АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/9791/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2598/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Камбулов Д.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій В.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

в с т а н о в и л а:

Позивач звертаючись в до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовувала свої вимоги тим, що 18.02.2015 року в м. Києві на перехресті вул. Уманська та б-р. Чоколівський сталася ДТП за автомобіля «Хонда» д. н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, автомобіля «Фольксваген» д. н. НОМЕР_2 та автомобіля «Мазда» д. н. НОМЕР_4. Внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Фольксваген», який належить ОСОБА_6 на праві приватної власності. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 22.05.2015 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені зазначеного ДТП. Відповідно до звіту № 08/03/15 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 403 575,07 гривень в той час як вартість завданого збитку становить 241 718,40 гривень. Відповідно до звіту № 103/07/15 вартість аварійно пошкодженого КТЗ - 101 811,79 гривень. На дату настання ДТП відповідач мав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу укладеного з ПрАТ «УТСК» № АІ/539903. Згідно даного полісу страхова сума становить 50 000 гривень при франшизі - 500 гривень. У силу вимог ст. 22, 1187, 1194 ЦК України, та з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просила стягнути з відповідача 107 373,34 гривень.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року позов було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 107 373,34 гривні, яка складається з шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 77 415,13 гривень, трьох процентів річних у розмірі 3 960,38 гривень, та інфляційних втрат у розмірі 7 9970,14 гривень.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року було виправлено описку допущену в рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року, а саме викладено абзац другий резолютивної частини рішення наступного змісту: «Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 107 373,34 гривні, яка складається з шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 95 415,82 гривень, трьох процентів річних у розмірі 3 960,38 гривень, та інфляційних втрат у розмірі 7 997,14 гривень та судові витрати у розмірі 904,06 гривень».

Не погоджуючись із рішенням суду представник відповідача подав апеляційну скаргу. Де ставив питання про його скасування та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача у судовому засіданні не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Відповідач та представник відповідача (особа, яка подала апеляційну скаргу) про день і розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, поважність причин своєї неявки суду не повідомили (а.с. 207-209).

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18.02.2015 року в м. Києві на перехресті вул. Уманська та бульвар Чоколівський сталася дорожньо-транспортна пригода за автомобіля «Хонда» д. н. НОМЕР_3, під керуванням відповідача ОСОБА_7, автомобіля «Фольксваген» д. н. НОМЕР_2 та автомобіля НОМЕР_1.

В результаті даної ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Фольксваген» д/н НОМЕР_2 який належить позивачу ОСОБА_6 на праві приватної власності.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 22.05.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені зазначеного ДТП,.

Відповідно до звіту № 08/03/15 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 403 575,07 гривень, вартість завданого збитку становить 241 718,40 гривень. Відповідно до звіту № 103/07/15 вартість аварійно пошкодженого КТЗ становить 101 811,79 гривень.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 8498/16-54 було визначено, що позивач зазнала збитку у розмірі 222 330,95 гривень, вартість залишків знищеного автомобіля 77 415,13 гривень.

Відповідач на дату настання ДТП мав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу укладеного з ПрАТ «УТСК» № АІ/539903, страхова сума становить 50 000 гривень, розмір франшизи - 500 гривень.

Позивач при визначенні суми відшкодування шкоди зменшила суму на розмір страхового відшкодування, а саме 49500 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.. 509, 524, 533, 625, 1187,1192,1194 ЦК України виходив з їх доведеності.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводами апеляційної скарги є те, що позивач після ДТП, без погодження зі страховою компанією чи відповідачем, продала свій транспортний засіб. Тим самим позбавивши відповідача можливості оцінити реальні пошкодження даного транспортного засобу, можливість та вартість відновленого ремонту. При цьому судом не було витребувано копій документів, на підставі яких було здійснено виплату страховою компанією ПрАТ «УТСК» страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу, у тому числі матеріали страхової справи, які відображають результати огляду автомобілю, з яких можливо встановити ступінь та характер пошкодження, які отримав автомобіль внаслідок ДТП та стан в якому перебував автотранспортний засіб перед ДТП. Також на думку апелянта позивачем не було подано належних доказів, які б підтвердили за яку саме суму він продав свій транспортний засіб.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище доводи апеляційної скарги є безпідставними, так як не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи, які містять звіт про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу. При цьому оцінювачем було складено акт огляду транспортного засобу на підставі чого і була здійснена оцінка завданого збитку у відповідності до положень Наказу МЮУ та ФДМУ №142/5/2092 від 24.11.2003 року «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів». Інформація зазначеного акту узгоджується із тими пошкодженнями, які були зазначені в довідці ДАІ, яка складалася на підставі даних наданих працівниками ДАІ, при фіксуванні ДТП. Призначена судом першої інстанції автотоварознавча експертиза підтвердила також суму завданої позивачу шкоди з урахуванням пошкоджень завданих її транспортному засобу, що були зафіксовані.

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення і доводи апеляційної скарги в частині того, що висновки експерта та спеціаліста, які містяться в матеріалах справи, базуються не на реальному збитку, який був нанесений позивачеві (в зв'язку з тим що огляд та оцінка пошкоджень автотранспортного засобу останнього була не можлива), а на припущеннях що саме ці пошкодження міг отримати транспортний засіб. Більш того, експертами встановлювалась не реальна вартість транспортного засобу, а його імовірна вартість, як до ДТП так і після ДТП.

Так як призначаючи по справі судово автотоварознавчу експертизу суд попереджував експертів про кримінальну відповідальність. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про експертизу» судовий експерт також може бути притягнутий до відповідальності. Крім того експертне заключення за своїм текстом не містить припущень.

За висновком експерта по результатам проведення судової авто товарознавчої експертизи від 05.10.2016 року № 8498/16 - 54 було визначено ринкову вартість аварійно пошкодженого транспортного засобу ( після пошкодження), що була врахована судом при постановленні рішення.

Відтак, факт продажу в подальшому позивачем пошкодженого після ДТП автомобіля не має правового значення по справі.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині неправомірного нарахування судом першої інстанції інфляційних витрат та 3 відсотків річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, то колегія суддів вважає, що відповідачем не було взято до уваги, що відшкодування заподіяної майнової та моральної шкоди є грошовим зобов'язанням.

А, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (правовий висновок у справі за № 6-113 цс 14).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: