Справа № 524/9841/16-ц
Провадження № 2/524/756/17
02.03.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючої судді Кривич Ж.О., при секретарі Коваль Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення бору за договором позики,
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
В обґрунтування позову зазначає, що 24 жовтня 2016 року ОСОБА_2 у нього взяв у борг 750 дол. США. Відповідач зобов»ячався повернути вказаний борг до 01.12.2016 року. Про що власноручно написав розписку.
Відповідач борг не повернув, ОСОБА_1 просить суд, стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 750,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 19 402, 00 грн.
Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
24 жовтня 2016 року ОСОБА_2 взяв у борг в ОСОБА_1 750 доларів США, зі строком повернення до 01.12.2016 року..
Позичальник свої зобов'язання не виконав, борг не повернув, про що свідчить наявність у позивача оригіналу зазначеної розписок.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У Постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі 6-63цс13 про перегляд ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 грудня 2012 року у справі про стягнення боргу за договором позики вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 становить 750 доларів США, що еквівалентно відповідно до офіційного курсу НБУ національної валюти до долара США станом на день звернення до суду «20 грудня 2016 року» становить 19 402, 50 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, повязані з оплатою судового збору в розмірі 640 грн., послуги банку в розмірі 40 грн. та витрати за юридичні послуги в розмірі 300 грн.
Керуючись ст.ст.215-218 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення бору за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 19 402, 50 грн. та 980, 00 грн. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м.Кременчука протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя