Справа №403/22/17 провадження № 2/403/30/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року смт.Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Атаманової С.Ю., при секретарі судового засідання Дорошенко В.В., з участю: позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Устинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстрований між ними 22.12.1991 року Докучаєвською сільською Радою Устинівського району Кіровоградської області за актовим записом № 13. В обгрунтування позову зазначила про неможливість перебування в шлюбі з відповідачем по причині різних поглядів на подальше сімейне життя, відсутності у відповідача поваги до неї як до жінки, перебування відповідача на заробітках у м.Київ та фактичного припинення шлюбних відносин. В судовому засіданні по розгляду справи позивач ОСОБА_1 підтримала викладені нею в позовній заяві вимоги та прохала суд їх задоволити. Надання сторонам строку для примирення вважає не потрібним. Наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем по справі. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Надання сторонам по справі строку на примирення вважає не потрібним, оскільки позивач по справі не бажає з ним проживати. Заслухавши пояснення сторін по справі, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом по справі встановлено, що між сторонами по справі 22 грудня 1991 року за актовим записом №13 Докучаєвською сільською Радою Устинівського району Кіровоградської області зареєстровано шлюб (свідоцтво про укладення шлюбу серія І-ОЛ № 498767). Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом по справі встановлено, шляхом опитування сторін, що спільне подружнє життя сторін не склалося по причині різних поглядів на подальше сімейне життя та неможливість підтримувати нормальні життєві відносини як подружжя, відсутності у відповідача поваги до позивача, як до жінки, та відсутності нормальних сімейних відносин через постійну відсутність відповідача вдома та перебування його на заробітках, внаслідок чого сторони подружні стосунки не підтримують. За час, що минув з дня подачі до суду позовної заяви про розірвання шлюбу та протягом всього часу розгляду справи судом, сторони по справі не вживали жодних дій щодо примирення та збереження сімї. Таким чином, зазначені вище обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам позивача по справі ОСОБА_1. Зі змісту ст.ст.21, 24 СК України слідує, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої та проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад, а визначення законодавцем шлюбу «як сімейного союзу» засвідчує, що шлюб створює сім"ю, передбачає його договірну природу, і оскільки позивач по справі ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, то відмова суду в задоволенні позову про розірвання шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбним відносинам, що не відповідає моральним засадам суспільства та є неприпустимим. Сторони в судовому засіданні по розгляду справи заперечили проти надання їм судом строку для примирення, оскільки не вбачають в цьому потреби, а тому примирення між сторонами є неможливим. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно змісту позовної заяви та пояснень позивача, даних нею в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 заявила про намір залишити їй прізвище «Штепа». На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовувався позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову та у відповідності до ст.112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. У відповідності до ст.88 ЦПК України судом не вирішується питання розподілу судових витрат у виді судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову до суду, у звязку з тим, що позивачем дана вимога не заявлялась.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 214, 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити. Розірвати шлюб, зареєстрований 22 грудня 1991 року за актовим записом № 13 Докучаєвською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області, між ОСОБА_2, 01квітня ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «Штепа».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Кіровоградської області через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий С.Ю.Атаманова