Єдиний унікальний номер 219/1321/17 Номер провадження 22-ц/775/828/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Курило В.П., Канурної О.Д.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Бахмут на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 7 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Бахмут про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом при виконанні трудових обовязків внаслідок виробничої травми,

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2017 року позивач звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бахмут, про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом при виконанні трудових обовязків внаслідок виробничої травми.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він працював у ТОВ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», 25 листопада 2001 року з ним трапився нещасний випадок на виробництві. Внаслідок нещасного випадку йому був встановлений діагноз: стиснення грудної клітини. Закритий перелом 4 ребра зліва. Закритий перелом сідничної кістки справа.

За результатами розслідування нещасного випадку підприємством складений акт форми Н-1 та акт форми Н-5.

Висновком МСЕК 24 лютого 2003 року йому безстроково встановлено 10% втрати стійкої працездатності.

У звязку із вказаним трудовим каліцтвом у позивача погіршилося здоровя, що призвело до порушення його особистих немайнових прав, порушена нормальна життєдіяльність. У звязку з травмою він не має можливості вести повноцінне особисте та суспільне життя, частково порушенні його відносини з оточуючими людьми, близькими, друзями та знайомими, а також були порушені його плани на подальше життя, через що в нього зявилось почуття тривоги перед майбутнім. Також зазначив, що втрата його здоровя є для нього незворотною втратою, що спричиняє і буде спричиняти йому довготривалі страждання. Тому просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 8000,00 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 7 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Бахмут про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом при виконанні трудових обовязків внаслідок виробничої травми задоволено частково.

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Бахмут на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 4000,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Бахмут та подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд скасувати рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 7 квітня 2017 року та прийняти нове рішення, згідно якого відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є помилковим в частині стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 4000,00 грн. та таким, що прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначив, що при ухваленні рішення щодо відшкодування шкоди в розмірі 4000,00 грн. судом не враховано вимоги розумності та справедливості, передбачені ст. 23 ЦК України.

Звертає уваги про відсутність в матеріалах справи доказів спричинення моральної шкоди позивачу, вказуючи, що на МСЕК покладено обовязок встановлення факту спричинення моральної шкоди, а також того, що для цієї мети може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичного закладу або лікарської консультаційної чи медико-експертної комісії про стрес або інші негативні вияви стану потерпілого.

Вважає, що відшкодовувати моральну шкоду у звязку з трудовим каліцтвом у даному випадку має роботодавець ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», посилаючись на вимоги ч. 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Бахмут доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги не визнав, просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю позивача.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене в справі судове рішення цим вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та це вбачається з матеріалів цивільної справи, що згідно з актом №6 про нещасний випадок від 27 листопада 2001 року, 25 листопада 2001 року з ОСОБА_1 стався нещасний випадок на ТОВ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (а.с. 9-12).

Відповідно до довідки №070563 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 24 лютого 2003 року ОСОБА_1 встановлено 10 відсотків втрати працездатності (а.с. 10, 28).

З виписки з протоколу засідання комісії з питань охорони праці ТОВ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» від 12.04.2002 року вбачається, що встановлено 25% вини помічника машиніста екскаватора карєру «Південно-Східний» ОСОБА_1 за порушення ним 25.11.2001 року п. 3.18.3.20 «Інструкції з охорони праці для помічника машиніста екскаватора» (а.с. 27).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з їх законності та обґрунтованості.

Проте, вказаний висновок суду не відповідає нормам матеріального права.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 1-1.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Як установлено судом, право на відшкодування шкоди у зв'язку з втратою 10% професійної працездатності виникло у ОСОБА_1 24 лютого 2003 року.

Вирішуючи спір про відшкодування моральної шкоди і стягуючи на користь позивача з відділення фонду соціального страхування певну грошову компенсацію, суд першої інстанції керувався Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції станом на грудень 2001 року) .

За змістом підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 21 Закону, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду,заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні зокрема й грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Проте, Законом України від 28.12.2014, №77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., N46 - 47, ст. 403 із наступними змінами) викладений в новій редакції: з назвою «ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Відповідно до частини 7 статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування»

Страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Відповідно до частини 8 цієї ж статті відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

ОСОБА_3 набрав законної сили з 1 січня 2015 року.

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до відповідача по справі відділу фонду соціального страхування 20 лютого 2017 року, тобто після набрання чинності вказаним Законом.

Тому права на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів відділення фонду соціального страхування позивач не має.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи видно, що позивач свої позовні вимоги заявив до відділу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадів на виробництві та професійних захворювань України у місті Бахмут. Інші юридичні особи до участі у справі у якості відповідачів не залучались. За таких умов у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення його позовних вимог.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не застосував норми матеріального права, що мали буті застосовані, застосував закон, що не міг бути застосований і неправильно вирішив спір.

Відповідно до статті 309 ЦПК України вказані обставини є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення.

Тому апеляційний суд скасовує рішення суду і ухвалює нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Бахмут задовольнити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 7 квітня 2017 року скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Бахмут про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом при виконанні трудових обовязків внаслідок виробничої травми відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: