РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Якуші Н.В.

при секретарі Коломойцеві М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з уточненим в процесі розгляду позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, у загальному розмірі 21877 грн. 28 коп.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог зазначив, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води, яку йому постачає позивач. Вказував, що за період з 01.03.2006 р. по 31.03.2014 р. за відповідачем внаслідок несплати утворилась заборгованість в сумі 21877 грн. 28 коп., що є порушенням вимог п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», № 1875-IV від 24.06.2004 р., п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630.

У звязку з цим просив задовольнити позовні вимоги та судові витрати стягнути з відповідача по справі.

В судове засіданні представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 26.01.2016 року №38-318/94, надав заяву про слухання справи за його відсутності, просив уточнені позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, подав письмове клопотання про застосування судом строків позовної давності, позов визнав частково.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами, а також їхні права та обовязки, регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630.

Відповідно до вимог ст.ст. 13-16 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» - послуга по централізованому опаленню надається своєчасно, безперебійно, за виключенням часу перерви на міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами, належної якості та підлягає оплаті.

Пунктом 1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» передбачено право споживача вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч.3 ст. 20 цього Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Відсутність договору на надання житлово - комунальні послуги у строк, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з центрального опалення та підігріву води для потреб гарячого водопостачання, які надає КП «ХТМ».

Згідно розрахунку заборгованості, через несплату у відповідача виникла заборгованість за надані йому послуги за період з 01.03.2006 р. по 31.03.2014 р. у розмірі 21877 грн. 28 коп.

Доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості або обов'язку її погашення, відповідачем до суду не надано.

Розрахунок заборгованості був перевірений судом, відповідає встановленим у визначеному законом порядку тарифам, відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що існують оплачені ним суми, що не були враховані у розрахунку позивача.

Доказів, які спростовують вищезазначену суму заборгованості відповідач до суду також не надав.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про правомірність нарахування визначеної у позові заборгованості на рахунок відповідача.

Разом з тим, посилання відповідача на пропуск строку позовної давності за вимоги, які виникли у період з 01.03.2006 року по 31.03.2011 рік, суд визнає обґрунтованими, оскільки статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Як вбачається із частини 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 1 статті 254 ЦК України передбачено, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Як зазначено в ч.1 та ч.2 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, позовна давність переривається у разі пред'явлення позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось відповідачем, КП «ХТМ» у березні 2014 року звертався до Київського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання.

Таким чином, позивач скористався своїм правом за допомогою наказного провадження стягнути з відповідачів виниклу заборгованість, проте ухвалою суду від 27 вересня 2016 року у прийняті заяви про видачу судового наказу було скасовано та розяснено право заявнику КП «Харківські теплові мережі» заявити свої вимоги у позовному провадженні (а.с.6).

Оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.118 ЦПК України позивач з об'єктивних причин не мав можливості реалізувати своє право на звернення до суду з позовною заявою, суд вважає необхідним відраховувати строк позовної давності з моменту звернення позивача до суду з заявою про видачу судового наказу.

Тобто, у суду є підстави вважати, що було здійснено переривання позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Частиною 3 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається із частини 4 вищевказаної статті, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 5 статті 267 ЦК України передбачено, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 заявив клопотання про застосування позовної давності у частині стягнення заборгованості за межами строку позовної давності.

Представник позивача, в обґрунтування клопотання про визнання поважними причин пропуску позовної давності, належних та припустимих доказів на підтвердження вказаної обставини не надав.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність позовних вимог позивача за період з 01.04.2011 рік по 31.03.2014 рік, а вимоги позивача, що виходять за межі зазначеного терміну, а саме до 01.04.2011 року є такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову у межах строків позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.04.2011 року по 31.03.2014 року в сумі 9888 грн. 62 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в пропорційній частині від задоволених вимог (45,2 % від суми позову).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН 217431835) на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (на р/р 13 у ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», м. Харкова, МФО 351823, ) суму заборгованості за послуги з теплопостачання у розмірі 9888 грн. 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН 217431835 на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (на р/р 13 у ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», м. Харкова, МФО 351823, ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 622 грн. 86 коп.

В іншій частині позовних вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Якуша Н.В.