Справа № 550/1051/13-ц
Провадження № 2/550/1/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року Чутівський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Антонова А.А., при секретарі судового засідання Бондаренко Т.В., представників позивача ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні, розпорядженні будинком та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні, розпорядженні будинком та зняття з реєстраційного обліку та свій позов обґрунтовував тим, що 21.04.2009 р. помер його батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина і він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.07.2010 р., відповідно до якого успадкував житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по вул. Жовтневій (зараз Полтавський Шлях), 248, в смт. Чутове Полтавської області, та провів державну реєстрацію за собою права власності на це майно. В зазначеному будинку прописані та фактично проживають ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яких за життя прописав його батько ОСОБА_4, які не є членами сім'ї позивача та його родичами. Після реєстрації за позивачем права власності на будинок будь-яких домовленостей між ним та відповідачами стосовно їх проживання у даному будинку не було, на прохання знятись з реєстрації в будинку відповідачі не відреагували. На даний час позивач має намір проживати у зазначеному будинку, але проживання в будинку відповідачів створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженню будинком, а тому просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні будинком шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування вищезазначеним житлом.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали і просили його задовольнити.

ОСОБА_3 позов не визнала і просила в його задоволенні відмовити.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені відповідно до приписів ст. 74 ч. 5 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_4 народився 22.06.1996 р., батьками якого, відповідно до свідоцтва про народження, є ОСОБА_4 та ОСОБА_1

11.08.1998 р. у зазначеному будинку ОСОБА_4, батько позивача, зареєстрував ОСОБА_3, яка з ним спільно проживала, та її сина ОСОБА_5, а 26.05.2012 р. була зареєстрована донька ОСОБА_3 ОСОБА_6, що підтверджується будинковою книгою, які по сьогоднішній день зареєстровані в будинку.

21.04.2009 р. ОСОБА_4, батько позивача, помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 21.04.2009 р.

Після його смерті відкрилась спадщина і ОСОБА_4, як спадкоємець за законом, відповідно до свідоцтва про спадщину за законом від 28.07.2010 р., виданого Чутівською державною нотаріальною конторою Полтавської області, успадкував житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Жовтневій (Полтавській Шлях), 248, в смт. Чутове Полтавської області, що складається з житлового будинку літ. А-І, сараїв літ. Б, В, погребу літ. в1, вбиральні літ. Г, огорожі № 1, воріт огорожі № 2, та провів державну реєстрацію цього майна, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.08.2010 р.

Позивач в позові та його представники в судовому засіданні зазначили, що усних та письмових домовленостей між позивачем та відповідачами стосовно їх проживання у зазначеному будинку не існує, відповідачі не є членами родини позивача та не мають будь-яку спорідненість з ним. Проживанням в належному позивачу будинку відповідачі порушують його право власності на даний будинок.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо проживання відповідачів в будинку, який належить позивачу.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

За змістом ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право приватної власності є непорушним.

Частина 1 ст. 316 ЦК України наголошує, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частина 1 ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ст. 383 ЦК України передбачено, що власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Стаття 391 ЦК України визначає, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України.

Таким чином, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 щодо усунення перешкод у користуванні належним йому житловим будинком шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом у зазначеному будинку, оскільки вони не є власниками вищевказаного будинку та не є членами сім'ї власника цього будинку і чинять позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому будинком.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 379 381, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_4 в користуванні та розпорядженні належним йому, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 липня 2010 р., на праві власності житловим будинком з господарськими спорудами по вул. Полтавській Шлях (Жовтнева), 248, в смт. Чутове Полтавської області, шляхом визнання ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим будинком по вул. Полтавській Шлях (Жовтнева), 248, в смт. Чутове Полтавської області.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 по 38 грн. 23 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Чутівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий

Повний текст рішення суду виготовлений 19.09.2017 р.