Справа № 572/275/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Слободянюка Б.К.

при секретарі - Кудіній А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому у виконавчому комітеті Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області шлюбі з 28.07.2013 року, про що зроблений відповідний запис. Під час шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3, 28.09.2014 року. Подружнє життя у сторін не склалося, в звязку з чим проживають окремо з січня 2014 року, причиною стала та обставина, що відповідач безпідставно поставив під сумнів вагітність позивача від нього, з того часу сторони проживають окремо, примиритися не прагнули, а тому просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 640 грн. та 350 грн. витрат на оплату правової допомоги адвоката по підготовці даного позову до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, письмовою заявою підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився письмовою заявою позовні вимоги визнав і не заперечував щодо розірвання шлюбу.

Згідно із ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наявним в матеріалах справи свідоцтвом про одруження від 28 липня 2013 року серії І-ГЮ №088997.

Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя.

Із позовної заяви встановлено, що подружжя остаточно вирішило шлюб розірвати, посилаючись на відсутність бажання до примирення.

Згідно із ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Суд, дослідивши письмові докази, які наявні в матеріалах справи, вважає, що між сторонами подружні відносини не склалися, сім"я існує формально, так як сторони не підтримують подружніх стосунків, зберегти сім"ю не бажають з огляду на позицію як позивача, так і відповідача щодо необхідності розірвання шлюбу суд вважає надання строку на примирення недоцільним, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Згідно з частиною першою статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктами 2 та 3 частини третьою статті 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судом достовірно встановлено, що позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 640 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією, в звязку з чим, з відповідача слід стягнути на користь позивача 640 грн. сплаченого нею судового збору.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат за надання правової допомоги у розмірі 350грн. суд враховує, що на підтвердження вказаних витрат позивачем надано лише квитанцію про сплату коштів в розмірі 350 грн.

Зі змісту статті 88 ЦПК України вбачається, що витрати на правову допомогу мають бути документального підтвердженні та доведені.

Згідно роз'яснень, які містяться у пункті 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як зазначено вище відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, договору про надання правової допомоги, також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Тому суд відмовляє в цій частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст.104,105,110,112 Сімейного кодексу України, ст.ст.5,6,79,88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_4 Вікторівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 28 липня 2013 року виконавчим комітетом Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, актовий запис №11, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки с. Немовичі, вул. Ткача,20, Сарненського району, Рівненської області 640 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом 10 днів з дня його проголошення, через Сарненський районний суд Рівненської області.

Суддя: .