Справа №359/1210/16-ц
Провадження №2/359/99/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Гомолі О.А.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу:

за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова марка «Соня», публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про скасування свідоцтва про право власності на частку в житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, визнання права власності на частку в цьому об'єкті нерухомого майна, в земельній ділянці, в грошових коштах, що зберігаються на рахунках спадкодавця, та в частці у статутному капіталі товариства з обмеженою відпо-відальністю;

за зустрічним позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про встановлення факту проживання однією сім'єю без укладення шлюбу та визнання права власності на частку в земельній ділянці,

встановив:

В лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з первісним позовом та обґрунтовувала його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_11, якому належав житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1, земельна ділянка пло-щею 0,1193 га з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташована в с. Вишеньки Борис-пільського району, грошові кошти, що зберігаються на рахунках, відкритих на ім'я спадкодавця в ПАТ КБ «Приватбанк», частка у статутному капіталі ТОВ «Торгова марка «Соня» та майнові права інтелектуальної власності на торгову марку «ІНФОРМАЦІЯ_5». За час свого життя ОСОБА_11 не склав заповіт. Тому після його смерті спадкування здійснюється за законом. ОСОБА_4 є спадкоємицею першої черги за законом. Вона вчасно у встановленому порядку прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її батька. Тому ОСОБА_4 просила суд визнати за нею право власності на 1/6 част-ку в житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1, на 1/6 частку в земельній ділянці площею 0,1193 га з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій в с. Вишеньки Бориспільського району, на 1/6 частку в грошових коштах, що зберігаються на рахунках, відкритих на ім'я спадкодавця в ПАТ КБ «Приватбанк», на 1/6 частку в частці у статутному капіталі ТОВ «Торгова марка «Соня» та на 1/6 частку в майнових правах інтелектуальної власності на торгову марку «ІНФОРМАЦІЯ_5».

В ході розгляду цивільної справи ОСОБА_4 подала заяву про часткову зміну предмета первісного позову (а.с.141-143 т.1) та обґрунтовує її тим, що 11 травня 2016 року державний нотаріус Бориспільської районної державної нотаріальної контори видав ОСОБА_10 свідоцтво про право власності на 1/2 частку в житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім того, право інтелектуальної власності на тор-гову марку «ІНФОРМАЦІЯ_5» зареєстровано за ТОВ «ВК «Соня», а не ОСОБА_11 Ця об-ставина свідчить про те, що це майно не входить у склад спадщини, яка відкрилась після його смерті. Тому ОСОБА_4 просить суд скасувати свідоцтво про право влас-ності ОСОБА_10 на 1/2 частку в житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1, а також визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частку цьому об'єкті нерухомого майна, на 1/6 частку в земельній ділянці площею 0,1193 га з кадас-тровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій в с. Вишеньки Бориспільського району, на 1/6 частку в грошових коштах, що зберігаються на рахунках, відкритих на ім'я спадко-давця в ПАТ КБ «Приватбанк» та на 1/6 частку в частці у статутному капіталі ТОВ «Тор-гова марка «Соня».

Крім того, ОСОБА_10 пред'явила зустрічний позов (а.с.109-112 т.1) та об-грунтовувала його тим, що з серпня 2006 року вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_12 У вересні того ж року вони уклали церковний шлюб. 29 грудня 2006 року вони придбали земельну ділянку площею 0,1193 га з кадастровим номером НОМЕР_3 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будин-ку, розташовану в с. Вишеньки Бориспільського району. На той час ОСОБА_10 перебувала на шостому місяці вагітності від ОСОБА_11 13 квітня 2007 року вони уклали шлюб. Тому ОСОБА_10 просила суд встановити факт, що вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_11 без укладення з ним шлюбу в період часу з 1 серпня 2006 року по 13 квітня 2007 року; а також визнати придбану ними земельну ділянку об'єктом їх спільної сумісної власності.

В ході розгляду цивільної справи представник відповідача ОСОБА_3 подав заяву про часткову зміну предмета зустрічного позову (а.с.89 т.2): просить встановити факт, що ОСОБА_10 проживала однією сім'єю з ОСОБА_11 без укла-дення з ним шлюбу в період часу з 1 серпня 2006 року по 13 квітня 2007 року; а також в порядку припинення спільної сумісної власності визнати за ОСОБА_10 право власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,1193 га з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій в с. Вишеньки Бориспільського району.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтриму-ють первісний позов та наполягають на його задоволенні. Вони не визнають зустрічний позов та заперечують проти його задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_3 підтримує зустрічний позов та наполягає на його задоволенні. Він також визнає первісний позов в частині вимог про визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/12 частку в житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_2, на 1/12 частку в земельній ділянці площею 0,1193 га з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуго-вування жилого будинку, розташованій в с. Вишеньки Бориспільського району, а також на 1/12 частку в грошових коштах, що зберігаються на рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_12 в ПАТ КБ «Приватбанк». Однак підстави для скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_10 на 1/2 частку у вказаному домоволодіння, а також для визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/6 частку в переліченому вище майні відсутні. Крім того, як вбачається з п.3.2.4 статуту ТОВ «Торгова марка «Соня», частка в статутному капіталі переходить до спадкоємця учасника цього товариства ви-ключно за згодою іншого учасника. ОСОБА_10 категорично заперечує проти переходу до ОСОБА_4 будь-якої частки в статутному капіталі ТОВ «Торгова марка «Соня». Тому представник відповідача ОСОБА_3 просить суд відмовити у задоволенні первісного позову в частині інших вимог.

Інші учасники цивільного процесу не з'явились в судове засідання. Вони були не-одноразово завчасно у встановленому порядку повідомлені про час та місце розгляду ци-вільної справи.

Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що він був духовним на-ставником ОСОБА_11 В червні 2006 року ОСОБА_11 запросив його в гос-ті. На той час він проживав в квартирі на Оболоні. Під час гостювання ОСОБА_13 дізнався про те, що ОСОБА_11 проживав однією сім'єю з ОСОБА_10 Він просив ОСОБА_13 допомогти повінчатись з нею. ОСОБА_13 не міг відмовити, оскільки він дізнався про те, що ОСОБА_10 була вагітною. У вересні 2006 року ОСОБА_13 повінчав їх. Наприкінці 2006 року ОСОБА_11 продовжував проживати з ОСОБА_10 в її квартирі у Печерському районі. Вони проживали однією сім'єю до смерті ОСОБА_14

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що вона є прихожан-кою церкви, яку відвідував ОСОБА_11 10 червня 2006 року відбулось вінчання ОСОБА_15, на якому ОСОБА_11 був свідком. На початку серпня 2006 року він запросив ОСОБА_15 та її чоловіка в гості. На той час ОСОБА_11 проживав в квартирі на АДРЕСА_3 Під час гостювання ОСОБА_15 діз-налась про те, що ОСОБА_10 завагітніла від ОСОБА_11 Вони запросили на своє вінчання, призначене на вересень 2006 року. Наприкінці 2006 року ОСОБА_15 дізналась про те, що ОСОБА_11 продав квартиру та разом з ОСОБА_10 переїхав жити в її квартиру у Печерському районі в м. Києві.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що в 2005 році вона хрестила ОСОБА_4 Їй відомо про те, що в 2006 році ОСОБА_11 при-пинив проживати з ОСОБА_17 В тому ж році він почав проживати з ОСОБА_10 в його квартирі на Оболоні. ОСОБА_16 неодноразово була в гостях у них та бачила, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вели спільний побут. У вересні 2006 року вони обвінчались. Після продажу квартири ОСОБА_11 продовжував про-живати з ОСОБА_10 в її квартирі, розташованій в центрі м. Києва.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що вона працювала у ОСОБА_11 на посаді головного бухгалтера у фірмі «Октопус». На деякий час ОСОБА_18 була переведена на фірму «Тако». В 2006 році вона неодноразово при-ходила до квартири ОСОБА_11, що розташовувалась на АДРЕСА_4. ОСОБА_18 складала бухгалтерські звіти та бачила, що ОСОБА_19 також проживала в цій квартирі. ОСОБА_11 неодноразово казав: «Це моя кохана жінка». Наприкінці 2006 року він продав квартиру та разом з ОСОБА_20 переїхав жити в її квартиру.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показала, що вона також працювала у ОСОБА_11 в фірмі «Тако», яка спеціалізувалась на реалізації чаю торгової марки «Dilmah». В червні 2006 року ОСОБА_21 звільнилась з роботи. Однак вже в липні того ж року ОСОБА_11 просив її допомогти в упорядкуванні доку-ментації, що зберігалась в його квартирі. 12 липня 2006 року ОСОБА_21 прийшла до квартири ОСОБА_11 та упорядковувала документи по його фірмам. Вона не бачила ОСОБА_10 Однак ОСОБА_11 казав їй про те, що у нього є ОСОБА_10, яка проживає разом з ним. Крім того, прибиральниця повідомила, що в квартирі з'яви-лась нова господиня.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показав, що в 2000 році він познайомився з ОСОБА_11 В 2002 - 2003 роках ОСОБА_22 влашту-вався на роботу в фірму «Октопус». Він працював водієм-експедитором. В 2005 році ОСОБА_22 хрестив ОСОБА_4 Влітку 2006 року він познайомився з ОСОБА_19 Вже тоді ОСОБА_11 представив її як майбутню дружину. ОСОБА_23 неодноразово був в квартирі ОСОБА_11 та бачив, що в ній постійно проживала ОСОБА_10 У вересні 2006 року ОСОБА_11 повінчався з ОСОБА_19 Наприкінці 2006 року він продав квартиру та разом з ОСОБА_10 переїхав жити в її квартиру, розташовану неподалік від Києво-Печерської лаври.

В матеріалах цивільної справи міститься письмове засвідчення №229/16 від 12 трав-ня 2016 року (а.с.113 т.1), з якого вбачається, що 11 вересня 2006 року ОСОБА_11 уклав церковний шлюб з ОСОБА_10

Крім того, з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.115 т.1) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року у них народився син ОСОБА_24 Ця обставина додатково свідчить про те, що вже в вересні 2006 року ОСОБА_11 та ОСОБА_10 фактично мали взаємні права та обов'язки подружжя.

13 квітня 2007 року вони уклали шлюб. Ця обставина підтверджується копією сві-доцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 13 квітня 2007 року (а.с.114).

З огляду на це суд вважає, що належить встановити факт проживання ОСОБА_25 однією сім'єю з ОСОБА_11 без укладення з ним шлюбу в період часу з 1 серпня 2006 року по 12 квітня 2007 року.

У зв'язку з тим, що 13 квітня 2007 року шлюб між ними був укладений, підстави для встановлення факту їх проживання однією сім'єю без укладення шлюбу саме 13 квіт-ня 2007 року відсутні. Тому у задоволенні зустрічного позову в частині цієї вимоги ОСОБА_19 слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної влас-ності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно з п.3 ч.1 ст.57 цього ж Кодексу особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Встановлено, що 29 грудня 2006 року ОСОБА_11 уклав з ОСОБА_26 договір купівлі-продажу (а.с.148-149 т.1), за яким він сплатив ОСОБА_26 грошові кош-ти в розмірі 2272500 гривень та придбав у нього земельну ділянку площею 0,1193 га з кадастровим номером НОМЕР_6 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану в с. Вишеньки Бориспільського району.

14 травня 2007 року ОСОБА_11 отримав державний акт на право власності на цю земельну ділянку серії НОМЕР_7 (а.с.117-118 т.1).

В матеріалах цивільної справи міститься копія договору-купівлі квартири (а.с.2 т.2), з якого вбачається, що 22 грудня 2006 року ОСОБА_11 продав за 2020000 гривень його квартиру АДРЕСА_5 Однак представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не подали жодного доказу на підтвердження того, що грошові кошти, отримані від продажу квартири, були витрачені ОСОБА_11 саме на придбання спірної земельної ділянки.

Натомість, придбання земельної ділянки відбулось аж через тиждень після продажу квартири. Крім того, продаж квартири був здійснений за 2020000 гривень, а земельна ділянка була придбана за 2272500 гривень. Таким чином, ціна земельної ділянки пере-вищила ціну квартири більше, ніж на 250000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що ОСОБА_11 був дуже совісною та скрупульозною людиною. В 2006 році він дуже переживав з приводу того, що у нього були фінансові труднощі, внаслідок яких виникла заборгованість по ви-платі його працівникам заробітної плати.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що ОСОБА_11 займався продажем чаю. У нього виникли істотні фінансові труднощі. Наприкінці 2006 року він був вимушений продати його квартиру для того, щоб владнати їх.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що в 2006 році у ОСОБА_11 виникли борги, пов'язані зі здійсненням ним господарської діяльнос-ті. Крім того, декілька місяців поспіль була заборгованість по виплаті заробітної плати працівникам, які працювали на фірмах ОСОБА_11 Для того, щоб погасити за-боргованість та повернути борги, він був вимушений продати його квартиру. Це від-булось наприкінці 2006 року.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показала, що у ОСОБА_11 була заборгованість по виплаті заробітної плати працівникам, які працювали на його фірмах. В грудні 2006 року він продав квартиру для того, щоб погасити заборгованість. Зокрема, наприкінці грудня 2006 року ОСОБА_11 приїхав до ОСОБА_21 та від-дав їй грошові кошти.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показав, що ОСОБА_11 не виплачував йому заробітну плату протягом 1 року поспіль. Наприкінці грудня 2006 року він продав квартиру та розрахувався з ОСОБА_22

У судовому засіданні була допитана також свідок ОСОБА_17, яка, навпаки, наполягала на тому, що на фірмах ОСОБА_11 ніколи не було заборгованості по виплаті заробітної плати. Однак достовірність показань цього свідка спростовується по-казаннями свідків ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_18, ОСОБА_21 та ОСОБА_22

Ретельний аналіз письмових доказів та показань свідків безумовно свідчить про те, що земельна ділянка не придбавалась виключно за особисті грошові кошти ОСОБА_14 та не була об'єктом його особистої власності. Натомість, вона була набута ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за час їх проживання однією сім'єю без укладення шлюбу.

З огляду на це суд вважає, що вони набули право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1193 га з кадастровим номером НОМЕР_6 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташо-вану в с. Вишеньки Бориспільського району.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, нале-жить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч.2 ст.61 цього ж Кодексу об'єктом права спільної сумісної власності є будь-які доходи, одержані одним із подружжя.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №290 від 19 квітня 2007 року (а.с.170 т.1) за ОСОБА_11 було оформлено право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

13 червня 2007 року ОСОБА_11 отримав свідоцтво НОМЕР_8 про право влас-ності на цей об'єкт нерухомого майна (а.с.71 зворот т.1).

Крім того, з листа провідного інженера ПАТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-2016 0927/2347 від 29 вересня 2016 року (а.с.20 т.2), а також виписок по карткам (а.с.21-34 т.2) вбачається, що починаючи з грудня 2011 року на ім'я ОСОБА_11 були відкриті рахунки, на яких збереглись грошові кошти в загальному розмірі 211 гривень 38 копійок (209,17 + 2,21).

Аналіз цих обставин свідчить про те, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, а також грошові кошти були набуті під час перебування ОСОБА_11 у шлюбі з ОСОБА_10 Крім того, з копії договору підряду на ремонтно-будівельні роботи від 4 січня 2007 року (а.с.223-224 т.1), а також копій квитанцій до при-буткових касових ордерів №1 від 8 січня 2007 року, №4 від 2 лютого 2007 року та №12 від 21 березня 2007 року (а.с.225 т.1) вбачається, що ще до укладення шлюбу ОСОБА_19 витратила грошові кошти в розмірі 93000 гривень на ремонт вказаного житлового будинку.

З огляду на це суд вважає, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 набули право спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господар-ськими спорудами по АДРЕСА_1, а також на грошові кошти в загальному розмірі 211 гривень 38 копійок, що збереглись на рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_11 в ПАТ КБ «Приватбанк».

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_11 помер. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 22 листопада 2012 року (а.с.6, 47 т.1).

У зв'язку зі смертю ОСОБА_11 право спільної сумісної власності припини-лось.

ОСОБА_10 набула право власності на 1/2 частку в житловому будинку з на-двірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_6 на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,1193 га з када-стровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій в с. Вишеньки Бориспільського району, а також на 1/2 частку в грошових коштах в розмірі 211 гривень 38 копійок, що зберігають-ся на рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_11 в ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою осо-бою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Встановлено, що ОСОБА_4, її представники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 категорично не визнають того, що ОСОБА_10 набула право власності на 1/2 част-ку у вказаній вище земельній ділянці. Ця обставина свідчить про те, що право власності на частку в цьому об'єкт нерухомого майна є оспорюваним.

З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності нале-жить визнати за ОСОБА_10 право власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,1193 га з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначен-ням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій в с. Вишеньки Бориспільського району.

Крім того, 11 травня 2016 року ОСОБА_10 отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частку в житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з по-дружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нота-ріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя. Таке свідоцтво може бути ви-дано на половину спільного майна.

Аналогічне правило міститься в п.1.1 глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року.

Встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами був об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_11 та ОСОБА_10 У зв'язку зі смертю ОСОБА_11 право спільної сумісної власності на цей об'єкт нерухомого майна припинилось. В такому випадку частки кожного подружжя в спільному майні вважаються рівними. Ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_10 цілком законно отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частку в житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

З огляду на це суд вважає, що підстави для скасування цього правовстановлюючого документа відсутні. Тому у задоволенні первісного позову в частині цієї вимоги нале-жить відмовити.

Інша 1/2 частка в житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1, 1/2 частка в земельній ділянці площею 0,1193 га з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташова-ній в с. Вишеньки Бориспільського району, а також 1/2 частка в грошових коштах в роз-мірі 211 гривень 38 копійок, що зберігаються на рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_12 в ПАТ КБ «Приватбанк», ввійшли до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті.

За час свого життя спадкодавець не склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснюється за законом.

Спадкоємцями першої черги за законом є: його дружина ОСОБА_10, а та-кож його діти ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_24, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 13 квітня 2007 року (а.с.47 зворот т.1), а також копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_10 від 26 жовтня 2001 року, серії НОМЕР_11 від 19 травня 2005 року, серії НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_4 року, серії НОМЕР_12 від 29 липня 2011 року (а.с.48-50 т.1).

Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Згідно з ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для вчинення цієї дії встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Встановлено, що станом на день відкриття спадщини ОСОБА_9 був не-повнолітньою дитиною, а ОСОБА_4, ОСОБА_24, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були малолітніми дітьми. Крім того, 26 січня 2013 року ОСОБА_10, діючи від власного імені та імені її дітей ОСОБА_24, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, подала до Бориспільської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.43 т.1). 10 квітня 2013 року ОСОБА_17, діючи від імені її дочки ОСОБА_4, також подала до Бориспільської районної держав-ної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.43 зворот т.1). Аналіз цих обставин свідчить про те, що всі шість спадкоємців за законом у встановленому порядку прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_11 Розмір їх часток в спадковому майні становить 1/12 (1/2 : 6).

З огляду на це суд вважає, що ОСОБА_4 набула право власності на 1/12 частку в житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1, на 1/12 частку в земельній ділянці площею 0,1193 га з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій в с. Вишеньки Бориспільського району, а також на 1/12 частку в грошових коштах в роз-мірі 211 гривень 38 копійок, що зберігаються на рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_12 в ПАТ КБ «Приватбанк».

Підстави для визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/6 частку в пере-ліченому майні відсутні. Тому у задоволенні первісного позову в частині цієї вимоги належить відмовити.

Відповідно до ч.5 ст.147 ЦК України частка у статутному капіталі товариства з об-меженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступ-ника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства.

Згідно з ч.1 ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи було порушено, має право виключно на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Дійсно, з копії статуту ТОВ «Торгова марка «Соня» (а.с.94-105 т.1) вбачається, що ОСОБА_11 був учасником цього господарського товариства та мав частку в його статутному капіталі. Водночас, за правилами, передбаченими в п.3.2.4 та п.3.2.5 цього ж статуту, частка у статутному капіталі переходить до спадкоємця учасника лише за зго-дою інших учасників. У відсутності такої згоди спадкоємець має право одержати лише компенсацію вартості частки в статутному капіталі. Іншим учасником ТОВ «Торгова марка «Соня» є ОСОБА_10 Вона категорично заперечує проти переходу до ОСОБА_27 будь-якої частки в статутному капіталі господарського товариства. Ці об-ставини свідчать про те, що ОСОБА_4 не набула право власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Торгова марка «Соня». Її представники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обрали неналежний та неефективний спосіб захисту цивільного права.

З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання за ОСОБА_4 права власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Торгова марка «Соня» відсутні. Тому у задоволенні первісного позову в частині цієї вимоги належить відмовити також.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, по-переджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав.

Згідно з ч.1 ст.11 цього ж Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В ході розгляду цивільної справи суд роз'яснював представникам позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що вони мають право подати заяву про зміну предмета позову та вимагати стягнення на користь їх довірителя компенсації вартості частки в статутному капіталі ТОВ «Торгова марка «Соня». Для того, щоб вони могли порадитись з ОСОБА_28, суд навіть оголошував перерву у розгляді цивільної справи. Не зважаючи на це, представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовились від вжиття цього процесуального заходу та наполягали на розгляді первісного позову в заявленій редакції.

З огляду на це суд у виконання ч.1 ст.11 ЦПК України не вирішував питання про стягнення на користь ОСОБА_4 компенсації вартості частки в статутному капі-талі ТОВ «Торгова марка «Соня».

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові ви-трати. Якщо позов задоволено частково, витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_4 сплатила судовий збір в розмірі 1537 гривень. Крім того, ОСОБА_10 сплатила судовий збір в розмірі 1363 гривень 7 копійок (811,86 + 551,21). Ці обставини підтверджуються квитанціями (а.с.12, 107, 108 т.1). Однак первісний позов задоволений на 50%, а зустрічний позов фактично задоволений повністю.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 768 гривень 50 копійок (1537 : 2). Крім того, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 слід стягнути витрати в розмірі 1363 гривень 7 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова марка «Соня», публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про скасування свідоцтва про право власності на частку в житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, визнання права власності на частку в цьому об'єкті нерухомого майна, в земельній ділянці, в грошових коштах, що зберігаються на рахунках спадкодавця, та в частці у статутному капіталі товариства з обмеженою відпо-відальністю задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/12 частку в житло-вому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/12 частку в земель-ній ділянці площею 0,1193 га з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій в с. Вишеньки Бориспільського району.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/12 частку в грошо-вих коштах в загальному розмірі 211 гривень 38 копійок, що зберігаються на рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_11 в публічному акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк».

У задоволенні первісного позову в частині інших вимог ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_29 витрати на оплату судового збору в розмірі 768 гривень 50 копійок.

Зустрічний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_24, ОСОБА_7, ОСОБА_30, ОСОБА_9, про встановлення факту проживання однією сім'єю без укладення шлюбу та визнання права власності на частку в земельній ділянці задоволь-нити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_10 проживала однією сім'єю з ОСОБА_11 без укладення з ним шлюбу в період часу з 1 серпня 2006 року по 12 квітня 2007 року.

В порядку припинення спільної сумісної власності визнати за ОСОБА_31 право власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,1193 га з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій в с. Вишеньки Бориспільського райо-ну.

У задоволенні зустрічного позову в частині вимоги про встановлення факту про-живання однією сім'єю без укладення шлюбу 13 квітня 2007 року ОСОБА_10 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати на оплату судового збору в розмірі 1363 гривень 7 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шля-хом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд: ОСОБА_4, ОСОБА_10 та їх представниками - протягом 10 днів з дня оголошення рішення суду; іншими учасниками цивільного процесу - протя-гом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець