УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Енергобанк», уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Енергобанк» Брайка Станіслава Анатолійовича про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Енергобанк» Брайка СтаніславаАнатолійовича на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 5 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 7 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що відповідно до наказу публічного акціонерного товариства «Енергобанк» (далі - ПАТ «Енергобанк») № 12-о від 9 січня 2014 року його було призначено на посаду заступника директора з корпоративного бізнесу Луганської регіональної дирекції ПАТ «Енергобанк».

З 13 лютого 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО) у ПАТ «Енергобанк» запроваджено тимчасову адміністрацію.

23 квітня 2015 року його було звільнено з займаної посади у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Зазначав, що у день звільнення банк не виплатив йому вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки. Крім того, не видав належним чином оформлену трудову книжку та не здійснив остаточний розрахунок.

21 травня 2015 року на його рахунок було перераховано частину заробітної плати за квітень 2015 року в розмірі 5 118 грн 98 коп.

Остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати та розрахункових коштів при звільненні проведено лише 29 грудня 2015 року після зарахування залишку невиплачених коштів при звільненні на його картковий рахунок.

Враховуючи викладені обставини, просив стягнути з ПАТ «Енергобанк» середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 100 658 грн 09 коп.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 5 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 7 лютого 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто із ПАТ «Енергобанк» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 100 658 грн 09 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Енергобанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 47, 116, 117 КЗпП України, п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, врахувавши роз'яснення п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що невиплата позивачеві у день його звільнення усіх належних сум є підставою для покладення на банк відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України за весь період затримки виплати - з 27 квітня 2015 року по 29 грудня 2015 року.

Колегія погоджується з таким висновком, який узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року № 6-76 цс 14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Енергобанк» Брайка Станіслава Анатолійовича відхилити.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 5 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 7 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик