У х в а л а

іменем україни

01 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В.,

ІваненкоЮ.Г.,

МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, регіонального сервісного центру МВС в Хмельницькій області, третя особа - ОСОБА_6, про витребування майна від добросовісного набувача, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 червня 2013 року надав нотаріально завірену довіреність ОСОБА_6 на право керування та розпорядження автомобілем марки «BMW 520», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, належний йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області. Надав таке доручення, оскільки ОСОБА_6 в подальшому мав придбати вказаний автомобіль. У той же день позивач вказаний автомобіль передав ОСОБА_6 В подальшому ОСОБА_6 повідомив, що не має наміру купувати вказаний автомобіль. А тому позивач висунув вимогу про його повернення.

30 липня 2013 року позивач звернувся до нотаріуса і припинив дію довіреності, яка була видана ОСОБА_6, про що також повідомив його та відповідно вимагав повернення автомобіля. Однак, ОСОБА_6 автомобіль не повернув, а протиправно заволодів ним.

З листів від 26 лютого 2015 року № 9/2218 УДАІ УМВС України у Вінницькій області та від 24 березня 2015 року № 5/56-с-19 УДАІ УМВС у Хмельницькій області позивачу стало відомо, що 15 серпня 2013 року транспортний засіб марки «BMW 520», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, 18 червня 2013 року було знято з обліку на підставі доручення НОМЕР_4 від 18 червня 2013 року ОСОБА_6 у центрі надання послуг, пов'язаних з використання автотранспортних засобів м. Хмельницький УДАІ УМВС у Хмельницькій області та на підставі довідки-рахунку від 15 серпня 2013 року № НОМЕР_5 реалізовано ОСОБА_5, який зареєстрував автомобіль на своє ім'я відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 15 серпня 2013 року № НОМЕР_6 за державним номерним знаком НОМЕР_7.

А тому позивач просив витребувати у відповідача автомобіль марки «BMW 520», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_7 та передати його позивачу; визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 15 серпня 2013 року № НОМЕР_6, видане МРЕВ УДАІ УМВС у Хмельницькій області про реєстрацію автомобіля марки «BMW 520», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_7; зняти вказаний автомобіль з державної реєстрації в МРЕВ УДАІ УМВС України у Хмельницькій області.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 15 червня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено, ОСОБА_4 був власником автомобіля ВМV 520D державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску.

18 червня 2013 року ОСОБА_4 надав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нотаріально посвідчену довіреність (зареєстровано в реєстрі за № 6-659), за якою уповноважив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 18 червня 2016 року розпоряджатись (продати, обміняти, здати в оренду) належним йому автомобілем марки ВМV 520D, державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, для чого надав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право представляти його інтереси в органах нотаріату, Державтоінспекції або будь-яких інших установах, з усіх питань, пов'язаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля, підписувати правочину цивільно-правового характеру щодо розпорядження автомобілем, одержувати та сплачувати за правочинами грошові суми, вчиняти інші юридично значимі дії тощо.

В зв'язку з наданням такої довіреності ОСОБА_4 передав ОСОБА_6 і автомобіль ВМV 520D, державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску.

30 липня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса Першої Вінницької державної нотаріальної контори з заявою про припинення дії довіреності від 18 червня 2013 року, зареєстрованої в реєстрі за № 6-659, на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо розпорядження вищевказаним автомобілем.

В цей же день нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори в Єдиний реєстр довіреностей було внесено відомості про припинення дії вищезазначеної довіреності.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження повідомлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про скасування довіреності ні нотаріусом, ні ОСОБА_4

15 серпня 2013 року ОСОБА_6 відчужив вищевказаний автомобіль громадянину ОСОБА_5 за договором комісії і на підставі вищезазначеної довіреності від 18 червня 2013 року автомобіль марки ВМV 520D, державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску було знято з обліку та на підставі довідки-рахунку від 15 серпня 2013 року зареєстровано за ОСОБА_5, та видано новий державний номерний знак НОМЕР_2.

Відповідності до Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують доручення, складені від імені однієї або кількох осіб, на ім'я однієї особи або кількох осіб. Припинення дії доручення провадиться в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Згідно зі ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

У відповідності до п.п. 6.1, 6.2, 6.4 п. 6 глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року № 296/5 особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної, може у будь-який час скасувати довіреність або довіреність, видану в порядку передоручення. Нотаріус, завідувач державного нотаріального архіву при одержанні заяви про скасування довіреності або передоручення робить про це відмітку на примірнику довіреності, що зберігається у справах нотаріуса, у державному нотаріальному архіві, і відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Повідомлення особи, яка видала довіреність, представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність, про скасування довіреності може бути оформлено нотаріусом згідно з цим Порядком шляхом передавання відповідної заяви.

Згідно зі ст. 249 ЦК України, момент скасування довіреності та момент втрати нею чинності для представника та третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність, не збігаються. Скасована довіреність втрачає чинність для представника та третіх осіб з моменту настання першої із подій:

- або коли представник довідався або міг довідатися про скасування довіреності;

- або коли третя особа дізналась або могла дізнатись, що дія довіреності припинилася.

До настання такої події скасована довіреність є чинною для представника та третіх осіб, перед якими представник представляє інтереси довірителя. Відповідно, всі вчинені представником в цей час правочини є чинними і для довірителя.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.В. Дем'яносов

Ю.Г.Іваненко

А.В. Маляренко