Справа № 404/2806/16-ц
Номер провадження 2/404/273/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

у складі: головуючого судді Галагана О.В.,

при секретарі Туровської О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, по якій просила зобовязати відповідачів спростувати розповсюджену ними неправдиву інформацію, яка полягає в тому, що ОСОБА_1 та весь педагогічний колектив принижують, цькують, психологічно тиснуть на учнів школи, не виконують своїх трудових обовязків, вчиняють протиправні та злочинні дії щодо учениці ІНФОРМАЦІЯ_1, чим поновити її репутацію шляхом публічного вибачення на спільному засіданні педагогічної ради, загальношкільному батьківському комітету та ради закладу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до позивача, яка є директором «Навчально-виховного об'єднання «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 20 - дитячий юнацький центру «Сузір'я», 25 грудня 2015 року звернулася ОСОБА_2, мати учениці ІНФОРМАЦІЯ_2, з проханням вжити заходів до вчителів початкових класів, які спричиняють психологічний тиск на її дитину, та взяти під особистий контроль учня ІНФОРМАЦІЯ_3, який нібито ображає ОСОБА_4. Зазначена заява була розглянута, проведена бесіда з усіма вчителями початкових класів, які, зі слів ОСОБА_2, могли здійснювати психологічний тиск на її дочку.

За результатами з'ясування всіх обставин конфлікту, позивачем було встановлено, що ситуації, які викладені в заяві ОСОБА_2 є перебільшеними і не мають негативних наслідків, які б могли зашкодити дітям, про що ОСОБА_2 було повідомлено у письмовій формі 29.12.2015 року.

12 січня 2016 року ОСОБА_2 знову звернулася до позивача з претензією щодо поведінки учня ІНФОРМАЦІЯ_4, який нібито навмисно вдарив ОСОБА_4, проте в ході бесіди з учнями З-В класу цей факт було спростовано.

18 січня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до позивача з заявою, в якій вимагала поставити на внутрішньошкільний облік учня ІНФОРМАЦІЯ_5, їй була направлена відповідь від 22.01.2016 року про те, що розгляд заяви відбудеться на позачерговому засіданні ради профілактики закладу після відновлення навчально-виховного процесу.

Зазначає, що враховуючи ситуацію, що склалася в З-В класі, адміністрація навчального закладу постійно контролювала стан навчального-виховного процесу в класі, проте відповідачі продовжували систематично скаржитися на ОСОБА_5, на вчителів, на позивача, звинувачуючи в невиконанні своїх посадових обов'язків, у змові членів трудового колективу, яка направлена на цькування їхньої малолітньої доньки ОСОБА_4.

25.03.2016 року після 10:00 години до кабінету ОСОБА_1 зайшли відповідачі та в розмові почали поводити себе неналежним чином, а саме: голосно кричали, погрожували звільненням позивача і заступників директора з займаних посад та притягненням до кримінальної відповідальності. Така дії відповідачів призвели до різкого погіршення стану здоров'я позивача, тому медична сестра викликала екстрену медичну допомогу.

28.03.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Кіровоградського відділу поліції ГУНПУ в Кіровоградській області з заявою про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 як директора НВО № 20 та заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_6 у зв'язку з тим, що нібито неодноразово вчиняли злочинні та протиправні дії відносно їх доньки, ОСОБА_4, та до них особисто. У заяві відповідачі звинувачують позивача у тому, що вона погрожувала створити нестерпні умови для навчання їхньої доньки та погрожувала безпосередньо їм.

ОСОБА_1 є директором навчального закладу, тому такі безпідставні звинувачення ОСОБА_4 у вчиненні нею, як посадовою особою, злочинних дій щодо їхньої неповнолітньої доньки, ображає її як громадянина та підриває її авторитет в очах трудового колективу, учнів школи та батьківської громади, завдає шкоди честі, гідності й діловій репутації, поставлені під сумнів з боку керівництва професійні якості як керівника навчального закладу.

Безпідставні звинувачення щодо некомпетентності, невідповідності займаній посаді, щодо цькування неповнолітніх учнів принижують її, викликають розлад емоційного стану, завдають душевний біль і моральні страждання, так як ця інформація розповсюджена заявами до управління освіти Кіровоградської міської ради та Відділу поліції ГУНП Кіровоградської області, призводить до того, що люди та керівництво вважають, що позивач дійсно здатна на погрози та цькування неповнолітніх дітей.

Вказує, що у зв'язку з довготривалим постійним конфліктом ініційованим батьками учениці ІНФОРМАЦІЯ_2, у позивача погіршився загальний фізичний стан, порушився сон та апетит, вона переживає душевні страждання.

Крім позивача обвинуваченими в порушенні законодавства, в бездіяльності по

відношенню до захисту ОСОБА_4, та недотриманні своїх посадових обов'язків стали

заступники директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_6, ОСОБА_7. ОСОБА_8

О.А., соціальний педагог ОСОБА_9, практичний психолог ОСОБА_10, класний керівник ОСОБА_11, учитель музики ОСОБА_12, учитель фізичної культури ОСОБА_13, вчителі початкових класів ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, секретар-друкарка ОСОБА_17, медична сестра ОСОБА_18

Вважає, що таке безпідставне прискіпливе ставлення ОСОБА_4 до працівників навчального закладу, систематичні скарги, погрози, звинувачення тримають людей у постійній напрузі, моральній пригніченості, страху, що завдає великої шкоди навчально-виховному процесу, нівелює роботу всього педагогічного колективу, сприяє формуванню негативного іміджу навчального закладу.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Позивач пояснила суду, що 25.12.2015 року на її ім»я від ОСОБА_2, матері учениці ІНФОРМАЦІЯ_6, надійшла заява з проханням звернути увагу на події, які відбуваються в класі. В ході бесіди з вчителями, позивач прийшла до висновку, що обставини, викладені у заяві, перебільшені та не несуть негативних наслідків. Крім того, батьки інших учнів не звертались зі скаргами на поведінку ОСОБА_5.

Водночас аналогічна заява від ОСОБА_2 надійшла до департаменту освіти і науки, що на думку позивача свідчить про те, що відповідач не дочекавшись відповіді директора та результатів розгляду заяви, звертається до вищих органів державної влади.

12 січня 2016 року ОСОБА_2 знову звернулася з претензією щодо поведінки учня ІНФОРМАЦІЯ_4, який нібито навмисно вдарив ОСОБА_4, проте в ході бесіди з учнями класу, не було підтверджено даний факт. Однак відповідачі продовжували стверджувати, що в класі постійно відбуваються знущання над їх донькою та не прислухались до адміністрації навчального закладу щодо порад з приводу подолання конфлікту.

18 січня 2016 року ОСОБА_2 звернулась із заявою про встановлення ОСОБА_5 на внутрішньошкільний облік.

Позивач зазначила, що враховуючи ситуацію в класі, адміністрацією закладу постійно контролювався стан навчально-виховного процесу, проводились бесіди з учнями та спостереження за їх діяльністю, проведена робота по вивченню взаємовідносин між учнями в класі. Адміністрація школи та педагогічний колектив завжди намагались йти на зустріч відповідачам для знаходження взаєморозуміння, проте у останніх все одно виникали постійні скарги.

18 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернулась до директора навчального закладу ОСОБА_1 із письмовою заявою щодо розслідування обставин ситуації, яка склалась між її донькою ученицею 3-В класу ОСОБА_4 та батьком учня цього ж класу ОСОБА_19

22.02.2016 року за підсумками з»ясування даного випадку, комісією було встановлено, що даний випадок не класифікується як нещасний та не підлягає розслідуванню, проте відповідачі, не погоджуючись з таким рішенням, звернулись зі скаргами до міського управління освіти та департаменту освіти і науки. За результатами перевірок, проведених цими органами, позивач та вчитель ОСОБА_15, яка в день інциденту перебувала на групі продовженого дня, отримали догани. 30 червня 2016 року вказані догани були зняті.

Після цього випадку ОСОБА_4 була відсутня на заняттях з 18 лютого по 28 березня 2016 року, на неодноразові телефонні дзвінки мати дівчинки уникала конкретної відповіді щодо відсутності дитини, тому матері було направлено листи з пропозицією зустрічі для врегулювання ситуації.

25.03.2016 року о 09:50 години до кабінету позивача зайшли громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та поводили себе неналежним чином, а саме: голосно кричали, погрожували звільненням позивача і заступників директора з займаних посад та притягненням до кримінальної відповідальності, що змусило викликати правоохоронні органи. Згодом відповідачі безперешкодно покинули приміщення школи, а позивачу викликали швидку медичну допомогу у зв»язку з поганим самопочуттям та підвищенням артеріального тиску.

28.03.2016 року відповідачі звернулися до Кіровоградського відділу поліції ГУНПУ в Кіровоградській області з заявою про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 як директора НВО № 20 та заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_6 у зв'язку з тим, що вони неодноразово вчиняли злочинні та протиправні дії відносно їх доньки, ОСОБА_4, та до них особисто.

Крім того, 13.04.2016 року до директора навчального закладу знову звернулись батьки ОСОБА_4 із завою про побиття учнем ОСОБА_20 їх доньки, проте зі слів учнів навпаки ОСОБА_4 була ініціатором конфлікту.

Позивач звернула увагу суду на те, що протягом 2015-2016 рр. від відповідачів надійшло сім заяв в усній та письмовій формах, протягом року НВО №20 перевірялося шість разів, позивача, вчителів та батьків учнів викликали до прокуратури та органів внутрішніх справ, проте всіма інстанціями не було встановлено порушень у роботі школи, які б загрожували життю та здоровю дітей.

Вказує, що дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заважають працювати, підривають роботу всього педагогічного колективу, шкодять іміджу закладу та репутації всієї школи та позивача особисто.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала, що звернення до поліції не є розповсюдженням неправдивої інформації і не може розглядатись як приниження честі, гідності та ділової репутації, які і звернення до управління освіти Кіровоградської міської ради..

Відповідно до листа Державної інспекції навчальних закладів України ДІНЗ України від 29.04.2016 року, позивач притягнута до дисциплінарної відповідальності за недостатній контроль за виконанням посадових обов'язків педагогічними працівниками, що свідчить про правдивість відомостей викладених в заявах за наслідком розгляду яких її притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Крім того, позивач не наділена повноваженнями діяти від імені інших осіб, тому її посилання на порушення прав інших осіб не ґрунтуються на законі. Просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі /а.с. 70-72, 194 197, 202/.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21, яка є матір»ю учня ІНФОРМАЦІЯ_7, пояснила суду, що 13.04.2016 року їй зателефонували зі школи з проханням терміново приїхати, тому що у школі були працівники поліції, яких викликали відповідачі. Згодом зі слів сина, їй стало відомо, що ОСОБА_20 прийшов до друзів у інший клас, а ОСОБА_4 не впускала його, тримала двері, хапала за шию, за вуха. Вказала, при бесіді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кричали, погрожували їй зверненням до суду, прокуратури.

За фактом побиття її сина, ОСОБА_21 зверталась до правоохоронних органів, однак справу було закрито, так як ОСОБА_4 не досягла віку притягнення до кримінальної відповідальності. Після вказаного інциденту, конфліктних ситуацій між дітьми або з батьками ОСОБА_4 не виникало.

Свідок ОСОБА_10, яка працює психологом НВО №20, пояснила суду, конфлікти між батьками ОСОБА_4 та адміністрацією навчального закладу почались ще 2015 року з інциденту з ОСОБА_5, щодо побиття ним ОСОБА_4.

Зазначила, що ОСОБА_2 постійно втручається в навчально-виховний процес, погрожує керівництву та вчителям. У зв»язку з такою поведінкою відповідачів, батьки вісьмох учнів перевели своїх дітей до інших класів або навчальних закладів.

В березні-квітні 2016 року до неї, як до психолога школи, звернулись батьки ОСОБА_4 з приводу бездіяльності щодо пробиття їх дитини ОСОБА_20, для вирішення ситуації, вони звернулись до директора школи, проте під час бесіди відповідачі поводили себе некоректно, погрожували. Весь конфлікт відбувався на очах вчителів, учнів, батьків інших учнів, так як в той час була перерва між уроками, тому вважає, що такі дії та ініційовані відповідачами перевірки підривають авторитет ОСОБА_1 як директора навчального закладу та впливають на рейтинг школи.

Свідок ОСОБА_8, пояснила суду, що працює заступником директора з навчально-виховної роботи. Їй відомо, що конфліктні ситуації, пов»язані із сім»єю ОСОБА_4, виникають з 2015 року. В лютому 2016 року, директор ОСОБА_1 була відсутня на роботі, так як була на конкурсі за наказом управління освіти. ОСОБА_8 зателефонувала медична сестра та повідомила про випадок, який мав місце на групі продовженого дня за участі ОСОБА_4 та батька учня ОСОБА_5. Дівчинка вже знаходилась у медичному пункті, скаржилась на погане самопочуття, тому свідок запропонувала медичній сестрі викликати швидку медичну допомогу.

ОСОБА_8 спустилась вниз, так як є відповідальною за роботу медичного пункту, в цей час дитина вже лежала на кушетці і їй назустріч біг ОСОБА_3 разом з поліцією, при цьому чула погрози в свій бік. ОСОБА_4 забрали до лікарні, виявилось, що у дівчинки був нервовий зрив через те, що батько ОСОБА_5 звернувся до неї з пропозицією щоб вона не зачіпала його сина. ОСОБА_4 не була госпіталізована, була надана консультативна допомога та вона деякий час знаходилась на амбулаторному лікуванні.

Всі звинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у виникненні вказаної ситуації були адресовані в бік директора школи, мотивуючи тим, що вона допустила те, що батько ОСОБА_5 зайшов до класу. Всі розмови супроводжувались погрозами і відбувались при підлеглих, що підриває авторитет ОСОБА_1 як директора школи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснила суду, що працює соціальним педагогом в НВО №20. 19.02.2015 року працювала на групі продовженого дня, коли стався конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, при цьому нею були вжито всіх необхідних заходів, повідомлено батьків, проведено бесіду з батьками. ОСОБА_4 в наступні дні була присутня на заняттях та на стан здоров»я не скаржилась.

Через деякий час після конфлікту зверталась до прокуратури зі скаргою на погрози життю та здоров»ю її та її дитини з боку ОСОБА_2.

25.03.2016 року не була безпосереднім свідком інциденту між директором школи ОСОБА_1 та відповідачами, бачила наслідки скандалу. Зі слів інших працівників школи, їй відомо, що у з»язку з поганим самопочуттям ОСОБА_1 викликали швидку медичну допомогу.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2, покази свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.03.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Кіровоградського ВП ГУ НПУ в Кіровоградській області із заявою, якою просили притягнути до відповідальності директора НВО №20 ОСОБА_1 та заступника директора по навчально-виховній роботі ОСОБА_6, які неодноразово вчиняють злочинні та протиправні дії відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 та до відповідачів /а.с. 39-40/.

Заява мотивована тим, що 25.03.2016 року відповідачі прийшли до школи для залагодження конфліктної ситуації, проте під час розмови директор школи ОСОБА_1 поводила себе некоректно, підвищувала голос, погрожувала, що створить нестерпні умови для навчання їх дитини, погрожувала відповідачам розправою через скарги на бездіяльність адміністрації школи. Також вказали, що заступник директора по начально-виховній роботі ОСОБА_6 перешкоджала їм покинути приміщення навчального закладу.

Згідно висновку по результатах розгляду матеріалів ЄО від 31.03.2016 року, в ході проведення перевірки, директор ОСОБА_1 заперечила всі факти викладені у заяві, пояснила, що ОСОБА_3 вчинив сварку та психологічно тиснув на неї. При співбесіді з громадянами та можливими свідками, вони пояснили, що з даного приводу їм нічого не відомо. Грубих порушень публічного порядку виявлено не було /а.с. 60/.

Як вбачається з матеріалів справи, конфліктні ситуації між батьками ОСОБА_4 та адміністрацією і вчителями «Навчально-виховного об'єднання «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 20 - дитячий юнацький центру «Сузір'я» почались задовго до призначення ОСОБА_1 на посаду директора вказаного навчального закладу.

19.02.2015 року о 16:30 відбувся інцидент між учнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час роботи групи продовженого дня, у результаті якого ОСОБА_4 вдарила рукою по обличчю ОСОБА_5 У відповідь хлопець відштовхнув її від себе, не втримавшись, ОСОБА_4 впала на підлогу.

Вказаний випадок був предметом розгляду перевірок та за несумлінне виконання посадових обов»язків та незадовільний контроль за діяльністю груп продовженого дня заступнику навчально-виховної роботи ОСОБА_6 оголошено догану.

ОСОБА_1 було призначено на посаду директора «Навчально-виховного об'єднання «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 20 - дитячий юнацький центру «Сузір'я» 01 жовтня 2015 року (наказ управління освіти від 28.09.2015 року №655-к) /а.с. 63/.

25 грудня 2015 року ОСОБА_2, мати учениці ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулась до директора НВО №20 ОСОБА_1 з проханням вжити заходів до вчителів початкових класів, які спричиняють психологічний тиск на її дитину, та взяти під особистий контроль учня ІНФОРМАЦІЯ_3, який ображає ОСОБА_4 /а.с. 22/.

18 січня 2016 року ОСОБА_2 повторно звернулася до позивача з заявою, в якій вимагала поставити на внутрішньо шкільний облік учня З-В класу ОСОБА_5 /а.с. 35-36/. Як вбачається з витягу з протоколу №4 засідання ради профілактики з попередження правопорушень серед учнів від 11 лютого 2016 року, учня ІНФОРМАЦІЯ_9, що його поведінка задовільна і не відповідає критеріям Положення про раду з профілактики правопорушень про взяття на внутрішньошкільний облік /а.с. 28-29/.

17.02.2016 р. відбувся черговий інцидент, вже між ОСОБА_4 та батьком учня ІНФОРМАЦІЯ_4, який зайшов до групи продовженого дня та спілкувався з дівчинкою з приводу того, щоб вона не зачіпала його сина.

Відповідно до наказу управління освіти Кіровоградської міської ради №43-в від 26 лютого 2016 року, за результатами роботи комісії управління освіти Кіровоградської міської ради щодо перевірки дій дирекції НВО №20 при вивченні обставин ситуації, яка склалась між ученицею 3-В класі ОСОБА_4 та батьком учня цього ж класу ОСОБА_23 17.02.2016 року, з»ясовано, що вчитель ОСОБА_15 не вжила дієвих заходів по попередженню виникнення конфлікту, тому оголошено догану директору НВО №20 ОСОБА_1 за недостатній контроль за виконанням посадових обов»язків педагогічними працівниками начального закладу, оголошено догану вчителю НВО №20 ОСОБА_15 за неналежне виконання посадових обов»язків /а.с. 156/.

Згідно відповіді Державної інспекції навчальних закладів України ДІНЗУ Країни №01-26/724 від 29.04.2016 року, ОСОБА_2 на її звернення щодо ситуації, яка склалась у комунальному закладі «Навчально-виховне об»єднання «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів №20 дитячий юнацький центр «Сузір»я» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області, було повідомлено, що підстав для визнання неправомірними дій керівника НВО «Сузіря» у зв»язку з тим, що не був оформлений акт за формою Н-Н немає, оскільки ОСОБА_2 не було надано копії підтверджуючих медичних документів про стан здоровя її доньки внаслідок її травмування 17 лютого 2016 року на групі продовженого дня. Також повідомлено, що питання звільнення з посади керівника та педагогічних працівників комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснюється місцевими органами управління освіти /а.с. 74-75/.

13.04.3016 року знову виник інцидент за участі ОСОБА_4, о 10 год. 40 хв. учень 3-Б класу ОСОБА_20 захотів зайти у кабінет, де знаходились учні 3-В класу, проте ОСОБА_4 не пускала його до класу, почала зачиняти двері, ОСОБА_20 пручався, тоді ОСОБА_7 схватила його за шию, смикала за вухо. Артем відштовхнув дівчинку, вона зачинила двері, а ОСОБА_20 пішов до свого класу.

За рішенням комісії комунальному закладі «Навчально-виховне обєднання «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів №20 дитячий юнацький центр «Сузіря» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області від 18.04.2016 року по зясуванню обставин ситуації, яка сталася 13 квітня 2016 року в 3-В класі, даний випадок не вважається як нещасний та як такий, що підлягає розслідуванню /а.с. 57/.

В 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Кіровоградської місцевої прокуратури з заявою про напад на її доньку учня школи в ній навчається та спричинення їй тілесних ушкоджень (а.с. 194, 195).

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно зі ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

При цьому, під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Відповідно до п. 16 вказаної Постанови Пленуму ВСУ у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Відповідно до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації має право на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка її поширила, і у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Під недостовірною інформацією слід розуміти таку інформацію, що не відповідає дійсності. Цивільно-правове поняття спростування має конституційно-правове закріплення (ч.4ст.32 Конституції).

В розумінні даної норми закону звернення особи до державних органів влади не можуть розглядатися як поширення неправдивих відомостей, якщо не встановлено, що фактично на меті цих дій було приниження честі, гідності та ділової репутації певної особи.

Також, у рішенні Конституційного Суду України № 8-рп/2003 від 10 квітня 2003 року, зазначено, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами і не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоду інтересам посадової чи службової особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії, пов'язані зі зверненнями до посадових осіб органів державної влади, минаючи, на думку позивача, навчальний заклад, не можуть вважатися поширенням інформації, оскільки вони є реалізацією конституційного права громадян на звернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач всупереч ст.60 ЦПК України не надала суду доказів того, що мета звернення відповідачів до державних органів освіти та органів внутрішніх справ не була викликана наміром виконати свій громадський обов'язок та захистити свої права, свободи чи законні інтереси інших осіб.

Суд не вважає доведеним факт того, що наведені у зверненні відповідачів до правоохоронних органів від 28.03.2016 року обставини були для них завідомо неправдивими. Крім того, із змісту звернення вбачається, що наведені відповідачами обставини є переважно їх висновками та особистою оцінкою фактів та обставин, з приводу чого просили вжити заходів.

Таким чином, на підставі викладеного, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки при розгляді справи не було встановлено, що заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були подані до державних органів з метою приниження честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_1, інші доводи позивача також були предметом ретельного дослідження в межах цивільного провадження, проте не зайшли свого підтвердження під час розгляду справи, події 25.03.2016 року в розумінні ст. 277 ЦК України не знайшли свого підтвердження та недоведені належними та допустимими доказами, та як підтверджено при розгляді справи представником відповідача конфлікт є триваючим, оскільки не зважаючи на позитивні характеризуючи дані дитини відповідачів ОСОБА_24, їй знов таки під час розгляду справи в суді були завдані тілесні ушкодження учнем школи в якій вона навчається. Таким чином, обставини за яких батьки ОСОБА_4 звертались до різних органів не лише мали місце, а й продовжують відбуватись у часі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 277, 297 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», Рішенням Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003; ст.ст. 3, 6, 8, 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити по фактично понесеними позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда