Справа № 301/669/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 вересня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів - Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю.,

секретарі - Сочка І.І.,

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Іршавського районного суду від 07 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Іршавський районний сектор ГУДМСУ в Закарпатській області про дозвіл на виготовлення проїзного документу дитини та на виїзд дитини за кордон без згоди батька,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із даним позовом, який мотивує тим, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем в них народився син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу проживає з нею та перебуває на її утриманні. На даний час постало питання про здійснення поїздки дитини за кордон, а саме, в Чеську Республіку, де вона працює та тимчасово проживає. Однак, відповідач категорично відмовляє їй у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон, при цьому не пояснює підставу такої відмови.

Враховуючи наведене, позивач просила надати дозвіл на виїзд сина за кордон, а саме до Чеської Республіки у супроводі матері без згоди батька та надати дозвіл на виготовлення документів для виїзду за межі України.

Рішенням Іршавського районного суду від 07.04.2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Надано дозвіл на виїзд ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України в Чеську Республіку.

Надано дозвіл ОСОБА_4 без згоди батька, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, оформити проїзний документ для тимчасового виїзду за межі України неповнолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та надати дозвіл на виготовлення та оформлення відповідної візи до Чеської Республіки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити та надати разовий дозвіл на виїзд ОСОБА_6 без його згоди за межі України, в Чеську Республіку.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_4 та представник Іршавського районного сектору ГУДМСУ в Закарпатській області в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, однак відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іршавського районного суду 07.02.2014 року розірвано.

Від даного шлюбу в них народився син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою ОСОБА_4, що стверджується довідкою Кушницької сільської ради Іршавського району за № 267 від 30.01.2017 року.

ОСОБА_4 з метою оздоровлення, розширення світогляду, духовного та інтелектуального розвитку їх сина, просила відповідача надати дозвіл на виїзд ОСОБА_6 за кордон без згоди батька, однак, відповідач відмовив у наданні такого.

За змістом положень ст.ст. 141, 150-152, 155, 157 СК України, батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, зобов'язані забезпечити її належні виховання, розвиток, матеріальне забезпечення, за загальним правилом питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

ОСОБА_1 не надає згоди на виїзд неповнолітнього сина за межі України, а отже, позивач не має можливості в повному обсязі надати дитині необхідний відпочинок, забезпечити його оздоровлення за кордоном.

Згідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч.2 cт.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон.

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1, не надаючи згоди на виїзд за кордон сина - ОСОБА_6, порушує права дитини на відпочинок, оздоровлення за кордоном, розширення кругозору та інтелектуального розвитку.

Разом з тим, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не зазначено конкретні країни спрямування та конкретний проміжок часу перебування неповнолітнього сина за кордоном.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не заперечує щодо разового виїзду їх сина за кордон, однак не погоджується з рішенням суду в частині надання дозволу на постійний виїзд ОСОБА_6 за межі України.

Так, відповідно до п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Враховуючи вищенаведені норми закону, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, із ухваленням нового рішення у відповідності п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, яким слід надати дозвіл на виїзд ОСОБА_6, до досягнення ним повноліття, без згоди батька ОСОБА_1 за межі України в Чеську Республіку разово, строком до одного місяця кожного календарного року.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Іршавського районного суду від 07 квітня 2017 року змінити та викласти в такій редакції:

Надати дозвіл на виїзд ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України в Чеську Республіку разово, строком до одного місяця, кожного календарного року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді