Справа № 487/4543/17
Провадження № 2/487/2304/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2017 року.

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., при секретарі Табунщик К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_3 та третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_4 про визнання договору не дійсним.

14.09.2017 року через канцелярію Заводського районного суду м.Миколаєва позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду була надана заява про забезпечення позову, шляхом заборони примусового (не на підставі рішення суду) виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири №20 загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул.Лазурна,6-В.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливими виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до положення п.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього.

Пунктом 2 цієї ж статті встановлено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_3 та третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_4, в якому просять визнати не дійсним договір іпотеки №б/н від 10.04.2008 року, укладений між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк», предметом якого є квартира №20 загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул.Лазурна, 6-В, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Крім того, просили визнати протиправним стягнення на предмет іпотеки (квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1) за іпотечним застереженням, зазначеним в тексті іпотечного договору від 28.04.2008 року (п.4.2), укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3, оформлене приватним нотаріусом ОСОБА_4, за яким право власності перейшло до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

В той же час, позивачі просять забезпечити позов шляхом заборони примусового виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири №20, що знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул.Лазурна,6-В.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що позивачами не надано достатніх доказів, на підтвердження своєї вимоги, щодо забезпечення позову шляхом заборони примусового виселення їх з квартири №20, що знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул.Лазурна,6-В.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, про те, що в задоволені заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом заборони примусового виселення, слід відмовити.

Керуючись ст.151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом заборони примусового (не на підставі рішення суду) виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири №20 загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул.Лазурна,6-В, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва в порядку, визначеному ст.ст.294,295 ЦПК України.

СУДДЯ: Ж.П.ПАВЛОВА