АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1449/17 Справа № 175/657/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку у спільному спадковому майні,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 19 вересня 2014 року померла її мати ОСОБА_5 та на день її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з домоволодіння в с. Горького, вул. Восточна, 16, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області та грошових вкладів. Заповіту за життя вона не склала. На час відкриття спадщини спадкоємцями першої черги за законом було четверо її дітей: вона ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Заяву про прийняття спадщини вона подала 13.01.2015 року на підставі якого було зареєстрована спадкова справа в Дніпропетровській районній державній нотаріальній конторі. В строк передбачений ст.1270 ОСОБА_6 склала відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 Відмова була прийнята, після чого її спадщина склала 1/2 частину. Прийняли також спадщину ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в розмірі по 1/4 кожному.

Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на право на спадщину, посилаючись на відсутність у спадковій справі оригіналів правовстановлюючих документів та спору, що виник між спадкоємцями з приводу права спадкування цілого будинку. Інші спадкоємці оформлювати свої спадкові права не бажають.

Також позивач зазначила, що домоволодіння складається з будинку, загальною площею 52,8 кв.м., та інших підсобних приміщень. Площа земельної ділянки складає 0,15 га, земельна ділянка не приватизована і не входить до складу спадщини. Будинок знаходиться жахливому стані, матір, через свій похилий вік, не могла забезпечувати догляд за житловим будинком, а тому догляд за матірю в цілому розділили між собою доньки, вона та ОСОБА_4, брат ОСОБА_3 приймав участь формально, відносився до матері без належної поваги, влаштовував розбірки, щось вимагав, кричав та погрожував палкою, зі слів матері. Вона запропонувала братові та старшій сестрі викупити їхні частини будинку, але вони відмовилися. Загальне користування будинком стало категорично неможливим.

Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: с. Горького, вул. Восточна, 16 Дніпропетровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, що померла 19 вересня 2014 року; припинити право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 1/4 частини вказаного домоволодіння, що володіють меншою частиною з виплатою їй вартості частини та визнати за нею право власності на цю частину. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному спадковому майні, посилаючись на неможливість оформлення спадщини у звязку з відсутності правовстановлюючих документів на успадкований будинок, а тому просили визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності по 1/4 частині за кожним спірного будинкув порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_5, що померла 19 вересня 2014 року.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково, зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_7 задоволено та ухвалено: визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: с. Горького, вул. Восточна, 16 Дніпропетровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 що померла 19 вересня 2014 року; визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності по 1/4 частині за кожним цього будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, що померла 19 вересня 2014 року. В ешті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено та вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Так, судом встановлено, що 19 вересня 2014 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 583399, виданим виконавчим комітетом Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 19 вересня 2014 року, актовий запис № 24 від 19.09.2014 року. (а.с. 11).

Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а ст. 1218 УК України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4Я.є дітьми померлої ОСОБА_5 (а.с. 7, 8, 84, 86), та вони є спадкоємцями першої черги.

Також встановлено, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Горького, вул. Восточна, буд. 16, який складається з: житлового будинку А, загальною площею -52,8 кв.м, житлова площа 27,7 кв.м., матеріали стін шлакоблок, а- сіни, а- тамбур, Б-літня кухня, В погріб, Г вбиральня, №1-3 споруди, к- колодязь, що підтверджується технічним паспортом у матеріалах справи (а.с.169-171).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 серпня 1984 року, ОСОБА_5 належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Горького, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, розташований на земельній ділянці совхозу «Долинський» Дніпропетровського району та області, що належав померлому ОСОБА_8 на підставі довідки про право особистої власності на житловий будинок, виданий Долинською сільською радою Дніпропетровського району і області 14 серпня 1984 року за №247, зареєстрованого в погосподарській книзі в книзі Долинської сільської ради під №4/105. Дане свідоцтво зареєстроване в книзі нотаріальних дій Долинської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району за № 18 від 18 серпня 1984 року (а.с.44).

Згідно довідки виданої виконкомом Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року №1356, вбачається, що на підставі рішення шостої сесії ХХІІ скликання Дніпропетровської обласної ради від 18 квітня 1997 року шляхом обєднання Долинської і Шевченківської сільських рад утворилась Горьківська сільська рада.

А відповідно до довідки наданої Комунальним підприємством Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» від 02 грудня 2015 року №1640, вбачається, що згідно даних станом на 31 грудня 2012 року, архівна справа №75 за адресою: с. Горького, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область, вул.. Восточна, 16 виготовлялася на імя ОСОБА_5, опис майна: будинок А, загальна площа 52,8 кв.м., житлова площа 27,7 кв.м., матеріал стін шлакоблок, а-сіни, а-тамбур, Б-літня кухня, В-погріб, Г-вбиральня, №1-3 споруди, к-колодязь.

Крім того, згідно довідки виданої Горьківською сільською радою від 04.12.2015 року №1315 на день смерті 19 вересня 2014 року ОСОБА_5 була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею ніхто не був зареєстрований і не проживав. (а.с.47).

А згідно висновку по інженерно-технічному обстеженню житлового будинку за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Горького, вул. Восточна, 16, домоволодіння неможливо розподілити в долях 1/2, 1/4, 1/4, які б відповідали вимогам будівельних норм і правил.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори із заявами прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, а ОСОБА_6 звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від належної частки у спадщині на користь ОСОБА_9, проте постановами державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_10 від 26 грудня 2015 року та від 20 травня 2016 року (а.с. 15, 112) було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва у звязку з тим, що спадкоємці не надали для оформлення спадщини правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться в с. Горького Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, вул. Восточна, 16.

Згідно ч. 1 ст. 1216 та ч. 1 ст. 1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідність до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають право на спадкування за законом по 1/4 частині зазначеного будинку, а ОСОБА_2Я має право на 1/2 частину спірного житлового будинку, оскільки спадкоємець ОСОБА_6 відмовилася від належної їй 1/4 частини спадщини на її користь.

Крім того, відповідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

А окільки на час розгляду справи сторони не є власниками спадкового майна, колегія суддів вважає що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про припинення права власності відповідачів на спадкове майно.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом неправомірно задоволений зустрічний позов та визнано право власності по 1/4 на спірне домоволодіння за ОСОБА_3 та ОСОБА_4, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до матеріалів справи сторони по даній справі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті їх матері, а тому суд правомірно ухвалив рішення про визнання права власності на спадкове майно за кожним на їх частки у спадщині.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом незаконно був прийнятий та задоволений зустрічний позов, оскільки позивачами за зустрічним позовом порушений порядок звернення до суду, а саме вони звернулися до суду без відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, колегія суддів вважає безпідставними у звязку з тим, що в матеріалах справи наявна постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, відповідно до якої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 19 вересня 2014 року (а.с. 112 т. 1)

Колегія суддів вважає, що відмова у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/4 частину домоволодіння та припинення права власності ОСОБА_4 на 1/4 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: с. Горького, вул. Восточна, 16 Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що володіють меншою частиною з виплатою їм вартості їх частин та визнання за ОСОБА_2 права власності на ці частини є обґрунтованою, в звязку з тим, що дана вимога є передчасною, оскільки вирішення питання про припинення права власності може вирішуватись лише за наявності такого права, а на момент звернення до суду у сторін права власності на частки у спірному домоволодінні були відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи, суттєвими не являються, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_11