Справа № 344/5464/16-ц
Провадження № 2/344/390/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Управління міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, ОСОБА_5 комітет Вовчинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради про зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В :

27 квітня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про зняття з реєстрації. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що є власником будинку № 3 по вулиці Лісова у селі Вовчинець Івано-Франківської міської ради. Крім неї у вказаному домоволодінні зареєстровані її дочка ОСОБА_6, онук ОСОБА_7 та зять ОСОБА_3. Відповідач не проживає з дочкою позивача більше 8 років, місце його знаходження позивачу не відоме. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 лютого 2016 року визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вулиця Лісова, будинок № 3 у селі Вовчинець Івано-Франківської міської ради. Проте ОСОБА_3 хоча і втратив право користування вказаним вище приміщенням, але залишається зареєстрованим за вказаною вище адресою. За таких обставин позивач просить зняти відповідача з реєстрації за адресою: місто Івано-Франківськ, село Вовчинець, вулиця Лісова, будинок № 3.

Ухвалою суду від 04 серпня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 комітет Вовчинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача не прибули, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому згідно статей 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи положення частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння № 3 по вулиці Лісова у селі Вовчинець міста Івано-Франківськ Івано-Франківської області (а.с. 3).

Згідно довідки № 868 від 13 листопада 2015 року Вовчинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, у домоволодінні № 3, розташованому за адресою: місто Івано-Франківськ, село Вовчинець, вулиця Лісова, зареєстровані ОСОБА_2, голова сімї, ОСОБА_8, дочка, ОСОБА_3, зять, ОСОБА_7, онук (а.с. 4).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2016 року, що набрало законної сили 29 березня 2016 року, визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вулиця Лісова, будинок № 3, село Вовчинець Івано-Франківської міської ради (а.с. 5-6).

Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Івано-Франківській області, відповідач з 21 березня 1992 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 36).

Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями частин першої-третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої-другої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Конституцією України (статтею 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності з частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно частини першої статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, як зазначено у статті 391 Цивільного кодексу України.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлені підстави зняття з реєстрації місця проживання особи. Так, частиною першою статті 7 вказаного Закону визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, що відповідно до частини першої статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи те, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2016 року, що набрало законної сили 29 березня 2016 року, ОСОБА_3 визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вулиця Лісова, будинок № 3, село Вовчинець Івано-Франківської міської ради, проте відповідач значиться зареєстрованим, тому є всі підстави для зняття даної особи з реєстрації.

Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 41, 129 Конституції України, статей 317, 321, 391 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 77, 88, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222-233, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Управління міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, ОСОБА_5 комітет Вовчинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради про зняття з реєстрації задовольнити у повному обсязі.

Зняти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з реєстрації за адресою: місто Івано-Франківськ, село Вовчинець, вулиця Лісова, будинок № 3.

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 01 березня 2017 року.

Повний текст рішення складений 03 березня 2017 року.

Суддя Л.В. Мелещенко