Справа № 236/2078/17
15 вересня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Саржевської І.В.,
за участю секретаря Білоус Д.А.,
розглянувши у відкртому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: ОСОБА_4,
19.07.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с. 3-4).
30.08.2017 року до суду надійшла уточнена позовна заява уповноваженого представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: ОСОБА_4 (а.с. 30-31).
У судове засідання позивач ОСОБА_1, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з*явилася, просить розглянути цивільну справу в її відсутності, позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи, про що до суду надав відповідну заяву (а.с. 17).
Уповноважений представник позивача, ОСОБА_5, в судове засідання не з*явився, просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги, підтримав, не заперечує проти заочного розгляду справи, про що суду надав відповідну заяву (а.с. 57).
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, на підставі ст. 76 ч. 3 ЦПК України, у судове засідання не прибули, заперечення про неможливість слухати справу у їх відсутності до суду не надали (а.с. 55-56).
Третя особа ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, просить справу розглянути без його участі, заперечень проти позову не висунув, про що суду надав заяву (а.с. 50-54).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з*ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об*єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено:
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, приходяться позивачу сином та невісткою відповідно, з 21.06.2006 року зареєстровані в зазначеній вище квартирі, що підтверджується довідкою про склад сім*ї, виданою відділом реєстрації місця проживання осіб виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області 14.06.2017 року (а.с. 10, 32, 34).
Також, у зазначеній квартирі зареєстрований ОСОБА_4, чоловік позивача, третя особа у справі (а.с. 10, 33).
Починаючи з 2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не проживають та не зберігають у квартирі своїх особистих речей. Зазначений факт підтверджується довідкою голови мікрорайона "Південний", підписаною сусідами (а.с. 11).
Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Власник квартири ОСОБА_1, на теперішній час обмежена у здійсненні права володіння, користування та розпорядження своїм майном, оскільки в квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Згідно статті 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства (ст. 71, 72, 156 Житлового кодексу України; ст. 405 ЦК України).
Власник житлового приміщення, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житлом, має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши, в даному випадку, вимогу про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Статтею 405 частиною 2 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Виходячи з положень ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання для чого звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення, дає можливість захистити порушене право.
Відповідно до ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
При винесенні рішення, відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленного значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв*язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши зібрані у справі письмові докази: правовстановлюючі документи на квартиру; документи, які підтверджують родинні відносини сторін; довідки відповідних органів, з яких вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично з 2005 року у спірній квартирі не мешкають, своїх особистих речей у квартирі не зберігають, надав їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки вони обгрунтовані та законні.
Керуючись ст. 16, 29, 405 ЦК України, ст. 10, 11, 209, 211, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: ОСОБА_4, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, втратившими право користування квартирою 21 (двадцять один) у будинку 24 (двадцять чотири), вул. Привокзальна, м. Лиман, Донецької області.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя: