Дата документу 19.09.2017
ЄУ № 420/1030/17
Провадження №2/420/438/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Стеценко О.С.,

за участю секретаря Рожкової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Молодіжна, 29а, с.Осинове, Новопсковський район, Луганська область, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 18.04.2014.

Позивач обґрунтовує свої вимоги, тим що 18.04.2014 помер її чоловік ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за зазначеною адресою. Вона, як дружина померлого та спадкоємець першої черги за законом, спадщину фактично прийняла, так як на день смерті проживала з чоловіком та подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк після її відкриття. Відповідач ОСОБА_2 (син спадкодавця) та ОСОБА_3 (мати спадкодавця) від своєї частки у спадщині відмовилися нотаріально. На даний час їй необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння, але воан не може цього зробити, оскільки за життя чоловік не провів державної реєстрації права власності на вищезазначений будинок. Тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали у повному обсязі.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, спадкову справу, інвентаризаційну справу, зважаючи на те, що визнання відповідачами позовних вимог ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 18.04.2014 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД №407000, виданим 22.04.2014 виконавчим комітетом Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області (а.с.8).

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Молодіжна, 29а, с. Осинове, Новопсковський район, Луганська область.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №37330365 від 08.05.2014, виданого Новопсковською державною нотаріальною конторою, інформація щодо заповітів або спадкових договорів після ОСОБА_4 відсутня.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, була дружиною ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЕД №439164, виданим Осинівською сільською радою Новопсковського району Ворошиловградської області 27.06.1987 (а.с.11).

Сини спадкодавця, ОСОБА_2 і ОСОБА_5, та мати спадкодавця, ОСОБА_3, яка мала право на обовязкову частку у спадщині, надали до Новопсковської державної нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини від 08.05.2014 після ОСОБА_4, який помер 18.04.2014, на користь позивача.

Згідно матеріалів спадкової справи 08.05.2014 ОСОБА_1 звернулася до Новопсковської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4, який помер 18.04.2014, та 08.05.2014 Новопсковською державною нотаріальною конторою була заведена Спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37330493 від 08.05.2014.

Проте, отримати свідоцтво про право власності на домоволодіння ОСОБА_1 не має можливості, так як у неї відсутні правовстановлюючі документи на будинок. За життя ОСОБА_4 не провів державної реєстрації зазначеного домоволодіння, тому нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті чоловіка, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27.06.2017 (а.с.10).

Згідно рішення №6/82 від 24.05.2017 виконавчого комітету Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області житловому будинку, в якому проживав за життя ОСОБА_4, було надано адресу: вул. Молодіжна, буд. 29а, с.Осинове Новопсковського району Луганської області (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи №887 на зазначене домоволодіння, воно складається з житлового будинку, двох тамбурів, погребу, воріт, паркану та колодця.

Згідно звіту про оцінку майна від 01.06.2017 вартість будинку складає 112149 грн. Збудовано будинок у 1989 році (а.с.18).

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відтак виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права.

До 19.01.1996 згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння розташовані у сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

29.06.1998 набула чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 №121.

Отже, обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998. Як вбачається з матеріалів справи, спадковий житловий будинок збудований у 1989 році, тобто до набрання чинності Інструкцією.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31.01.1966, об'єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об'єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі.

У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Відповідно до довідки №1115, виданої 27.06.2017 виконавчим органом №1 Новопсковської селищної ради, ОСОБА_4 проживав та був головою домогосподарства за адресою: вул.Молодіжна, буд. 29а, с.Осинове Новопсковського району Луганської області, та вибув у звязку зі смертю 18.04.2014 (а.с.13).

Згідно виписок з погосподарських книг Осинівської сільської ради №10 за 1991-1995 роки, №11 за 1996-2000 роки, №11 за 2001-2005 роки, №11 за 2006-2010 роки, №08 за 2011-2015 роки, головою домогосподарства за вищезазначеною адресою вказаний ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.32-37).

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеного законом.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: вул.Молодіжна, буд. 29а, с.Осинове Новопсковського району Луганської області, належав ОСОБА_4, померлому 18.04.2014, на праві приватної власності.

Станом на 02.08.2017 за вищезазначеною адресою проживає син спадкодавця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується випискою виконкому Новопсковської селищної ради Луганської області з погосподарської книги №08 за 2016-2020 роки (а.с.31).

Судом достовірно встановлено, що позивач, ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги спадщину після ОСОБА_4 прийняла, так як у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Інші спадкоємці першої черги відповідачі у справі у встановленому законом порядку відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача щодо визнання права власності на домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 18.04.2014, такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,174,213-215 ЦПК України, ст.ст.328, 1216, 1218 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Молодіжна, буд. 29а, с.Осинове Новопсковського району Луганської області, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, померлого 18.04.2014.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, встановленого для подачі апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.С. Стеценко