Справа № 459/4158/15 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1627/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 41983 гривні 75 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 487 гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що передані йому позивачем 28.08.2014 року кошти в розмірі 24310 грн. не мали статусу а ні завдатку, а ні авансу, оскільки передавались з метою гарантії того, що в майбутньому буде укладено договір купівлі-продажу будинку на АДРЕСА_1. Стверджує, що договір купівлі-продажу між ним та ОСОБА_3 не укладено. Вважає, що суд безпідставно стягнув з нього кошти в іноземній валюті в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення, оскільки він отримав кошти від позивачки у національній валюті в сумі 24310 грн. Звертає увагу на те, що судом не було залучено до участі у справі осіб, на права та інтереси яких впливає оскаржуване рішення, зокрема зазначає, що іншим співвласником об'єкта продажу є ОСОБА_4, яка має переважне право на купівлю частки будинку, а також зазначає, що стороною спірного договору був ФОП ОСОБА_5, який також безпідставно не залучений до участі в справі. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Оскільки в судове засідання не з"явились особи, які беруть участь у справі, колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України слід проводити без участі останніх та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини.

Відповідно до договору, укладеного 28.08.2014 року, сторони домовилися про купівлю-продаж будинку, що за адресою АДРЕСА_1, за 486000 грн. Згідно з вказаним договором продавцем є ОСОБА_2, а покупцем - ОСОБА_3 (а.с.4-5)

Згідно п. 3 договору, нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу повинно відбутися до 01.01.2015 року у м. Червонограді.

Продавець зобов'язувався виселитися, сплатити комунальні послуги до 01.01.2015 року або в десятиденний термін з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Згідно п.7 договору, з метою забезпечення виконання умов договору позивачка передала відповідачу 1000 євро та 500 доларів.

Представником відповідача надано копію договору від 01.07.2014 року на спростування позовних вимог. Зміст і форма цього договору повністю ідентичні договору від 28.08.2014 року, за виключенням: 1) дати укладання; 2) дати, до якої має бути відбутися нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу (виправлено з 01.09.2015 р. на 01.01.2015 р.); 3) дати виселення продавця з житла (також змінено); 4) домовленості про оплату нотаріальних послуг (змінено).

Також у договорі від 01.07.2014 року вказано, що позивачкою сплачено 1000 євро та 500 доларів як завдаток.

Крім цього, під реквізитами сторін у договорі міститься штамп ФОП ОСОБА_5, і підпис останнього. Згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_5 є агентство нерухомості.

Тобто, істотні умови двох договорів ідентичні, лише є розбіжності у кінцевій даті щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, при цьому, після виправлення дати одні й ті ж до 2015 року.

Судом також встановлено, що основний договір не був укладений ні до 01.01.2015 року, ні після.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо правової природи переданої грошової суми, як авансу, що є способом платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, а відтак і про те, що такий підлягає поверненню.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Внесення завдатку як способу виконання зобов»язання може мати місце лише у випадку наявності зобов»язання, яке б мало випливати із договору, укладеного між сторонами.

Оскільки, договір який б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, то передані кошти є авансом, який підлягає поверненню в тому ж розмірі, в якому він надавався.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-176цс12.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що договір купівлі-продажу між ним та ОСОБА_3 не укладено не спростовує висновків суду, оскільки вказана обставина є одним з доказів, що визнається сторонами.

Твердження в апеляційній скарзі, що суд безпідставно стягнув з нього кошти в іноземній валюті в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення, оскільки він отримав кошти від позивачки у національній валюті в сумі 24310 грн. Спростовується даними договору, в якому зазначено еквівалент суми в іноземній валюті.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не було залучено до участі у справі осіб, на права та інтереси яких впливає оскаржуване рішення, зокрема, іншим співвласником об'єкта продажу є ОСОБА_4, яка має переважне право на купівлю частки будинку, а також, що стороною спірного договору був ФОП ОСОБА_5, є безпідставними, так як переважне право на купівлю частки будинку не є предметом позову, а ФОП ОСОБА_5 не набував за договором прав покупця чи продавця, а відтак, судом не вирішувалось питання про права і обов»язки вказаних осіб.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.