РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

1 березня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Скоринському В.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області про визнання права власності на земельну ділянку,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третьої особи управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області про визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,10 га, кадастровий номер :01:004:1592, яка знаходиться за адресою: Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, масив Дехтярка-2, вул. Лісова, 13, посилаючись на те, що вона придбала майнові права на нею на електронних торгах (протокол торгів №179896 від 21 липня 2016 року). Однак, 16 вересня 2016 року приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу ОСОБА_4 відмовлено в оформленні права власності на вказану земельну ділянку, оскільки відповідач в свій час не оформив за собою право власності на нею.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не зявились, повідомлені про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки.

Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що 10 січня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3, укладено договір іпотеки, п. 1.1. якого передбачено передачу іпотекодавцем в іпотеку іпотекодержателю житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: Хмельницький район, Лісогринівецька сільська рада, масив Дехтярка-2, вул. Лісова, 13 та належить іпотекодавцеві на праві власності, і майнові права на земельну ділянку, яка знаходиться за цією ж адресою, і яка в майбутньому стане власністю ОСОБА_3 після отримання ним відповідного державного акта. Вказаний договір був укладений між сторонами з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором, укладеним між цими ж сторонами цього ж дня.

З 29 червня 2016 року по 1 липня 2016 року ДП Сетам були проведені електронні торги з реалізації належного ОСОБА_3 вказаного майна, переможцем яких стала ОСОБА_2

Однак, 16 вересня 2016 року приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу ОСОБА_4 відмовлено в оформленні права власності на вказану земельну ділянку за позивачем, оскільки майнові права на нею не підтверджують право власності та реєстрацію права власності боржника.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору. Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Ризик випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування предмета іпотеки несе іпотекодавець, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Предметом іпотеки може бути право оренди чи користування нерухомим майном, яке надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти та відчужувати об'єкт нерухомого майна. Таке право оренди чи користування нерухомим майном для цілей цього Закону вважається нерухомим майном.

Таким чином, майнові права на земельну ділянку не можуть бути предметом іпотеки.

Відповідно до вимог ст. 656 ч. 4 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до вимог ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Таким чином, §1 Глави 54 ЦК України також передбачає купівлю-продаж земельної ділянки, а не майнових прав на нею.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215, 226 ЦПК України, ст. ст. 655, 656 ч. 4, 657, 658 ЦК України, ст. 5 Закону України «Про іпотеку», суд

вирішив:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області про визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,10 га, кадастровий номер :01:004:1592, яка знаходиться за адресою: Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, масив Дехтярка-2, вул. Лісова, 13, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення також може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:

01.03.2017