Справа № 170/815/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Жевнєрова Н.В.
Провадження № 22-ц/773/348/17 Категорія: 50 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Осіпука В.В., Русинчука М.М.,

з участю:

секретаря - Лимаря Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Шацького районного суду Волинської області від 23 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2016 року ОСОБА_1, яка діяла на підставі довіреності, звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3 в інтересах повнолітньої дочки ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача на утримання ОСОБА_2, яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1600 грн. щомісячно до закінчення дочкою навчання, але не довше ніж до досягнення нею віку двадцяти трьох років. Оскільки відповідач після досягнення дочкою повноліття матеріальної допомоги на її утримання не надає, вона несе самостійно всі витрати, пов'язані із навчанням, тому просила позов задовольнити.

Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 23 січня 2017 року позов задоволено частково. Вирішено стягувати із ОСОБА_3 на користь повнолітньої дочки ОСОБА_2 аліменти на її утримання, в зв'язку із її навчанням, у розмірі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з 16 грудня 2016 року і до закінчення дочкою навчання, але не довше як до досягнення нею двадцяти трьох років. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із даним рішенням суду в частині розміру стягнутих із нього аліментів, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом всіх обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин у справі, які суд вважав встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягувати з нього аліменти в сумі по 500 грн. щомісячно. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано розмір його заробітку та наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини від іншого шлюбу.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.11.1996 року по 18.08.2009 року, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з рішенням Шацького районного суду Волинської області від 16 лютого 2016 року з відповідача стягуються аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3, який продовжує навчання, в розмірі 1400 грн. щомісяця.

На час звернення із даним позовом до суду ОСОБА_2 є повнолітньою та навчається на 2-му курсі історичного факультету Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна денної форми навчання, період навчання - з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.с.9).

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов'язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

За нормами ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що місце навчання дочки територіально знаходиться далеко від місця проживання її батьків. Денна форма навчання передбачає постійне знаходження у м. Харкові, а тому витрати, пов'язані з проїздом, проживанням, харчуванням, навчанням, забезпеченням одягом покладаються лише на батьків.

Зі змісту долученої довідки про доходи ОСОБА_3 від 05 січня 2017 року вбачається, що він працює водієм автотранспортних засобів ТОВ «Олена Транс Груп» і його нарахована заробітна плата за період з вересня по грудень 2016 року становить 1800- 1900 грн. в місяць (а.с.25).

Відповідач у своїх поясненнях та в апеляційній скарзі наголошує, що підприємницьку діяльність, якою він займався, припинено в жовтні 2016 року.

Однак, як при ухваленні оскаржуваного рішення в суді першої інстанції, так і на час розгляду справи в апеляційному суді, докази про припинення відповідачем підприємницької діяльності у справі відсутні.

Із листа Шацького відділення Головного управління ДФС України у Волинській області від 10.01.2017 р. № 35/13 вбачається, що валовий дохід підприємця ОСОБА_3 за період перебування на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2016р. по 01.10.2016 р. становив 1 300 000,00 грн. Інформації щодо отримання доходів за 4 квартал в довідці не відображено у зв'язку з неподанням звітності за вказаний період. Граничний термін подання такої звітності встановлено до 09.02.2017 року. Отже, дана обставина лише свідчить про відсутність звітності за 4 квартал 2016 року, а не про припинення ним підприємницької діяльності та відсутності доходу.

Частково заперечуючи проти позову, відповідач також посилається на те, що він має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.47), що підтверджено наданою довідкою про склад сім'ї (а.с48), однак дана обставина не звільняє його від обов'язків щодо інших дітей, і разом з тим вона врахована судом при частковому задоволенні позовних вимог.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що доводи відповідача в контексті вимог ст.199 СК України не звільняють його від обов'язку утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, оскільки у даному випадку обов'язок з утримання повнолітньої дочки в період її навчання не може бути покладений виключно на матір дитини.

Згідно із ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Отже, однією із основних умов зобов'язання батьків щодо утримання повнолітніх дочки чи сина є можливість надання ними матеріальної допомоги.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, судом при визначенні розміру аліментів враховано майновий стан відповідача, те, що він має на утриманні неповнолітнього сина, що на відповідача рішенням суду покладено обов'язок сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3, який продовжує навчання в розмірі 1400 грн.(а.с.13-14).

Беручи до уваги зазначені обставини, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про покладення на відповідача обов'язку з утримання повнолітньої дочки є вірним, а розмір аліментів, визначений судом першої інстанції, є обґрунтованим.

Таким чином, місцевий суд врахував усі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, отже доводи апеляційної скарги є такими, що не заслуговують на увагу апеляційного суду, тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шацького районного суду Волинської області від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді