н/п 2/490/4181/2017 Справа № 490/3071/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 липня 2017 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Кваші С.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави в особі Головного управління Державної казначейської служби в Миколаївської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу державної влади, -

ВСТАНОВИВ :

06 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Держави в особі Державної казначейської служби в Миколаївській області про стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн. , завданої діями державного виконаця відділу примусрового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 листопада 2016 року Постановою Центрального районного суду м.Миколаєва адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про закінчення виконавчого провадження від 06.09.2016 року ВП №51522825.

Зобов'язано відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відновити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №490/3518/15-а, виданого 19.04.2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва, та виконати рішення суду в повному обсязі щодо зобов*язання постійної комісії Миколаївської МР розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.08.2014 року по розмежуванню земельних ділянок по вул.Скороходова, 139 у м.Миколаєві.

Таким чином, внаслідок незаконного рішення державного виконавця Чухліб І.В. про закінчення виконавчого провадження , позивачеві спричинено моральну шкоду , а саме необхідністю докладати додаткових зусиль протягом двох місяців для відновлення порушеного права , відчуття нервового напруження та перевтоми, порушення звичного ритму життя, яку він оцінює в розмірі 1000 грн. - на підставі положень ст. 7,8 ЗУ Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів та ст. 8,56 ОСОБА_3 України

У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у її відсутність, просила про задоволення позову.

Представник відповідача ДКС України в судове засідання надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти задоволення позову з підстав необгрунтованості заявлення вимог до неналежного відповідача , а також на безпідставність позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_3 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується. Згідно ст. 56 - Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.ст.3,15,16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, може бути, зокрема відшкодування моральної ( немайнової) шкоди.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, в разі відсутності преюдиційного доказу наявності вини відповідача, обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди підлягають встановленню та перевірці судом під час розгляду цивільної справи.

При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

В справі відсутні як докази незаконності у діях державного виконавця Чухліб І.В. , які вплинули на прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження у справі, так завдання позивачеві моральну шкоду, спричинену саме протиправністю дій державного виконавця та причинний зв'язок між ними.

Так, як вбачається звищезгаданої постанови суду першої інстанції та Ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, якою ця постанова залишена без змін Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року у справі №490/3518/15-а, зокрема, зобов'язано постійну комісію Миколаївської МР розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.08.2014 року по розмежуванню земельних ділянок за адресою: вул.Скороходова ,139 . Як вірно встановлено судами першої та апеляційної інстанції та не заперечується позивачем, боржником на виконання виконавчого листа у справі №490/3518/15-а на засіданні розглянуто інформацію, що надійшла з органу виконавчої служби із затвердженням подальшої рекомендації УЗР вивчити спірне питання та надати відповідь заявнику стосовно розмежування земельних ділянок по вказаній адресі.

Отже, повідомлені боржником обставини не свідчать про фактичне виконання вказаного судового рішення, а тому у державного виконавця не було підстав закінчити виконавче провадження відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, оскарження Постанови державного виконавця є процесуальною дією учасника виконавчого провадження , що не передбачає автоматичного і беззаперечного визнання дій державного виконавця незаконними у разі її скасування судом.

За такого, не має підстав і для задоволення позовних вимог на підставі ст. 56 ОСОБА_3 України .

На підставі вищевикладеного , суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає за недоведеністю позовних вимог.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Гуденко О.А.