У Х В А Л А

13 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Романюка В.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Вишеньківська сільська рада Бориспільського району Київської області, Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області, про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, відновлення меж земельних ділянок та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: Управління Держземагенства України в Бориспільському районі, Вишеньківська сільська рада Бориспільського району Київської області про покладення зобов'язання,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою, що належить їй на праві власності відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2002 року. Зобов'язано ОСОБА_5 власними силами та за власний рахунок знести паркан та цегляну господарську будівлю (сарай), що належать йому та знаходиться на земельні ділянці, що належить ОСОБА_4, по АДРЕСА_2. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18 січня 2001 року на житловий будинок по АДРЕСА_1, видане ОСОБА_5, в частині права власності на сарай. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 червня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційної інстанції залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень апеляційної та касаційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції з передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстав - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема статті 152 ЗК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що позивачкою не доведені обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме, що на момент будівництва спірних споруд вона була власником суміжної земельної ділянки і її права були порушені відповідачем.

Разом з тим, надана заявником ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував судове рішення апеляційної інстанції та передав справу на новий апеляційний розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справ.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Вишеньківська сільська рада Бориспільського району Київської області, Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області, про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, відновлення меж земельних ділянок та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: Управління Держземагенства України в Бориспільському районі, Вишеньківська сільська рада Бориспільського району Київської області про покладення зобов'язання до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
В.І. Романюк