РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Мазур Ю.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в :

30 листопада 2016 року ОСОБА_1 пред'явила в суд позов до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 13 липня 2002 року у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу вони мають двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Однак сімейне життя між ними не склалося та це призвело до того, що влітку 2010 року вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства та стали проживати окремо. Між ними відсутні почуття взаєморозуміння та любові, шлюб носить формальний характер, а тому вона вирішила звернутись в суд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві. Додатково пояснили, що збереження сім'ї є неможливим.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечили та підтвердили, що сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо понад шість років.

У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Після укладення шлюбу сторони міцної сім'ї не створили через різні погляди на життя і різні характери. З середини 2010 року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 13 липня 2002 року у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1) та ОСОБА_3, актовий запис №200, - розірвати.

Після розірвання шлюбу присвоїти ОСОБА_1 дошлюбне прізвище - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню двадцять копійок) витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя В. І. Кавацюк