Справа №592/5496/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Щербаченко М. В.
Номер провадження 22-ц/788/450/17 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20 січня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що у зв'язку зі звільненням з роботи за станом здоров'я, вона опинилася у скрутному матеріальному становищі. Через що була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з її колишнього чоловіка - ОСОБА_4 Під час розгляду справи Ковпаківським районним судом м. Суми відповідач принижував її честь, гідність шляхом надання суду недостовірної інформації про неї. Ця інформація не стосувалася предмету спору. Він обмовлював її для того, щоб несправедливими, безпідставними необгрунтованими звинуваченнями вивести її з рівноваги. Також цією неправдивою інформацією він хотів викликати у суду негативе уявлення про неї, щоб це вплинуло на розгляд справи і прийняття рішення. При розгляді справ № 592/11803/15-ц, № 1806/2-3817/11, № 1806/13318/13, № 592/2638/15-ц, № 592/8742/15-ц він заявляв, що відмовляє їй у наданні утримання, тому що вона зверталася до психіатра з приводу його неадекватної поведінки, яка загрожувала його фізичному здоров'ю і життю - він відмовлявся споживати їжу. Звинуватив її у хабарництві, в тому, що вона підкупила лікарів. На її переконання, відповідач вигадав, що вона працювала у Тростянецькій районній лікарні і домовилась з лікарями, що не відповідає дійсності. Будучи віруючою особою та членом церкви Євангельских християн-баптистів, безпідставні обвинувачення відповідача у хабарництві, що є гріхом, ображають її релігійні почуття. Також зазначає, що відповідач поширив про неї недостовірну інформацію у листі, адресованому їй після її звернення до психіатричної лікарні, де вказав: «ти за мої гроші підкупила врачів…ОСОБА_8 ваш уже знає. ОСОБА_5 наш відразу сказав розлучайтеся…Молоко викрала… 100 грн. з буфета і 400 грн. в сумці зникло.. Ти воровка». Через поширення цього листа указаним пресвітерам церкви Евангельских християн-баптистів у м.Тростянці та у м.Суми - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у неї погіршились стосунки у цій церкви, членом якої вона була 30 років, і через що їй довелося її покинути, а тому за невідвідування богослужінь було прийнято рішення про відлучення її від церкви.

Також при розгляді усіх справ відповідач безпідставно звинувачував її у крадіжках, начебто вона крала у нього гроші, на які за законом має право. Такі звинувачення не відносились до предмету спору в суді, а надавались для того, щоб спричинити їй біль та душевні страждання, щоб спровокувати негативне ставлення до неї суддів.

При розгляді першої справи № 1806/293817/11 відповідач у запереченні зазначив, що «робота не була ніколи єдиним джерелом її доходів», що на її думку, у особи, яка її не знає, ці слова викликають відчуття, що йдеться про особу, яка нетрудовими доходами живе. Те, що вона працювала на півставки і отримувала 500 грн. зарплати не є протиправною дією, але обурює її тим, що зазначене ОСОБА_4 не відповідає дійсності. Він пише, що начебто вона не шукала роботу. Насправді вона ніколи не працювала на півставки. Але відповідач такою інформацією хотів опорочити її перед судом. На другий сторінці заперечень він надає суду недостовірну інформацію, що успадкований від матері будинок вона оформила на свого сина, що сторони проживають окремо, бо у відповідача у м.Тростянець є город, який він обробляє, що позивачці від ОСОБА_4 завжди потрібні були лише гроші.

Указана інформація була поширена багатьом суддям та секретарям, особі, яка друкувала письмові заперечення відповідача та адвокату Рудченко Л.М., яка представляла інтереси ОСОБА_4 Приниженням її честі, гідності, ділової репутації відповідач завдав їй моральну шкоду, яка виражається в її душевних стражданнях, у необхідності докладати зусилля для відновлення позитивного уявлення про себе, які вона вимушена витрачати у цій справі.

Остаточно уточнивши позовні вимоги просить: 1) установити, що її честь, гідність і ділову репутацію принижено ОСОБА_4 шляхом поширення про неї недостовірної інформації; 2) зобов'язати ОСОБА_4 спростувати письмово у вигляді відкритого листа на ім'я ОСОБА_3 на домашню адресу рекомендованим листом з повідомленням, з датою і підписом завіреним посадовою особою підписом і печаткою, впродовж 1 місяця з дня набрання рішенням суду законної сили, поширену ним Ковпаківському районному суду м. Суми, Апеляційному суду Сумської області недостовірну інформацію про неї: а) при розгляді судової справи № 1806/2-3817/11 поширену усно 24.11.2011 року інформацію такого змісту «Після того як вона хотіла зробити мене недієздатним…вона подала заяву у нас в Тростянці…ходила тишком-нишком підмовила врачів, мене повезли на обстеження…» та письмово у запереченні на позов інформацію такого змісту «робота не була ніколи єдиним джерелом її доходів. Бо працювала вона лише на півставки і отримувала біля 500,00 грн. заробітної плати. Після звільнення вона не намагалась шукати іншу, навіть не зверталась у центр зайнятості…Будинок, в якому вони живуть - спадщина від її покійної матері. Вона оформила його на сина…психіатрична комісія, яку вона натравила на мене…»; б) при розгляді судової справи № 1806/13318/12 усно 09.01.2013 інформацію такого змісту: «…пішла в лікарню районну у нас в Тростянці…домовилась з лікарями, що в нього там шиза, давай його одвезем на Високе лікуватися… І привела вона врача і міліціонера… Вона там надавала такі докази…гроші заплатила, їй удалось умовити їх…говорять вона там приходила, вона там працювала, ремонт робила в кабінетах лікарів» та письмово у запереченні на позов (і у справах № 592/8742/15-ц, 592/11803/15-ц) інформацію такого змісту «позивачка має у власності житло - будинок в обласному центрі, яка має свою значну вартість…Крім того, позивачка не позбавлена можливості звернутися до соціальної служби для отримання допомоги як малозабезпечена, що вона також чомусь не зробила»; в) при розгляді судової справи № 592/11803/15-ц усно 08.04.2016 року «…вона тирила неодноразово в мене гроші. Пішов на базар, бачу півтори тисячі гривень мелькнуло, тоді поменше витягувала…»; г) у позовній заяві до Тростянецького районного суду від 20.07.2005 року про розірвання шлюбу інформацію такого змісту «18 липня 2005 року шляхом підкупу невропатолога РЦБ здала мене на Високе до психлікарні»; 3) зобов'язати ОСОБА_4 спростувати письмово у вигляді відкритого листа на ім'я ОСОБА_3 на домашню адресу рекомендованим листом з повідомленням, з датою і підписом завіреним посадовою особою впродовж 1 місяця з дня набрання рішенням суду законної сили, поширену ним у листі до позивача від 25.07.2005 року інформацію такого змісту «ти за мої гроші підкупила врачів…ОСОБА_8 ваш вже знає. ОСОБА_5 наш відразу сказав розлучайтеся…молоко викрала…100 грн. із буфета і 400 грн. в сумці зникло, ти воровка»; 4) заборонити ОСОБА_4 в подальшому поширювати про неї будь-яку недостовірну інформацію будь-яким особам у будь-який спосіб; 5) стягнути з ОСОБА_4 на її користь 22550,40 грн. завданої їй моральної шкоди шляхом стягнення періодичних платежів з його пенсії щомісячно у розмірі 20 % від сум, що належать щомісячній виплаті.

Рішенням суду від 20 січня 2017 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність ОСОБА_3, інформацію, яка поширена ОСОБА_4:

- письмово у листі від 25.07.2005 року такого змісту: «ти за мої гроші підкупила врачів… …молоко викрала… ти воровка»;

- при розгляді судової справи № 1806/2-3817/11 усно 24.11.2011 року інформацію такого змісту: «…..вона хотіла зробити мене недієздатним…тишком-нишком підмовила врачів…» та письмово у запереченні на позов від 24.10.2011 такого змісту: «…психіатрична комісія, яку вона натравила на мене…»;

- при розгляді судової справи № 1806/13318/12 усно 09.01.2013 інформацію такого змісту: «домовилась з лікарями, що в нього там шиза …гроші заплатила, їй удалось умовити їх…».

Зобов'язано ОСОБА_4 протягом 30 (тридцяти) днів після набрання рішенням законної сили здійснити письмове спростування поширеної ним інформації, яка визнана судом недостовірною та такою, що порушує честь та гідність ОСОБА_3, шляхом надсилання листа на її ім'я за адресою: АДРЕСА_1

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення суду в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог шляхом доповнення резолютивної частини, окрім зазначеного слідуючим:

а) визнати недостовірною інформацію, яка поширена ОСОБА_4, та яка порочить честь і гідність ОСОБА_3 і завдає їй моральної шкоди:

- при розгляді справи № 1806/2-3817/11 письмово у запереченні на позов: «робота не була ніколи єдиним джерелом її доходів. Бо працювала вона лише на півставки і отримувала біля 500,00 грн. заробітної плати. Після звільнення вона не намагалася шукати іншу, навіть не зверталась у центр зайнятості…Будинок, в якому вони живуть - спадщина від її покійної матері. Вона оформила його на сина…»;

- при розгляді справи № 1806/13318/12 усно 09.01.2013 р.: «…вона там працювала, ремонт робила в кабінетах лікарів»;

- при розгляді справ № 592/8742/15-ц і № 592/11803/15-ц письмово у запереченні на позов: «…позивачка має у власності житло - будинок в обласному центрі, яка має свою значну вартість… позивачка не позбавлена можливості звернутись до соціальної служби для отримання допомоги як малозабезпечена, що вона також чомусь не зробила»;

- при розгляді справи № 592/11803/15-ц усно 08.01.2016 р. «…вона тирила неодноразово в мене гроші. Пішов на базар, бачу 1,5 тис. грн. мелькнуло, тоді поменше витягувала…»;

- у позовній заяві до Тростянецького районного суду від 20.07.2005 р. про розірвання шлюбу: «18 липня 2005 року шляхом підкупу невропатолога РЦБ здала мене на Високе до психлікарні»;

- у листі до позивача від 25.07.2005 р.: «100 грн. із буфета і 400 грн. в сумці зникло».

б) Зобов'язати ОСОБА_4 протягом 30 днів після набрання рішенням законної сили спростувати вищезазначену недостовірну поширену інформацію шляхом надсилання відкритого листа на ім'я та на адресу позивача.

в) Заборонити ОСОБА_4 в подальшому поширювати про позивача будь-яку недостовірну інформацію будь-яким способом у будь-який спосіб.

г) Стягнути з ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, у сумі 22550 грн. шляхом стягнення періодичних платежів.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог, ухвалено з порушенням норм матеріального та процессуального права, є незаконним та невмотивованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу, відповідача ОСОБА_4, який заперечує проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони в справі перебували у шлюбі. На протязі тривалого часу між ними неодноразово вирішувались судом спори: про розірвання шлюбу, про стягнення аліментів на утримання. Рішеннями Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 грудня 2011 року, 08 лютого 2013 року, 18 січня 2016 року, 20 квітня 2016 року у задоволенні позовів ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів було відмовлено (а. с. 130-132, 166-168).

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції, відповідачем ОСОБА_4 визнано, що ним іншим, крім позивачки особам, усно під час судових засідань Ковпаківського районного суду м.Суми та письмово - у листі до позивача, у запереченнях проти позову ОСОБА_3 про стягнення аліментів та у позовній заяві про розірвання шлюбу поширено інформацію про позивачку такого змісту:

- при розгляді судової справи № 1806/2-3817/11 усно 24.11.2011 «Після того як вона хотіла зробити мене недієздатним…вона подала заяву у нас в Тростянці…ходила тишком-нишком підмовила врачів, мене повезли на обстеження…» та письмово у запереченні на позов від 24.10.2011 року інформацію такого змісту: «робота не була ніколи єдиним джерелом її доходів. Бо працювала вона лише на півставки і отримувала біля 500,00 грн. заробітної плати. Після звільнення вона не намагалась шукати іншу, навіть не зверталась у центр зайнятості…Будинок, в якому вони живуть - спадщина від її покійної матері. Вона оформила його на сина…психіатрична комісія, яку вона натравила на мене…»;

- при розгляді судової справи № 1806/13318/12 усно 09.01.2013 - «…пішла в лікарню районну у нас в Тростянці…домовилась з лікарями, що в нього там шиза, давай його одвезем на Високе лікуватися…Вона там надавала такі докази…гроші заплатила, їй удалось умовити їх…говорять вона там приходила, вона там працювала, ремонт робила в кабінетах лікарів» та письмово у запереченні на позов (і у справах №592/8742/15-ц, 592/11803/15-ц) інформацію такого змісту: «позивачка має у власності житло - будинок в обласному центрі, яка має свою значну вартість…Крім того, позивачка не позбавлена можливості звернутися до соціальної служби для отримання допомоги як малозабезпечена, що вона також чомусь не зробила»;

- при розгляді судової справи № 592/11803/15-ц усно 08.01.2016 року «…вона тирила неодноразово в мене гроші. Пішов на базар, бачу півтори тисячі гривень мелькнуло, тоді поменше витягувала…»;

- у позовній заяві до Тростянецького районного суду від 20.07.2005 року про розірвання шлюбу інформацію такого змісту «18 липня 2005 року шляхом підкупу невропатолога РЦБ здала мене на Високе до психлікарні»;

- у листі до позивача від 25.07.2005 року інформацію такого змісту «ти за мої гроші підкупила врачів…ОСОБА_8 ваш вже знає. ОСОБА_5 наш відразу сказав розлучайтеся…молоко викрала…100 грн. із буфета і 400 грн. в сумці зникло, ти воровка».

Відповідно до статті 270 ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи належить право на повагу до гідності та честі.

Згідно ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Частиною 1 ст. 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до абзацу 3 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зазначена ОСОБА_3 в апеляційній скарзі інформація була адресована Ковпаківському районному суду м. Суми у справах: за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та за позовами ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, стосувалась предмету та підстав позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а також надавалась в обґрунтування заперечень ОСОБА_4 проти позовів ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги посилання позивачки на те, що поширена в указаних справах відповідачем інформація уплинула на переконання суддів Ковпаківського районного суду м. Суми, які розглядали справи за її позовами, створили у них негативне уявлення про неї, так як ці її твердження є припущеннями та не ґрунтуються на доказах. Ухвалюючи рішення у справах за позовами ОСОБА_3 суд керувався нормами Сімейного кодексу України та виходив із встановлених на підставі доказів сторін обставин справи.

Крім того суд першої інстанції у своєму рішенні вірно зазначив, що незалежно від того відноситься інформація до предмету позову, самі по собі твердження про те, що «позивачка має у власності житло…», «…працювала вона лише на півставки і отримувала біля 500 грн. заробітної плати.…Будинок, в якому вони живуть - спадщина від її покійної матері. Вона оформила його на сина…» не є такими, що містять будь-яку негативну, образливу інформацію і не є такими, що порушують честь та гідність позивачки, оскільки не створюють жодного негативного уявлення про ОСОБА_3, не вказують на її негативні якості чи вчинки.

Щодо інформації викладеної ОСОБА_4 у листі до позивачки від 25.07.2005 р.: «100 грн. із буфета і 400 грн. в сумці зникло», то як зазначила сама позивачка цей лист ОСОБА_4 направив особисто їй, а вона його надала суду.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (пункт 15) повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Крім того судом першої інстанції визнано недостовірною та такою, що порочить честь гідність позивачки інформацію поширену ОСОБА_4 у вказаному листі, яка стосується позивачки, та яку він повідомив пресвітерам церкви Евангельских християн-баптистів.

Колегія суддів також вважає, що судом правильно, з посиланням на відповідні норми матеріального права вирішено позов ОСОБА_3 і в частині відшкодування моральної шкоди. При цьому суд першої інстанції дав відповідну правову оцінку доводам позивачки в обґрунтування цих позовних вимог та дійшов обґрунтованого висновку, що сама констатація порушення та зобов'язання відповідача спростувати поширену ним інформацію в обраний позивачкою спосіб, є достатньою справедливою компенсацією будь-якої моральної шкоди, якої зазнала позивачка внаслідок цього порушення.

Суд першої інстанції також дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про заборону ОСОБА_4 в подальшому поширювати про неї будь-яку недостовірну інформацію будь-яким особам у будь-який спосіб, так як суд захищає порушене право. Захист прав та інтересів особи на майбутнє, у визначений позивачкою спосіб, не передбачено ст. ст. 15-16 ЦК України.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення в оскаржуваній частині. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення в оскаржуваній частині з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п. 2; 309 ч. 1 п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20 січня 2017 року, в оскаржуваній частині, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -