У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 8 вересня 2007 року перебувала з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2016 року. За час шлюбу за рахунок спільних грошових коштів ними придбано автомобіль «ЗАЗ-Vida», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, який належить їм на праві спільної сумісної власності. Проте у лютому 2016 року вона дізналася про відчуження відповідачем зазначеного транспортного засобу третій особі на підставі довідки-рахунку, виданої 27 жовтня 2015 року товариством з обмеженою відповідальністю «Модів-Авто». Відчуження автомобіля відбулось після припинення з ОСОБА_5 шлюбних стосунків і подання позову про розірвання шлюбу, без її згоди як співвласника і не в інтересах сім'ї.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд визнати автомобіль «ЗАЗ-Vida», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, спільною сумісною власністю її та відповідача і стягнути з останнього на її користь половину вартості автомобіля в розмірі 60 930 грн та судові витрати.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 30 тис. грн компенсації за частку у спільному майні. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішенняапеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов ОСОБА_4, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що спірний автомобіль був придбаний сторонами в період шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя.

При цьому спірний автомобіль був проданий ОСОБА_5 за 60 тис. грн (а.с.59). Продаж вчинено без відома позивача та її згоди, а грошові кошти використані відповідачем на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Упп. 19, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що, вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК України, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
С.Ф. Хопта С.П. Штелик