319, 321 Цивільного Кодексу, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно частини 1 статті 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації звязку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобовязання доставки.
Оскільки факт правомірності набуття позивачем права власності на автомобіль закріплено рішеннями Шевченківського районного суду м.Чернівців від 27.09.2016р. у справі №727/6753/16-ц та від 12.01.2017р. у справі №727/8564/16-ц і його права щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном порушуються наявністю накладених арештів, які зняти в самостійному порядку ОСОБА_3 державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції не має можливості, суд вважає за необхідне усунути перешкоди позивачу у користуванні своїм майном.
Відтак, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись статтями 41 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження» статтями 11, 15, 316, 319, 321 Цивільного Кодексу України, статтями 60, 208, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, - Цивільного процесуального кодексу, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Усунути ОСОБА_1перешкоди у здійсненні права власності, шляхом:
- зобовязати відділ державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції зняти арешт, який накладений СУ УМВС в Івано-Франківській області на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду про накладення арешту на майно від 18.04.2013р. та зареєстрований у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 25.04.2013р. за №13657012.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Семенко О.В.