Справа № 740/3668/16-ц
Провадження № 2/740/80/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Філоненко О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на її користь 49059 гривень середнього заробітку за час затримки виплати належних їй, як звільненому працівникові, сум (за час вимушеного прогулу як зазначено у позовній заяві) за період з 16.06.2014 року по 29.09.2016 року посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у трудових відносинах, 16.06.2014 року її було звільнено.

Під час розгляду справи позивач змінила позовні вимоги та зазначила, що при звільненні з роботи грошова компенсація за невикористану відпустку була виплачена не в повному обсязі, а саме, розрахунок проведений лише за період з 14.01.2013 року по 22.12.2013 року - по день закінчення трудового договору, а за період з 23.12.2013 року по 16.06.2014 року - по день фактичного звільнення, підприємство з нею не розрахувалось. В звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 17.06.2014 року по 29.09.2016 року, з розрахунку середньоденної зарплати 85,32 гривень за 575 робочих днів в розмірі 49059 гривень.

В судовому засіданні представник позивача змінені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутність, а також копії доповідних записок. В заяві вказує, що при звільненні позивачу було недонараховано компенсацію за 12 календарних днів невикористаної відпустки в розмірі 1101 гривень, що підтверджується доповідними записками.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (на час роботи ОСОБА_2) працювала на посаді провідника пасажирських вагонів у відокремленому підрозділі вагонної дільниці станція Київ-Пасажирський ДТГО «Південно-Західна залізниця». Наказом № 1905/ос від 31 липня 2013 року її звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 9 грудня 2013 року визнано наказ № 1905/ос від 31 липня 2013 року «Про звільнення ОСОБА_4Г.» незаконним, поновлено останню на посаді провідника пасажирських вагонів у відокремленому підрозділі вагонної дільниці станція Київ-Пасажирський ДТГО «Південно-Західна залізниця» та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 19708,92 гривень (копія рішення на а.с.6-11).

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 грудня 2013 року змінено, поновлено ОСОБА_4 на посаді провідника пасажирських вагонів у відокремленому підрозділі вагонної дільниці станція Київ-Пасажирський ДТГО «Південно-Західна залізниця» з 14 січня 2013 року, а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (копія рішення на а.с.12-15).

Наказом № 979/ос від 16 червня 2014 року позивача поновлено на посаді провідника пасажирських вагонів у відокремленому підрозділі вагонної дільниці станція Київ-Пасажирський ДТГО «Південно-Західна залізниця» з 14 січня 2013 року, а наказом №980/ос від цієї ж дати звільнено по закінченню строку трудового контракту, у відповідності до вимог п. 4 ч. 36 КЗпП України.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, копія якого на а.с. 27, прізвище позивача після державної реєстрації розірвання шлюбу змінилося з «Білова» на «Щербина».

Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Стаття 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З копій доповідних записок наданих відповідачем вбачається, що при звільненні провідника пасажирського вагона ОСОБА_4 по закінченню строку трудового договору на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України згідно наказу від 16.06.2014 року № 980/ос була виплачена компенсація за 28 календарних днів відпустки, хоча мало бути оплачено 40 днів. Отже відповідачем позивачу при звільненні, компенсацію в розмірі 1101 гривень за 12 календарних днів невикористаної відпустки, не виплачено.

Як вбачається з документів наданих відповідачем, Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» не заперечує наявність вказаного боргу перед позивачем.

В частині першій пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року №13 розяснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Відповідач визнав свою вину у нездійсненні повного розрахунку з позивачем при звільненні останньої з роботи, вказавши у запереченнях наявність технічної помилки в діях працівника відділу кадрів. Дана обставина доводиться дослідженою в судовому засіданні доповідною запискою від 23.01.2017 року.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення затримки розрахунку при звільненні за період з 17.06.2014 року по 29.09.2016 року, що складає 575 робочих днів.

Як видно з мотивувальної частини рішень Шевченківського районного суду м. Києва від 09.12.2013 року та Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.05.2016 року середньоденний заробіток позивача складає 85,32 гривень.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи, що затримка розрахунку при звільненні позивачу складає 575 робочих днів з 17.06.2014 року (день наступний за звільненням відповідача з роботи) по 29.09.2016 року (дату заявлену позивачем, врахувавши, що на день розгляду справи відповідачем не надано доказів про сплату боргу в розмірі 1101 гривень), тому розмір компенсації становить 85,32 х 575 = 49059 гривень. Вказана сума визначена без утримання прибуткового податку й інших обовязкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, про що містить розяснення абзац 5 пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

Як встановлено в судовому засіданні відповідачем порушені строки виплати заробітної плати позивачеві з вини роботодавця, отже з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у визначеній судом сумі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551,20 гривень слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Стягнути з Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» на користь ОСОБА_3 49059 (сорок девять тисяч пятдесят девять) гривень затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_1

Повний текст рішення виготовлено 27.02.2017 року