Справа № 461/3895/16 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/783/353/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта - Юхман Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», з участю третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року позивач ОСОБА_3 в особі належно уповноваженого представника за довіреністю ОСОБА_5 звернулася у суд із позовом до відповідача ПАТ «Ідея Банк», залучила до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. та Відділ ДВС Печерського РУЮ у м. Києві, в кому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 01.12.2015 року та зареєстрований у реєстрі за № 101 - про звернення стягнення на транспортний засіб марки «Geely» модель МК Cross, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить їй на праві власності і який є предметом застави ПАТ «Ідея Банк», у рахунок погашення боргу перед банком в сумі 104 668,38 грн..

В обґрунтування пред'явлених позовних вимог посилалася на те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням діючих норм законодавства, оскільки договором застави звернення стягнення на предмет такої застави шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса не передбачено.

Також вказувала на ту обставину, що положеннями Закону України «Про заставу» у поєднанні із нормами Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не передбачено звернення стягнення на заставне майно на підставі виконавчого напису нотаріуса, а лише на підставі рішення суду.

Крім того, в оспорюваному виконавчому написі нотаріуса всупереч вимогам ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не зазначено, що відповідач як ініціатор звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, до початку процедури звернення стягнення зареєстрував у Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Відтак, просила суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «Ідея Банк», з участю третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. та Відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено.

Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 01.12.2015 року та зареєстрований у реєстрі за № 101, про звернення стягнення на транспортний засіб марки «Geely», модель МК Cross, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, яка проживає за адресою АДРЕСА_1, який є предметом застави ПАТ «Ідея Банк» у рахунок погашення боргу перед банком в сумі 104 668,38 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання судових витрат.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 серпня 2016 року оскаржив відповідач ПАТ «Ідея Банк», подавши на таке 26.08.2016 року апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з'ясування усіх обставин справи та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права. Покликається на приписи ст. ст. 10, 11, 133, 137, 213 ЦПК України, положення Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Вважає, що посилання суду першої інстанції на той факт, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог ст. ст. 42, 88-89 Закону України «Про нотаріат» є помилковим, оскільки при вчиненні оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було дотримано усіх вимог чинного законодавства.

Вказує також на те, що відсутні порушення і вимог Законів України «Про заставу» та «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса нормами таких передбачалось можливість звернення стягнення на заставне майно, у тому числі і на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суду України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

За приписами ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.12.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 101, яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки «Geely», модель МК Cross, 2013 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, котрий належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого 29.11.2013 року Центр № 7301 м. Чернівці при УДАІ УМВС України у Чернівецькій області.

Із змісту такого виконавчого напису нотаріуса вбачається, що вказаний вище автомобіль на підставі договору застави транспортного засобу № 91025185, посвідченого 04.12.2013 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Погорєловою М.Ю. за реєстровим № 5896, переданий під заставу відповідачу ПАТ «Ідея Банк», який є правонаступником за усіма правами та обов'язками ПАТ «Плюс Банк», строк платежу за яким настав 04.03.2014 року.

Вбачається й те, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного автомобіля, нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги відповідача ПАТ «Ідея Банк» за період з 04.04.2014 року по 08.10.2015 року включно у розмірі: 66 509,29 грн. - основний борг; 2 114,39 грн. - прострочений борг; 17 858,87 грн. - прострочені проценти; 195,08 грн. - строкові проценти; 17 190,75 грн. - пеня; 800,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 104 668,38 грн..

На підставі оспорюваного виконавчого напису Відділом ДВС Печерського РУЮ м. Києва відкрито виконавче провадження ВП №49695634.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не дотримано вимог ст. ст. 42, 88-89 Закону України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» та п. б ч. 2 п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того суд виходив з положень ч. 1 ст. 590 ЦК України, за якими звернення стягнення на предмет застави здійснюється виключно за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважав, що оскільки договором застави не передбачено звернення стягнення на його предмет, а Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не передбачено звернення стягнення на заставлене майно шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, то й не було підстав вчиняти оспорюваний напис.

Однак колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, з витребуваних судом апеляційної інстанції належно засвідчених копії оспорюваного виконавчого напису нотаріуса та копій усіх документів, на підставі яких такий було вчинено, вбачається, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічову О.М. відповідачем були надані усі документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172, і такі документи свідчили про безспірність заборгованості позивача перед відповідачем, що відповідало вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, з дня виникнення у відповідача права вимоги до позивача станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса не минуло трьох років.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на ту обставину, що норми діючого законодавства не передбачають можливість звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса, а лише на підставі рішення суду, так як судом не враховано, що у вересні 2011 року до положень ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», котрий є спеціальним у даному випадку, законодавцем внесено зміни, згідно з якими звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (у тому числі і на предмет застави) може відбуватись на підставі виконавчого напису нотаріуса. При цьому, передбачати можливість звернення стягнення на предмет застави у самому договорі застави не є обов'язковим.

Правова ж позиція Верховного Суду України у справі №6-54цс-13-1 від 12.06.2013 року, яку застосував суд першої інстанції, стосувалась виконавчого напису нотаріуса вчиненого у 2007 році, тобто до внесення змін у Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а відтак не може бути застосована до даних правовідносин.

Що стосується відсутності в оспорюваному виконавчому написі нотаріуса вказівки на те, що відповідач, як ініціатор звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, до початку процедури звернення стягнення зареєстрував у Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач повинна була довести порушення своїх прав та законних інтересів. В той же час, з матеріалів справи вбачається, що позивачем в якості заставодавця 04 грудня 2013 року укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до якого нею передано в заставутранспортний засіб марки «Geely», модель МК Cross, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить їй на праві власності.

Позивач ОСОБА_3, уклавши договір застави, взяла на себе пов'язані із цим ризики. У своїй позовній заяві не вказувала, яке саме її право чи законний інтерес було порушено відсутністю у виконавчому написі вказівки на те, що відповідач, як ініціатор звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, до початку процедури звернення стягнення зареєстрував у Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

При цьому, судом першої інстанції не враховано того, що на підставі оспорюваного виконавчого напису за кредитним договором стягувачу будуть перераховані кошти на погашення заборгованості позивача перед відповідачем. Таким чином,ПАТ «Ідея Банк», у зв»язку із невиконанням боржником взятих на себе зобов»язань, використовує своє право на задоволення своїх вимог у позасудовому, передбаченому законом порядку, а саме, шляхом вчинення виконавчого напису в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 не довела наявність порушення власних прав і законних інтересів за результатами вчинення виконавчого напису, який просила визнати таким, що не підлягає виконанню, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Крім того, суду не надано належних та допустимих доказів порушень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. під час вчинення оспорюваного виконавчого напису, які б вплинули на результат проведених прилюдних електронних торгів, та призвели до порушення прав або інтересів стягувача чи боржника.

При цьому, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не зазначено та не обґрунтовано, які права та законні інтереси позивача були порушені. А посилання у рішенні на відсутність у нотаріуса належних документів, що свідчать про безспірність заборгованості є лише припущенням, оскільки жодним із наявних в матеріалах справи доказом не підтверджуються.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що підстав для задоволення заявлених позовних вимог у суду першої інстанції не було.

Усіх наведених вище обставин судом першої інстанції враховано не було, матеріалів вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса не витребувано у встановленому процесуальним законом порядку, що призвело до ухвалення оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права з порушенням процесуальних норм, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Це, відповідно до приписів ст. 309 ЦПК України, є безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 209 ч. 3, п. 2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк»,за участю третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір у сумі 606 грн. 33 коп., сплачений ним при поданні апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді : Бойко С.М. Ніткевич А.В.