Справа № 379/726/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2017 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: Василенка О.М.

при секретарі: Сальник О.Л.,

за участю прокурора: Борсук О.В.,

розглядаючи у попередньому відкритому судовому засіданні в м. Таращі справу за позовом заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру до головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, фермерського господарства «Партнер Агро», селянського (фермерського) господарства «Агрофарм», управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: відділ Держгеокадастру у Таращанському районі про визнання недійсними наказів, договорів суборенди земельних ділянок та скасування реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернулася до суду з даним позовом.

Від представника відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про закриття провадження в даній справі, посилаючись на те, що згідно ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 17 КАС України встановлено, що правовідносини, які вимикають у зв'язку із здійсненням суб'єктом «владних повноважень управлінських функцій, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Окрім цього, постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» визначено, що вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дії або бездіяльність державного реєстратора державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними субєктами владних повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у них відносинах, підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене, позовні вимоги щодо скасування рішення Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про державну реєстрацію права оренди ОСОБА_1 на земельні ділянки зазначені в позові підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В попередньому судовому засіданні прокурор заперечувала проти задоволення даного клопотання вважаючи що даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в попередньому судовому засіданні підтримав клопотання представника відповідача ОСОБА_1 та, окрім того, вказав, що дана справа повинна розглядатися в порядку господарського, цивільного та адміністративного судочинств з огляду на склад осіб які беруть участь у справі, публічно-правовий характер спору та вимоги які належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Інші учасники судового процесу не зявилися, про час і місце розгляду справи оповіщені у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомили.

Поряд з цим, представник відповідача ОСОБА_1 подала до суду заяву про відкладення попереднього судового засідання проте доказів поважності неприбуття не надала.

При вирішенні даного клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується і використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі ст.2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1 березня 2013 року, при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177,181,324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно - правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

У п. 6,7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» визначено:

- земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2,5 ЗК України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16,21,393 ЦК України, статтею 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування;

- спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118,123,128,131,144,146,147,149,151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року №1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210,211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про розгляд даної позовної заяви в порядку цивільного судочинства, а тому у задоволенні клопотань представників відповідачів слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 168, 293 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження в справі та клопотання представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розгляд позовних вимог в порядку різних судочинств за позовом заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру до головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, фермерського господарства «Партнер Агро», селянського (фермерського) господарства «Агрофарм», управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: відділ Держгеокадастру у Таращанському районі про визнання недійсними наказів, договорів суборенди земельних ділянок та скасування реєстрації відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:ОСОБА_5