АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/834/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар Задвірний В.І.,

з участю представника апелянта та відповідача,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2017 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк», звертаючись до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1, вказував, що 21.04.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору у ОСОБА_1 станом на 30.09.2016 року утворилася заборгованість по кредиту у розмірі 30710,94 грн., з них 1916,82 грн. заборгованість за кредитом, 23205,50 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3650 грн. заборгованість по пені та комісії; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1438,62 грн. штраф (процентна складова).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.02. 2017 року в задоволенні позову відмовлено з підстав пропуску позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. На думку апелянта, помилковим є висновок суду про те, що позивачем пропущено строк позовної давності. Не враховано, що за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом дня місяця дії картки, а не закінчення дії строку договору. Такий висновок повністю узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною в постанові від 19.03.2014 року у справі 6-14цс14. Тому банком подано позовну заяву до суду в межах строку позовної давності.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Відповідач просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального права та процесуального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі зясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, порушив норми матеріального і процесуального права, у звязку з чим оспорюване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Так, встановлено, що 21.04.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Кредитка Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом.

В звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору банк нарахував ОСОБА_1 станом на 30.09.2016 року заборгованість по кредиту у розмірі 30710,94 грн., з них 1916,82 грн. заборгованість за кредитом, 23205,50 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3650 грн. заборгованість по пені та комісії; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1438,62 грн. штраф (процентна складова).

За змістом заяви про надання кредиту відповідач підтвердив, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку складає договір про надання банківських послуг.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, звернувшись до суду з позовом 29.11.2016 року, пропустив 3-річний строк позовної давності, початком перебігу якого є дата останнього сплаченого позичальником платежу 12.07.2013 року.

Проте такий висновок не відповідає обставинам справи і не ґрунтується на нормах закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено апеляційним судом, на час укладення кредитного договору ОСОБА_1 діяли Умови та правила надання банківських послуг, затверджені наказом ПАТ КБ „ПриватБанк № СП-2010-256 від 06.03.2010 року (а.с.9-32, далі - Умови), відтак саме на ці Умови та правила надання споживчого кредиту погодився відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Відповідно до п. 2.1.1.12.4 цих Умов строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт) по платіжних картках з встановленим Мінімальним обовязковим платежем, а також Овердрафта, що виникає по таких картках, наведений в Памятці клієнта/Довідці про умови кредитування, яка являється невідємною частиною договору, а також встановлюються цим пунктом. Платіж включає в себе плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за кредитом.

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (55 днів пільгового періоду) (а.с.8), зміст якої відповідає Памятці клієнта, щомісячна процентна ставка по кредиту, що нараховується на залишок заборгованості, становить 2,5%; щомісячний обовязковий платіж, що включає в себе плату за користування кредитом у звітному періоді, становить 7 % і підлягає сплаті до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості базова процентна ставка за кредитом /30 нараховується за кожний день прострочення, штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш як на 30 днів 500 грн. + 5 % від суми заборгованості, з врахуванням нарахованих прострочених процентів і комісій.

Обговорюючи питання позовної давності, про застосування якої заявлено вимогу відповідачем, колегія суддів приймає до уваги таке.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст.259 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною.

Відповідно до п. 1.1.7.31 вищевказаних Умов строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 50 років.

Встановлено, що вказані Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника, водночас заява позичальника не містить умови щодо збільшення позовної давності за цими кредитними зобовязаннями.

За цих обставин суд першої інстанції дійшла обґрунтованого висновку, що сторонами не дотримано вимоги закону щодо укладення договору про збільшення позовної давності у письмовій формі, відтак умова пункту 1.1.7.31 не підлягає застосуванню.

Тому діє загальна позовна давність тривалістю у три роки, передбачена ст.257 ЦК України.

Встановлено, що банк звернувся до суду з цим позовом 29.11.2016 року.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 06.11.2013 р. (цивільна справа № 6-116цс13), перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відтак підлягають задоволенню позовні вимоги в частині заборгованості по платежах за останні три роки до дати звернення до суду - з 29.11.2013 року по 30.09.2016 року (дату, на яку здійснено розрахунок заборгованості).

Згідно представленого банком розрахунку заборгованість по тілу кредиту за цей період складає 1916 грн., що не оспорює відповідач.

Розрахунок банку в частині нарахування процентів не відповідає умовам кредитування і тому не приймається судом до уваги.

Так, апеляційним судом встановлено, що наказами ПАТ КБ «ПриватБанк» № СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року, № СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року збільшено базову кредитну ставку по картах «Універсальна» з 30 % річних до 34,8 % (з 01.09.2014 року), а подальшому до 43, 2 % (з 01.04.2015 року).

Отже, заборгованість по процентах складатиме:

з 29.11.2013 року по 31.08.2014 року 30% : 360 х 276 днів х 1916 грн. = 440,68 грн.;

з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року 34,8% : 360 х 212 днів х 1916 грн. = =392,65 грн.;

з 01.04.2015 року по 30.09.2016 року - 43,2 % : 360 х 549 днів х 1916 грн. = 1262,26 грн., а всього 2095,59 грн.

Також підлягає стягненню пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в сумі 1100 грн. згідно розрахунку банку (в межах 1-річного строку позовної давності згідно ст.258 ЦК України).

Вимоги щодо стягнення штрафів задоволенню не підлягають.

Так, за змістом ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року (справа № 6-2003цс15), яка згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Отже, враховуючи наведене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволенню позову, слід стягнути з відповідача на користь банку 1916 грн. заборгованості по кредиту, 2095,59 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом та 1100 грн. пені. В решті позову слід відмовити.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог слід стягнути з відповідача на користь банку 481,53 грн. понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1916 грн. заборгованості по кредиту, 2095,59 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом та 1100 грн. пені, а також 481,53 грн. понесених судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: ОСОБА_2 Провадження № 22-ц/792/834/17

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 19, 27