Справа 2-1938/09
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 р. Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого- судді Єрмоленко В.Б.

при секретарі- Слюсаревій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові подання державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби ( далі-ВДВС) Головного територіального управління юстиції у Харківській області ( ГТУЮ) ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязання за рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 03 квітня 2009 р. № 2-1938/09. В обґрунтування подання державний виконавець посилається на те, що на виконанні Жовтневого відділу державної виконавчої служби ГТУЮ перебувають виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1938/2009, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 11.06.2009 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 84700 грн.08 коп. на виконання договору позики від 02.02.2007 р., окремо виконавчі листи про стягнення 3% річних-4941 грн. 60 коп. , а також судових витрат-1264 грн. 37 коп.

13.10.2010 р. державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження. У поданні зазначається, що боржником рішення суду про сплату грошових коштів не виконується, на виклики ВДВС ОСОБА_2 не зявляється, майно, на яке можна звернути стягнення у нього немає, тому на підставі наявності невиконаних зобовязань на території України, а також ухилення від їх виконання, державний виконавець звернувся до суду.

В судове засідання державний виконавець Жовтневого ВДВС ГТУЮ ОСОБА_1 надав заяву про можливість розгляду подання за його відсутності, підтримує його та просить задовольнити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали , додані на підтвердження обґрунтованості подання, приходить до наступного.

Положеннями ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові, який має паспорт, може бути відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання - до виконання зобовязання або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобовязань.

Як вбачається з наданих документів виконавчого провадження , боржник ОСОБА_2 зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_1 і Харківській області не значиться, строк дії його закордонного паспорта сплив 27.08.2012 р., відповідно до довіреності, виданої ОСОБА_2 11.02.2010 р. строком дії три роки, що надана до подання державного виконавця, він прийнятий на облік в Генконсульстві України в Мюнхені 24.07.1998 р., проживає у Німеччини, місто Нюрнберг Мерсербюргерштрассе, 7, копії виконавчих документів йому направлені АДРЕСА_1, яка значиться у виконавчому листі, проте ці постанови отримані були представником боржника за довіреністю 29.10.2010 р.

З оглянутої цивільної справи випливає, що адреса відповідача зазначена ОСОБА_3 у позовній заяві ( АДРЕСА_2). В розписці відповідача про укладення договору позики він вказує свою адресу іншу, а саме АДРЕСА_3. У генеральній довіреності, виданої ОСОБА_2 17.05.2006 р. на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про управління та розпорядження його майном, у тому числі автомобілями, за якою ОСОБА_4 приймала участь у справі про стягнення боргу на стороні відповідача, адреса проживання ОСОБА_2-Німеччина, місто Нюрнберг, Мерсербюргерштрассе, 7.

З огляду на викладене, суд позбавлений можливості зробити висновок про те, що на теперішній час ОСОБА_2 є громадянином України і на нього розповсюджуються положення Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України».

Згідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантуються деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Крім того, статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

За таких обставин, суд вважає подання державного виконавця необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, Законом України Про виконавче провадження, Законом України Про порядок виїзду з України та виїзд в Україну громадян України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ -