Справа № 751/8397/16-ц Провадження № 22-ц/795/440/2017 Головуючий у I інстанції Філатова Л. Б. Доповідач - Висоцька Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

із секретарем Зіньковець О.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника Чернігівської міської ради ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.09.2016, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності в порядку спадкування, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В скарзі зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем своєї сестри відповідно до закону, інших родичів у неї не було. Суд першої інстанції безпідставно не застосував ст.ст. 328, 1270, 1272 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що на підставі наданих позивачем доказів, відсутня можливість встановити факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_4, отже відсутні будь-які правові підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове нерухоме майно.

З таким висновком місцевого суду погоджується колегія суду апеляційної інстанції.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК строк.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, ЗУ "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження, і у роз»ясненнях, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України та розяснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_4, позивач посилалася на те, що за відсутності належного встановлення цього факту, вона не зможе отримати спадщину на квартиру, що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Щорса, 56/65.

Отже, зміст вимог позивача направлений на встановлення та підтвердження юридичного факту, який є підставою для визнання права на спадкування.

Судом встановлено, що позивачка скористалась наданим їй правом на визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини , так рішенням Новозаводського суду м. Чернігова від 22.01.2013 року ОСОБА_1 було визначено додатковий строк для поданння заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті ОСОБА_4, яка померла 23.09.2010 року, строком 2 місяці, проте згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру станом на 31.08.2016 року спадкова справа після ОСОБА_4 не заведена (а.с. 31).

Із огляду на наведені положення закону та встановлені судом факти, за відсутності доказів порушення прав позивача, який не звертався до нотаріальної контори з відповідною заявою про отримання спадщини, відсутності належних доказів наявності таких перешкод (постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії), висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, в тому числі із врахуванням наданих лише в ксерокопіях доказів, які не можливо прочитати, є правомірним, з врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано ст.ст. 328,1270,1272 ЦК України та що позивачка є єдиним спадкоємцем не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду І інстанції перевірено в межах доводів апеляційної скарги і підстав для його скасування не встановлено.

Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для скасування вірного по суті рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: