Справа № 310/1292/17
РІШЕННЯ

Іменем України

07 вересня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді..........ОСОБА_1,

при секретарі…………..ОСОБА_2,

за участю представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідачки, представника відповідачки адвоката ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області до ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди, -

В с т а н о в и в :

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.11.2014р. від ТОВ "Фенікс-Медікал" відповідач для сина ОСОБА_7, інваліда 1 групи, отримав безоплатно для тимчасового користування крісло колісне (коляску) з подвійним ручним керуванням від задніх коліс, вартістю 7566,00 грн., строк експлуатації якого до 20.11.2018 року. За інформацією Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянськ згідно актовому запису про смерть № 1656 син відповідачки ОСОБА_7 помер 11.11.2016 року. Відповідачу було направлено лист за вих.№16671 від 16.12.2016р. з проханням повернути їм майно. Згідно акту № 6 від 17.02.2017р. приймання-передавання повернутого технічного та іншого засобу реабілітації, яким було безоплатно забезпечено інвалідів, дитину-інваліда і іншу особу з'ясовано, що відповідачем було продано крісло-колісне у зв'язку з виникненням великого боргу за лікування сина. До теперішнього часу відповідач не повернув вищевказане майно, тому вони змушені звернутися до суду. Відповідно до ч.2 ст.1213 ЦК України, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Неможливість повернення майна у зв'язку з його відсутністю завдало їм майнової шкоди, що підтверджується актом №6 від 17.02.2017р., підписаним відповідачем. Вартість крісла колісного BRЕЕZY 115(41) - BRЕЕZY 250Р(41) складає 7566,00 грн.. Відповідно до ст.1165 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особі, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повном обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, якій постійно проживав разом і спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідач проживав із спадкодавцем за адресою вул ОСОБА_8, 72, кв.З, що підтверджується довідкою ОСББ та відміткою про реєстрацію. Згідно ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Просили суд стягнути на їх користь з ОСОБА_6 кошти у розмірі 7566,00 грн.

Представники позивача ОСОБА_3 (довіреність № 176 від 05.01.2017р.) та ОСОБА_4 (довіреність № 8413 від 19.06.2017р.) у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_5 (довіреність від 06.04.2017р.) в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що син відповідачки ОСОБА_7 23.06.2010 р. звернувся із заявою до позивача щодо безоплатного забезпечення колісним кріслом з подвійним ручним керуванням. 20.11.2014 р. ним було отримано зазначений технічний засіб. 11.11.2016 року ОСОБА_7 помер. Після його смерті до ОСОБА_6 звернувся позивач з вимогою повернути крісла, але одне вона повернула, а інше колісне крісло BRЕЕZY вона повернути не змогла, оскільки зазначене крісло було продане її сином ще за життя. Вважає, що згідно положень відповідного Порядку щодо забезпечення засобами реабілітації осіб з інвалідністю УПтСЗН має право на звернення тільки щодо вилучення технічного засобу за рішенням суду, тобто лише за віндикаційним позовом (про витребування майна з чужого незаконного володіння), а позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди за правилами Цивільного кодексу України. Відповідачка не здійснювала позивачеві ніяких неправомірних дій, між якими б і шкодою був безпосередній причинний зв'язок та її вина. Крім того, Управління не надало жодного належного доказу щодо заподіяння майнової шкоди внаслідок неповернення технічного засобу, не зазначена фактична (ринкова) вартість технічного засобу, з урахуванням його зносу (експлуатація крісла майже два роки, тобто знос десь 50%), чи є він придатний до подальшої експлуатації. Між ОСОБА_6 та позивачем немає жодного договору (зобов'язання) щодо зберігання (утримання) технічного засобу чи інших зобов'язань щодо повернення технічного засобу, жодного Акту приймання-передавання технічного засобу вона не підписувала. Також зазначив, що після смерті ОСОБА_7 крім відповідачки є ще два спадкоємця, але з позовом звертаються лише до неї, не визначено обсяг спадкового майна, в межах якого спадкоємці мали б відповідати за борги спадкодавця. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за безпідставністю.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що крісло для прогулянок, вона після смерті сина здала в УПСЗН, а на цьому візку він спочатку їздив по дому, але коли вона забрала сина з лікарні, то треба було везти його ще на обстеження в Мелітополь та Запоріжжя, але коштів не було і тоді син десь у травні 2016 року дав оголошення щодо продажу цього крісла. У сина не було ніг, але він був самостійний все отримував та розпоряджався сам, сплачував аліменти на двох дітей. Через два дні після оголошення, сусідка привела до нього покупців і він продав це крісло за дві тисячі грн., оскільки воно тривалий час було в експлуатації, її в цей час навіть не було вдома і вона нічого не знала. Після продажу вони змогли його за ці гроші звозити на обстеження в лікарню у Мелітополь та Запоріжжя, але по квартирі після того він переміщувався на колінах. Просила суд відмовити у задоволенні позову.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є подругою відповідачки, у неї був дуже хворий син, вона часто ходила їй допомагала, син дуже хотів жити і попросив її щоб вона дала оголошення у газети, телефон був указаний її, телефонували їй, а потім прийшли два чоловіка і вона відвела їх додому до ОСОБА_7, його матері навіть не було вдома. Олексій при ній продав крісло за дві тисячі грн., ці чоловіки крісло винесли і повезли, ніяких даних цих чоловіків не залишилося. На другий день ОСОБА_7 одразу ж повезли на обстеження у Мелітополь.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є сусідкою відповідачки, у неї дуже хворів син. Знає, що телефонували сусідці, потім прийшли покупці і вона з ними піднялася спочатку до неї, а потім вони всі разом пішли до ОСОБА_7. Олексій лежав хворий, ОСОБА_9 вдома не було, гроші отримав ОСОБА_7, а ті чоловіки забрали крісло.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідачку та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

Судом встановлено, що згідно заяви громадянина ОСОБА_7 від 23.06.2010 року (а.с.4), який був інвалідом 1-ї групи загального захворювання (довідка Сер.МСЕ № 005631 від 27.04.2000р. а.с.5), відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2006р. №1652 «Про затвердження Порядку забезпечення окремих категорій населення технічними та іншими засобами реабілітації», йому 20.11.2014 року були надані безоплатно технічні засоби, а саме: крісла колісні (коляски) з подвійним ручним керуванням BRЕЕZY 250Р(41), вартістю 7566,00 грн., дата закінчення експлуатації 20.11.2018р. (копії акту/замовлення про отримання виробу, підписаного інвалідом даних не знайдено).

11 листопада 2016 року ОСОБА_7 помер (свідоцтво про смерть І-ЖС № 372493 від 11.11.2016р. а.с.29).

16.12.2016р. Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради звернулося до відповідачки ОСОБА_6 з листом № 16671 (а.с.4) щодо повернення технічних засобів реабілітації крісла колісного BRЕЕZY 115(41) - BRЕЕZY 250Р(41) та крісла колісного ДККРС-2-01-44, терміни експлуатації яких ще не закінчилися.

Відповідно до акту № 6 від 17.02.2017р. ОСОБА_6 повернула лише крісло колісне ДККРС-2-01-44 (а.с.2).

Постановою КМУ від 05.04.2012року №321 скасовано постанову КМУ від 29.11.2006р. №1652, тобто на підставі якої ОСОБА_7 видавалися технічні засоби реабілітації, однак Порядок забезпечення такими засобами та повернення їх до управління у разі смерті інваліда не змінився.

Так, згідно п.26 цього Порядку, у разі смерті інваліда, виданий безоплатно технічний засіб реабілітації, строк експлуатації якого не закінчився, повертається місцевому органу праці та соціального захисту населення членами сім'ї померлого інваліда чи іншої особи. У разі відмови членів сім'ї померлого інваліда або інших осіб повернути технічний засіб реабілітації, проводиться їх вилучення за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність органу влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб.

Таким чином, під способом захисту суб'єктивних цивільних прав та інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких суд здійснює поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав чи інтересів та вплив на правопорушника.

Разом з тим, особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Так, правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Постановою КМУ від 05.04.2012року №321, якою затверджено Порядок забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації інвалідів, дітей-інвалідів та інших окремих категорій населення, перелік таких засобів. Зокрема, п.26 цього Порядку щодо повернення наданого засобу у разі смерті інваліда

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради просило суд стягнути з відповідачки ОСОБА_6 на їх користь за завдану майнову шкоду кошти у розмірі 7566 грн., при цьому посилалися на ч.2 ст.1213, ст.1165 та ст.1231 ЦК України.

За таких підстав суд вважає, що позивачем обрано не належний спосіб захисту, оскільки нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини такий спосіб захисту не передбачений.

Також не доведеними суд вважає обґрунтування позовних вимог про відшкодування завданої майнової шкоди ч.2 ст.1213, ст.1165 та ст.1231 ЦК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, всупереч зазначених норм процесуального права, позивачем також не доведено суду, що відповідачка взагалі набула спірне майно, вартість якого вона повинна їм відшкодувати; не доведено які її неправомірні дії чи бездіяльність призвели до завданню їм майнової шкоди. Крім того, позивачем не доведено, що вони відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України протягом шести місяців від дня, коли дізналися про відкриття спадщини, пред'являли свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

У задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області до ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_1