Номер справи 220/115/17
Номер провадження № 2/220/156/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Велика Новосілка цивільнй справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 20000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.12.2011 р. він позичив відповідачу суму у розмірі 20000 грн., про що відповідач 04.01.2012 р. написала відповідну розписку. Повернути грошові кошти відповідач повинна була за першою вимогою. Починаючи з грудня 2014 року він неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути позичені грошові кошти, на що остання повідомила, що поверне гроші у 2016 році. В підтвердження своїх грошових зобовязань відповідач 07.09.2016 р. написала нову розписку, в якій визнала, що дійсно взяла у нього грошові кошти 29.12.2011 р. Однак до теперішнього часу відповідач грошей не повернула, що змушує його звертатися до суду.

В судове засідання позивач не зявився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Будучи допитаною в судовому засіданні 11.04.2017 р., позовні вимоги не визнала та пояснила що дійсно брала у позивача грошові кошти, проте весь цей час той користувався належною їй земельною ділянкою, не сплачуючи орендної плати, а тому вважає, що вона з відповідачем розрахувалась в повному обсязі. При цьому зазначила, що будь-яких угод з цього приводу ними не укладалось.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики на суму, що не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, укладається в письмовій формі.

Згідно вимог ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, визначеному договором.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що 29.12.2011 року між сторонами укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 позичив відповідачці ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 20000 грн.

Факт передачі грошових коштів 29.12.2011 року в розмірі 20000 грн. підтверджується написаною 04.01.2012 р. відповідачем розпискою, а потім підтверджено розпискою від 07.09.2016 р. (а.с. 7-8).

Строк повернення грошових коштів сторонами у розписці не зазначений, а тому відповідно до вимог ст. 530 ЦК України кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Доказів на підтвердження повернення суми боргу відповідачем суду не надано.

На підставі зазначеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у звязку з чим суд стягує грошову суму, визначену в договорі позики.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог підлягають і задоволенню вимоги щодо понесених позивачем документально підтверджених витрат.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати, які документально підтверджені, про оплату судового збору у розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 56, 79, 84, 169,212-215,218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 29.11.2011 р. в розмірі 20 000 грн., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 640 грн., а всього 20 640 (двадцять тисяч шістсот сорок тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Якішина