Ухвала

іменем україни

23 лютого 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 12 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Запорізької міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним приватизації квартири та свідоцтва про право власності на квартиру,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, у якому просила визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1 видане Комунарською районною адміністрацієюЗапорізької міської ради 31 жовтня 2006 року в частині права власності ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на частки квартири АДРЕСА_1.

На обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 02 липня 1986 року сім'я ОСОБА_4 і мати ОСОБА_7 отримали державну квартиру, як сім'я загиблого. 26 серпня 1961 року був зареєстрований шлюб між нею та ОСОБА_4 у Сталінському бюро ЗАГС. З 1989 року шлюбні відносини між нею та її чоловіком ОСОБА_4 погіршились, всі важливі рішення, які стосуються життя сім'ї, чоловік приймав самостійно, не рахуючись з її думкою.

17 листопада 2015 року вона дізналась, що її чоловік ОСОБА_4 зробив приватизацію квартири без її відома. Тим самим порушив її права, оскільки доручення та згоди на приватизацію квартири вона не давала ні чоловіку, ні дочці ОСОБА_5, ні онуку ОСОБА_6, крім того на той момент вона була незряча.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2016 року, з урахуванням ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2016 року про виправлення описки, у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12 січня 2017 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2016 рокузмінено, виключено з мотивувальної та резолютивної частини рішення посилання на пропуск строку позовної давності.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування відмови у задоволення позовних вимог, апеляційний суд, повно та всебічно з'ясував і встановив обставини справи, надав належну оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України) та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 не надано відповідно до вимог ст. ст. 58-60 ЦПК України доказів того, що приватизація спірної квартири відбулося без її відома, а також про відсутність її згоди на це, що спростовуються особисто підписаною заявою позивача про приватизацію квартири та передачу її у спільну часткову власність відповідачам. При цьому, посилання позивача на неможливість підписати вказану заяву в жовтні 2006 року, у зв'язку з певними фізичними вадами не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки відповідно до наданих лікарняних виписок вбачається, що офтальмологічні операції ОСОБА_2 були зроблені в 2012 році.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_4, Запорізької міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним приватизації квартири та свідоцтва про право власності на квартиру.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова