Справа №583/3270/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1201/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 червня 2017 року

у справі за позовом Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

30 вересня 2015 року Кардашівська сільська рада Охтирського району Сумської області звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на території садиби належної на праві власності ОСОБА_3, розташована свиноферма, площею більш ніж 300 м.кв., приблизно за 12 метрів від житлової зони, в якій станом на 01 січня 2014 року значилось 70 голів поросят, а в жовтні 2014 року було придбано ще 30 голів. Господарська будівля є самочинно побудована без дозволу інспекції держархбудконтролю на виконання будівельних робіт. У звязку з надходженням колективної скарги мешканців с. Підлозіївка, рішенням Кардашівської сільської ради від 11 листопада 2014 року відповідача зобовязано у термін до 25 листопада 2014 року привести чисельність поголівя свиней, що утримується в даному господарству до 9 голів та в термін до 12 лютого 2015 року ввести в експлуатацію самовільно збудовані господарські споруди. Оскільки, вимоги вказаного рішення ОСОБА_3 виконані не були, остаточно уточнивши свої позовні вимоги (а. с. 38-39), просять зобовязати відповідача знести господарське приміщення, що знаходиться за адресою: пров. Поперечний, 7, с. Підлозіївка, Охтирського району, Сумської області.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 червня 2017 року позовні вимоги Кардашівська сільська рада Охтирського району Сумської області задоволено.

Зобовязано ОСОБА_3 знести нежитлове приміщення сарай прибудову літ. «б2», що знаходиться за адресою: с. Підлозіївка, пров. Поперечний, 7, Охтирського району, Сумської області.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вказує на те, що на час ухвалення оскаржуваного рішення сарай-прибудова «б2» не являється самочинним будівництвом, так як відповідає усім нормам та правилам будівництва та Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області було зареєстровано готовність до експлуатації житлового будинку з господарськими спорудами, в тому числі і сарая-прибудови «б2». Також зазначає, що знесення нежитлового приміщення є крайньою мірою та господарська будівля розміщена на земельній ділянці відповідачки, а не на земельній ділянці територіальної громади.

Заслухавши пояснення представників відповідача адвоката ОСОБА_4 та ОСОБА_5, представника позивача ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані за адресою: Сумська область Охтирський район с. Підлозіївка, пров. Поперечний, буд. 7 (а. с. 21-23).

Відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_3 на праві власності належать земельні ділянки, розташовані за вказаною адресою: площею 0,1022 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд за кадастровим номером :03:001:0431 та площею 0,2934 га для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером :03:001:0432 (а.с. 24, 25).

ОСОБА_3 на території зазначеної садиби було побудовано, без належних дозвільних документів, господарську споруду сарай-прибудову площею 191,2 кв.м., позначено літ. «б2». Зазначена обставина не заперечується відповідачем.

Постановою про застосування адміністративно-запобіжних заходів за порушення санітарного законодавства від 14 вересня 2009 року №69, винесеною Охтирською районною санітарно-епідеміологічною станцією за результатами розслідування письмової скарги, що надійшла від ОСОБА_7, заборонено використання господарчої будівлі на садибі №7 по пров. Поперечний в с. Підлозіївка для вирощування понад 50 голів свиней. Враховуючи відстань від свиноферми до житлових будівель (сусіднього помешкання ОСОБА_7 близько 27 метрів), кількість голів не повинна перевищувати 15 ( а. с. 5).

26 січня 2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області винесено постанову №26, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 96 КУпАП України. Встановлено, що ОСОБА_3 здійснила будівництва господарських приміщень за адресою: Охтирський район с. Підлозіївка, пров. Поперечний, 7 без дозволу інспекції держархбудконтролю на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги ст. 29 Закону України «Про планування і забудову території» (а. с. 6).

30 вересня 2014 року голові Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області ОСОБА_8 від мешканців с. Підлозіївка надійшла колективна скарга, в якій вони просили створити депутатську комісію та дослідити правомірність розташування свиноферми в межах житлової зони села та наявність дозвільної документації санітарно-епідеміологічного, екологічного, ветеринарного та будівельного характеру на будівництво та утримання обєктів господарювання, дозволів на підприємницьку діяльність (а. с. 67). Свої вимоги мотивували тим, що власником вищезазначеної садиби ОСОБА_3 була побудована свиноферма, площею близько 500 кв.м., на якій протягом кількох років вирощуються свині, внаслідок чого в радіусі 500 метрів спостерігається поширення неприємного запаху та збільшення кількості гризунів, що створює загрозу для безпечного епідеміологічного стану мешканців (а. с. 67).

За результатами розгляду вказаного звернення, Кардашівською сільською радою Охтирського району Сумської області 11 листопада 2014 року винесено рішення, яким зобовязано власницю домогосподарства №7 по пров. Поперечний в с. Підлозіївка, ОСОБА_3 у термін до 25 листопада 2014 року привести чисельність поголівя свиней, що утримується в даному господарстві, до 9 голів, у відповідності до вимог Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України від 19 червня 1996 року. У термін до 12 лютого 2015 року ввести в експлуатацію самовільно збудовані господарські споруди (а. с. 8).

15 грудня 2015 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області за №СМ87 зареєстровано декларацію про готовність обєкта до експлуатації літня кухня літ. «В», сарай-прибудова літ. «б2» (а.с.73-74). В п. 4 декларації ОСОБА_9 вказано функціональне призначення нежитлового приміщення сараю-прибудови «б2» - для зберігання господарських речей, інструментів, механізмів. В пункті 7 декларації також зазначено, що ТОВ «Бюро технічної інвентаризації та експертиз» за результатами технічного обстеження встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації будинку з господарськими будівлями та спорудами.

26 січня 2016 року державним реєстратором права на нерухоме майно Охтирського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_10 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис за №13022761 про реєстрацію права власності на житловий будинок №7 по пров. Поперечний, в с. Підлозіївка Охтирського району Сумської області (а. с. 117-119).

Згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 08 лютого 2016 року №59 Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області, в результаті перевірки було встановлено, що ОСОБА_3 внесені недостовірні дані в декларацію про готовність обєкта до експлуатації від 15 грудня 2015 року №СМ87 по будівництву літньої кухні «В», сараю-прибудови «б2» в частинах функціонального призначення будівлі сараю-прибудови та документу про земельну ділянку під цією будівлею та подано її з недостовірними даними (а.с.129-130).

Перевіркою встановлено, що фактичне функціональне призначення будівлі «сарай-прибудова «б2» - мала тваринницька ферма, так як в ній кількість свиней перевищує 10 голів, яка не може розміщуватись на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва і обслуговуванням жилого будинку, господарських будівель та споруд. ОСОБА_3, розмістивши за адресою с. Підлозіївка, пров. Поперечний, 7, ферму для вирощування свиней, порушила п. 4.26 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень», згідно якого малі тваринницькі ферми (фермерські господарства) з утриманням великої рогатої худоби або свиней від 10 до 250 голів у селищах міського типу, селах слід розміщувати на відокремлених ділянках з дотриманням розмірів санітарно-захисних зон. Крім того, частини будівлі сараю-прибудови «б2» знаходиться поза межами земельної ділянки, наданої ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Наказом заступника начальника Управління Державної архітектурно-будівельного інспекції у Сумській області ОСОБА_11 від 12 лютого 2016 року №10-Н, визнано скасованою декларацію про готовність обєкта до експлуатації від 15 грудня 2015 року №СМ87, замовник ОСОБА_3 (а. с. 109).

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 лютого 2017 року, скасовано запис про право власності за №13022761 від 26 січня 2016 року, внесений згідно рішення №27956125 від 27 січня 2016 року державного реєстратора права на нерухоме майно Охтирського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_10 про реєстрацію права власності вищезазначеного житлового будинку у звязку зі скасуванням декларації про готовність обєкту до експлуатації від 15 грудня 2015 року №СМ87 (а. с. 160-162).

На підставі даної постанови, 21 березня 2017 року державним реєстратором ОСОБА_10 винесено рішення про скасування запису про право власності (а.с.158).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сарай-прибудова літ. «б2» фактично являється самочинним будівництвом, а не вчинення відповідачем будь-яких дій щодо усунення порушень, допущених при його будівництві та не приведення добудови у відповідність до існуючих норм та правил, свідчить про її відмову здійснити перебудову.

Проте, за такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У пунктах 4, 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року №6 розяснено, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

У справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК).

Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, будівництво сараю-прибудови, позначеної літ. «б2» здійснено нею без відповідного дозвільного документу.

Частиною 7 статті 376 ЦК України встановлено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

З розяснень, наданих у пунктах 5, 22 та 24 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва )» від 30 березня 2012 року №6 слідує, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

Відповідно до положень статті 38 Закону України N 3038-VI від 17 лютого 2011 року «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою.

Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК).

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову.

Отже при ухваленні рішення про знесення самочинного будівництва, суд має встановити: чи направлявся особі, яка здійснила таке будівництво, приписи про усунення порушення; чи можлива перебудова обєкта; чи відмовляється особа від такої перебудови; чи використані всі передбачені чинним законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності; чи таке будівництво суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб.

З відповіді Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області від 02 серпня 2017 року вбачається, що управлінням не виносилось приписів щодо усунення ОСОБА_3 порушень при будівництві господарської споруди сараю-прибудови «б2», зазначених в акті перевірки від 08 лютого 2016 року №59.

Рішенням Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області від 11 листопада 2014 року зобовязано ОСОБА_3 у строк до 12 лютого 2015 року ввести в експлуатацію самочинно збудовані господарські споруди. Рішення про зобовязання відповідача здійснити перебудову господарської споруди сараю-прибудови «б2» сільською радою не приймалось.

Сам по собі факт не введення самочинно побудованої господарської споруди в експлуатацію, не є підставою для її знесення, на що суд при ухваленні оскаржуваного рішення, уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відмову ОСОБА_3 здійснити перебудову спірного нерухомого майна, хоча такої вимоги перед відповідачем взагалі не ставилось.

Крім того у 2017 році відповідачем було замовлено проект реконструкції житлового будинку та господарських будівель сільгосппризначення до якої входить і сарай-прибудова «б2». 17.02.2017 року нею в Управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт: реконструкції будинку та господарських будівель, а 06.03.2017 року зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації обєкта (а. с. 234-250). На підставі зазначених документів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до складових частин обєкта нерухомого майна, належного ОСОБА_3, житлового будинку за адресою: Сумська обл., Охтирський район, с. Підлозіївка, провулок Поперечний, будинок 7, внесено сарай-прибудову «б2» (а. с. 196-197).

Колегія суддів також не вбачає порушення прав мешканців села самим розміщенням на належній ОСОБА_3 земельній ділянці зазначеного сараю-прибудови. Зокрема, з позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог слідує, що права мешканців на безпечне життя та здорове довкілля порушується саме функціональним використанням вказаної господарської будівлі вирощування свиней у великій кількості, яке здійснюється відповідачем всупереч санітарних норм і правил.

Рішенням Охтирського міськрайоного суду Сумської області від 30 березня 2016 року у справі за позовом мешканців с. Підлозіївка Охтирського району ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 до ОСОБА_3 зобовязано останню припинити вирощування поголівя свиней у кількості, яка перевищує допустимі норми, визначені Санітарними правилами та нормами розміщення, влаштування та експлуатації малих ферм для утримання тварин (худоби, птиці, звірів) у населених пунктах Української РСР, затвердженими Головним Державним санітарним лікарем Української РСР 01 жовтня 1989 року, тобто у кількості більше девяти голів свиней, на земельній ділянці, що знаходиться за адресою пров. Поперечний, 7 в с. Підлозіївка Охтирського району Сумської області. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справа Апеляційного суду Сумської області від 22 червня 2016 року зазначене рішення суду залишено без змін. Зазначеними рішеннями судів встановлено порушення відповідачем вимог щодо утримання поголівя свиней, порушення у звязку з цим прав позивачів на екологічно чисте довкілля, на таке, що відповідає санітарним нормам і правилам, користування своїми садибами, своєю власністю та комфортне проживання в належних їм будинках.

З актів державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_18 від 20 серпня 2017 року та від 08 вересня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення Охтирського міськрайоного суду Сумської області від 30 березня 2016 року та не допускає на своє подвіря державного виконавця разом з представником Кардашівської сільської ради для перевірки кількості свиней, яких вона утримує у будівлі сараю-прибудови «б2».

Таким чином права мешканців села на безпечне життя та здорове довкілля вже були захищені зазначеним рішенням суду, яке повинно виконуватись відповідачем.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що такий спосіб захисту, як знесення господарської споруди, в даному випадку не є належним, так як не відповідає характеру спірних правовідносин. Суд першої інстанції зазначеного не врахував та за відсутності достатніх правових підстав ухвалив помилкове рішення про задоволення позову.

Отже, на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Кардашівської сільської ради.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п. 2,; 309 ч. 1 п 3, 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 червня 2017 року в даній справи скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити дії відмовити.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -