У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Волинської області від 18 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона з 26 липня 2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 28 жовтня 2014 року розірвано. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5.

В період шлюбу сторонами придбано такі автомобілі: 28 вересня 2013 року автомобіль марки «Opel Combo», державний номерний знак НОМЕР_1, 28 січня 2014 року - «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 та «Mercedes-Benz 208 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3.

Таким чином, просила задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію вартості автомобілів:

- марки «Opel Combo», державний номерний знак НОМЕР_1, придбаного 28 вересня 2013 року, у розмірі 63 800 грн, що становить 1/2 частини його ринкової вартості визначеної автотоварознавчою експертизою;

- марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2, придбаного 28 січня 2014 року, у розмірі 91 500 грн, що становить 1/2 частини його ринкової вартості визначеної автотоварознавчою експертизою;

- марки «Mercedes-Benz 208 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3, придбаного 28 січня 2014 року, у розмірі 56 495 грн, що становить 1/2 частини його ринкової вартості визначеної автотоварознавчою експертизою.

За відповідачем визнати право власності на автомобіль марки «Opel Combo», державний номерний знак НОМЕР_1, придбаного 28 вересня 2013 року, припинити її право власності на цей автомобіль. Також просила стягнути із відповідача понесені судові витрати в розмірі 2 799 грн 60 коп.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 18 березня 2016 року рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року скасовано в частині відмови у поділі автомобіля марки «Opel Combo», державний номерний знак НОМЕР_1, та в частині розподілу судових витрат та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково.

Припинено право власності ОСОБА_3 на автомобіль марки «Opel Combo», державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_4.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на автомобіль марки «Opel Combo», державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_4 вартістю 127 600 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за належну їй 1/2 частини автомобіля марки «Opel Combo», державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_4 у розмірі 63 800 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що позивачем не доведено факту набуття автомобілів за спільні кошти подружжя, що є одним із критеріїв, за якими спірному набутому майну можна надати режим спільної власності подружжя.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду в частині вирішення вимог щодо поділу автомобіля «Opel Combo», державний номерний знак НОМЕР_1, та задовольняючи в цій частині позовні вимоги, виходив із того, що спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишився зареєстрованим за ОСОБА_3 та заява від останньої про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався. У решті рішення залишено без змін.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно із ст. 79 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту) незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судами установлено, що ОСОБА_3 перебувала із ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2012 року, який рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 жовтня 2014 року було розірвано.

За час шлюбу сторони 28 вересня 2013 року придбали автомобіль марки «Opel Combo», державний номерний знак НОМЕР_1, який було зареєстровано за ОСОБА_3 Також на підставі довідок-рахунків, відповідач придбав 25 січня 2014 року автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 208 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3, які 28 січня 2014 року були зареєстровані за ОСОБА_4 Первинним власником цих автомобілів була мати відповідача - ОСОБА_7

15 серпня 2014 року автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 на підставі довідки рахунку ВІА 724423 від 9 серпня 2014 року та автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 208 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 на підставі довідки рахунку ВІА 567109 від 9 серпня 2014 року були відчужені та перереєстровані на гр. ОСОБА_7

Також установлено, що позивач ОСОБА_3 видала ОСОБА_8 генеральну довіреність на право користування і продажу автомобіля марки «Opel Combo», державний номерний знак НОМЕР_1. 11 листопада 2014 року року дія довіреності припинена.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що зазначена довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль, а тому не може свідчити про те, що автомобіль марки «Opel Combo», державний номерний знак НОМЕР_1, у зазначеному випадку, вибув із спільної сумісної власності подружжя.

Проте, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на доводи відповідача про те, що автомобіль марки «Opel Combo», державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований 28 вересня 2013 року як об'єкт спільної сумісної власності подружжя, був переданий за зазначеною вище довіреністю у користування гр. ОСОБА_8 за спільною згодою подружжя, за що були отримані кошти, які витрачені на облаштування житла, ремонт. Позивач за власним волевиявленням надала генеральну довіреність на право користування транспортним засобом, у тому числі його перереєстрації довіреною особою. Спірний автомобіль фактично був реалізований під час шлюбу, а отримані кошти витрачені на потреби сім'ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Визнаючи за ОСОБА_4 право власності на спірний автомобіль та стягуючи компенсацію за належну Ѕ частину спірного автомобіля вартістю 127 600 грн на користь ОСОБА_3, апеляційний суд не звернув уваги на те, що за правилами ст. 365 ЦК України для припинення права власності ОСОБА_3 на частину автомобіля необхідне попереднє внесення ОСОБА_4 вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Отже, апеляційний суд не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, належним чином не перевірив правильності й справедливості рішення суду першої інстанції та обґрунтував своє рішення на припущеннях, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 18 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик