Справа № 745/787/16-ц Провадження № 22-ц/795/546/2017 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції Стельмах А. П.
У Х В А Л А

03 березня 2017 року м. Чернігів

Суддя апеляційного суду Чернігівської області Висоцька Н.В., вивчивши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 27 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Бобровицький молокозавод» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за порушення строків її виплати та спричинених збитків,-

встановив :

Заочним рішенням Сосницького районного суду від 27.01.2017 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Бобровицький молокозавод» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за порушення строків її виплати та спричинених збитків відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення місцевого суду від 27.01.2017, та постановити нове про задоволення позову.

Ухвалою від 17.02.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, та запропоновано заявнику усунути зазначений в ухвалі недолік апеляційної скарги надавши строк протягом пяти днів з дня отримання копії даної ухвали та надати до канцелярії апеляційного суду Чернігівської області оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 606,32 грн.

Зазначену ухвалу ОСОБА_1 отримала 23.02.2017, про що зазначила в своїй заяві.

Крім того, згідно поданої заяви від 28.02.2017 року, зареєстрованої судом апеляційної інстанції посилається, що суд першої інстанції прийняв справу до провадження про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за порушення строків її виплати та на підставі Закону України «Про судовий збір» звільнив її від сплати судового збору.

Як вбачається з позовної заяви, з посиланням на норми ст. 82 ЦПК України позивачка просила відстрочити сплату судого збору до закінчення розгляду справи по суті.

Проте, судом першої інстанції дане клопотання не було вирішено при відкритті провадження по справі (а.с. 41), крім того в ухвалі про відкриття провадження зазначено, що заява відповідає вимогам ст. ст. 119-120 ЦПК України.

Разом з тим, ч. 5 ст. 119 ЦПК України передбачає, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Матеріали справи не містять даних про подання до суду такого документа, як не містять і посилання на наявність пільг щодо сплати судового збору згідно ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено пільги щодо сплати судового збору.

Відповідно до п. 1 вказаної статті від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Виходячи з положень Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до складу фонду основної заробітної плати та фонду додаткової заробітної плати, а тому за вимогу позивача про стягнення з відповідача компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати в розмірі 12705 грн позивач мав би сплатити судовий збір до суду першої інстанції в розмірі 551,20 грн, як за вимогу майнового характеру.

Як вбачається з заочного рішення від 27.01.2017 Сосницького районного суду Чернігівської області, з яким не погодилась позивачка ОСОБА_1, суд розглянувши позовні вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за порушення строків її виплати, відмовив в задоволенні позову повністю.

Судом першої інстанції не враховано, що дохід у вигляді середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні працівника, здійснюється вже звільненому працівнику і не пов'язаний з відносинами трудового найму, крім того виходячи з системного аналізу ст. 117 КЗпП України, вбачається, що це відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

Разом з тим, як мотивувальна так і резолютивна частина судового рішення не містить даних щодо вирішення питання судових витрат, як це регламентовано п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України є підставою для ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення.

Викладене свідчить про неналежне оформлення справи, а тому справу необхідно повернути до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення.

Згідно ч. 7 ст. 297 ЦПК України суддя-доповідач при надходженні неналежно оформленої справи повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови N 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", при вирішенні питання про повернення до суду першої інстанції справи, яка надійшла разом з апеляційною скаргою, для усунення недоліків у її оформленні апеляційні суди повинні враховувати, що перелік недоліків у оформленні справи, про які йдеться в частині сьомій статті 297 ЦПК, як про підставу для повернення справи до суду першої інстанції з метою їх усунення, не є вичерпним.

ЦПК не виключає можливість послідовного вчинення процесуальних дій: спочатку вирішення питання про залишення без руху, а потім вирішення питання для повернення справи до суду з підстав визначених ч. 7 ст. 297 ЦПК України.

Керуючись ч. 7 ст. 297 ЦПК України, суддя, -

ухвалив :

Справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 27 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Бобровицький молокозавод» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за порушення строків її виплати та спричинених збитків повернути до Сосницького районного суду Чернігівської області для усунення зазначеного вище недоліку в строк до 20 березня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_2