Справа № 489/840/17
Номер провадження 2/489/1118/17
РІШЕННЯ

Іменем України

01 червня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря - Бреженюк Н.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні територією загального користування та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні територією загального користування та зобовязання вчинити певні дії. Вказували на те, що їм на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Квартира № 67 за цією адресою належить відповідачці. Відтак сторони є сусідами та їхні квартири розташовані поряд і мають спільну площу загального користування тамбур, в якому знаходиться щит урахування електроенергії, яка постачається до квартир сторін. Однак відповідачка самочинно відгородила собі тамбур, за рахунок коридору загального користування металевими дверима та побудованою цегляною перегородкою в тамбурі між квартирами, доступ до щита врахування електроенергії у позивачів відсутній.

Посилаючись на вищевикладене, позивачі просить суд зобовязати ОСОБА_4, усунути перешкоди у користуванні щитом урахування електроенергії, який розташований а території загального користування, надати вільний доступ, шляхом знесення самочинно встановленої капітальної перегородки з цегли за її рахунок, стягнути з відповідачки на користь позивачів судові витрати по справі.

Відповідно до заяви, позивачі просили про розгляд справи без їх участі. Заявлені вимоги підтримали.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Третя особа ОСОБА_5 проти задоволення заявлених вимог не заперечувала.

ОСОБА_6 Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_6 Свідоцтва про право власності на житло від 02.01.1997 р. квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_4.

З позову вбачається, що квартири сторін розташовані поряд та мають спільну площу загального користування тамбур. Однак відповідачка самочинно відгородила собі тамбур, за рахунок коридору загального користування, металевими дверима та побудованою цегляною перегородкою в тамбурі між квартирами, доступ до щита врахування електроенергії у позивачів відсутній.

У звязку з тим, що у позивачів відсутній доступ до електролічильника їхньої квартири, вони не мають можливості користуватись ним, що порушує їхні права.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У той же час, відповідно до п. 1.4.6. Правил від 17.05.2005 № 76 власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку.

ОСОБА_6 термінів, що вживаються в Правилах від 17.05.2005 № 76, виконавець послуг - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Таким чином, існує не один альтернативний спосіб виконання рішення щодо знесення самочинного перепланування та виконавців таких робіт.

Отже, чинне законодавство не визнає самочинне будівництво об'єктом правового захисту, крім передбаченого ч. 3 ст. 376 ЦК України випадку, а тому правовими наслідками самочинного будівництва в разі звернення до суду з позовом відповідного органу а бо іншої зацікавленої особи є або знесення такого будівництва або проведення відповідної його перебудови.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пп. 5, 17 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України),

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном.

Така ж сама позиція міститься у правових висновках ВСУ викладених у постанові від 19.11.2014 у справі № 6-180цс14 та у постанові від 24.06.2015 у справі №6-381цс15 згідно яких, за змістом ст. 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи, окрім органів місцевого самоврядування чи власників земельної ділянки, а також Інспекції ДАБК, можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 неодноразово зверталась до ЖКП ММР «Південь» із заявою про розяснення щодо правомірності та законності побудованої відповідачкою цегляної перегородки в тамбурі на 7 поверсі будинку, де сторони проживають, що підтверджується доданими до матеріалів справи позивачами заявами.

Відповідно до Акту від 05.12.2016 р. складеного майстрами ЖКП ММР «Південь» вбачається, що за адресою: м. Миколаїв, вул. Ск. Ізмалкова, 132, кв.65,66,67,68 - перегородка в тамбурі загального користування по проектною документацією не передбачена. Тамбур є місцем загального користування, проте вирішення спору між сторонами до повноважень ЖКП ММР «Південь» не відноситься.

ОСОБА_6 директора ЖКП ММР «Південь» від 15.12.2016 р. за № Л-792/16 вбачається, що перегородка в тамбурі будинку, де проживають сторони не передбачена та тамбур є місцем загального користування. Для вирішення спору сторонам рекомендовано звернутися до суду.

Крім того з пояснень позивачів вбачається, що у звязку із зведенням цегляної перегородки між їхньою квартирою та квартирою відповідачки вони не мають можливості знімати показання з лічильника нарахування електроенергії, в звязку з чим не мають можливості виконувати свої зобовязання перед ПАТ «Миколаївобленерго» належним чином.

Через викладені обставини позивачі та третя особа ОСОБА_5 звертались до ПАТ «Миколаївобленерго» із заявою щодо сприяння у виконанні робіт з перенесення засобів обліку електричної енергії, встановлених у загальній щитовій на сходовій клітинці за адресою: м. Миколаїв, вул. Ск.Ізмалкова, 132, кв.65,66,, із тамбура квартир 67,68 зазначеного будинку.

Проте позивачам повідомлено, що засоби обліку електричної енергії квартир № 65, 66,67,68 встановлено у загальній щитовій на сходовій клітинці будинку, що відповідає нормативно-проектній документації. Встановлення тамбурів є особистою справою мешканців та не передбачено проектом будинку. Відтак, Товариство не може сприяти перенесенню засобів обліку електричної енергії квартир №65,66 на інше місце.

Крім того позивач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_5 звертались до правоохоронних органів з питання усунення відповідачкою перешкод щодо законності встановленої перегородки на їхньому поверсі.

Так, згідно Висновку від 29.11.2016 р. складеного на підставі проведеної Інгульським відділом поліції ГУ НП в Миколаївській області перевірки встановлено, що протягом тривалого часу відповідачка не надає вільного дозволу до свого тамбуру , де знаходиться спільний лічильник сторін з електроенергії. Зі слів відповідачки, вона дійсно відмовляється надавати вільний доступ до власного тамбуру, де знаходяться електричні лічильники, але не відмовляється повідомляти їм покази лічильників по телефону.

Відповідно до Повідомлення Інгульського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області від 22.12.2016 р. позивачу розяснено, що відносини, що склались між сторонами, відносяться до цивільно-правових та вирішуються в судовому порядку.

Будь яких доказів правомірності побудови спірної цегляної перегородки із вхідними дверми відповідачкою до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що порушення прав позивачів підтверджено належними доказами, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачки на користь позивачки ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 640 гр. 00 коп.та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн..

На підставі ст.ст. 10, 14, 30, 60, 62, 212-214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні територією загального користування та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні щитом електроенергії (за адресою: м. Миколаїв, вул. Ск.Ізмалкова, 132, кв.65,66,67,68), який розташований на території загального користування, шляхом знесення самочинно встановленої капітальної перегородки з цегли за її рахунок.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн., усього 1640 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова