Справа № 426/7995/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

23 лютого 2017 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Реки А.С.,

за участі секретаря Гапич К.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку в нерухомому майні (квартирі) в порядку спадкування,-

Встановив:

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 10 червня 2011 року померла його рідна тітка ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді1/3 частки квартири, що розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Аккумуляторная, 25/1, яка належала ОСОБА_4 на час смерті на праві приватної власності. Спадкоємців першої-четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4 не було, тому позивач як спадкоємець пятої черги за законом у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса Четвертої Луганської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки. На підставі поданої заяви було відкрито спадкову справу № 506/2011, але отримати завчасно свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не встиг через незадовільний стан здоровя, він наразі є інвалідом другої групи. 27.04.2016 року позивач звернувся до нотаріуса Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори із заявою про надання свідоцтва про право на спадщину, але отримав відмову, оскільки спадкова справа залишилася на тимчасово окупованій території України у м. Луганську. Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлої 10.06.2011 року ОСОБА_4 на 1/3 частку квартири, що розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Аккумуляторная, 25/1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги, обґрунтувавши доводами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав позовні вимоги, не заперечував проти визнання права власності за його батьком ОСОБА_2 на 1/3 частку квартири, що розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Аккумуляторная, 25/1. Вказав, що він не звертався до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, заяву до нотаріуса м. Луганська у 2011 році про прийняття спадщини подавав його батько ОСОБА_1

Третя особа ОСОБА_3 державна нотаріальна контора уповноваженого представника в судове засідання не направили, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_4 її рідна сестра, а позивач її син. Їй відомо, що чоловік ОСОБА_4 помер ще у 60-х роках, дітей не було. Сестра проживала в квартирі за адресою: м. Луганськ, вул. Аккумуляторная, 25/1 разом зі своїм племінником ОСОБА_1, який здійснював за нею догляд. Зазначила, що вона не зверталася до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, заяву до нотаріуса про прийняття спадщини подавав її син ОСОБА_1 у 2011 році. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_4 відсутні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи та надані докази в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Луганської міської ради 31.12.2008 року, на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 в рівних частках (а.с 10).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

У відповідності до копії свідоцтва про смерть, серії І-ЕД № 287319, виданого 10.06.2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЛМУЮ (а.с. 8), 10.06.2011 року ОСОБА_4 померла.

На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, інформація щодо заповітів/спадкових договорів, складених ОСОБА_4 відсутня (а.с. 64).

Згідно положень ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 04.10.2012 року було встановлено, що ОСОБА_4, яка померла 10.06.2011 року є рідною тіткою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 36).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Як було встановлено під час розгляду справи, та підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_5, а також поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які були допитані як свідки у відповідності до ст. 184 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 у 2011 році звернувся до нотаріуса Четвертої Луганської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла 10.06.2011 року, та на підставі поданої заяви 17.11.2011 року було відкрито спадкову справу № 506/2011, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 63).

27.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори із заявою про надання свідоцтва про право на спадщину, але отримав відмову, оскільки спадкова справа, заведена після смерті ОСОБА_4, яка померла 10.06.2011 року залишилася на тимчасово окупованій території України у м. Луганську і нотаріус, який не відкривав спадкову справу і якому не було її передано, позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину (а.с. 15).

Згідно листа завідувача Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори від 06.01.2017 року № 1/01-16, за даними Спадкового реєстру в Четвертій Луганській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4, яка померла 10.06.2011 року (спадкова справа 506/2011). Зараз обовязки завідувача Четвертої Луганської державної нотаріальної контори виконує завідувач Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори, але всі незакінчені спадкові справи та архіви нотаріальної контори залишилися за попереднім місцем розташування контори, на непідконтрольній українській владі території та перевезення його до м. Сєвєродонецька не є можливим.

Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України одним із способівз ахисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Таким чином, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази у їх сукупності, беручи до уваги те, що в судовому засіданні було встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем пятої черги за законом після смерті ОСОБА_4, який в установлені законом строки подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки спадкова справа залишилася на тимчасово непідконтрольній українській владі території, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1265, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15-16, 57-63, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку в нерухомому майні (квартирі) в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 10 червня 2011 року на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У раз іподанн яапеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно їсили післ ярозгляду справи апеляційним судом.

Рішенняможе бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області шляхом подання через Сватівський районний суд Луганської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційноїскарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданніпід час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копі їцього рішення.

Повний текст рішення було складено та підписано 27.02.2017 року.

Суддя: А.С. Река