У х в а л а

іменем україни

18 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Ситнік О.М.,Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дружини, за касаційною скаргоюОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 06 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 в якому просила стягувати з нього на її користь щомісячно аліменти на своє утримання в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом, а також просила стягнути з відповідача на її користь аліменти за минулий час з 15 березня 2016 року до дня звернення до суду з даним позовом аліменти в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що з 19 жовтня 2006 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом. Син проживає з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сім'ї. Проте їй відомо, що відповідач працює та отримує постійний дохід.

Вона ніде не працює, оскільки здійснює догляд за сином-інвалідом, у зв'язку з чим їй призначено допомогу по догляду за дитиною-інвалідом до 19 жовтня 2024 року.

Відповідач кошти на її утримання не надає, хоча вона зверталася до нього у березні 2016 року з листом.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з 30 травня 2016 року і до 19 жовтня 2024 року.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти за минулий час на її утримання в розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з 15 березня 2016 року і до 30 травня 2016 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 06 вересня 2016 року, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із недоведеності позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач є працездатною особою, а тому зазначена обставина не дає підстав вважати, що вона є такою, що потребує матеріальної допомоги в розумінні положень ч.4 ст. 75 СК України.

Окрім того відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Разом з тим, дитині сторін - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за яким здійснює догляд позивач, більше шести років.

Висновки суду відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 06 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак