АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2300/17 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: встановлення факту Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Швецової Л.А.,

Суддів: Бровченка І.О., Малінської С.М.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2016 року

у справі за заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4, зацікавлені особи - Четверта Харківська державна нотаріальна контора, Харківська міська рада про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просила встановити факт постійного проживання із спадкодавцем - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Метою встановлення юридичного факту заявником вказано оформлення спадщини, після смерті ОСОБА_5, зокрема на АДРЕСА_1

Харківська міська рада проти задоволення заяви заперечувала, зазначаючи, що встановлення юридичного факт впливає на права Харківської міської ради, щодо визнання спадщини відмерлою. Харківська міська рада оспорювала права заявника на спадкування кв. АДРЕСА_1 при цьому зазначала на відсутність доказів в обґрунтування поданої заяви.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2016 року заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4, зацікавлені особи - Четверта Харківська державна нотаріальна контора, Харківська міська рада про встановлення юридичного факту залишено без розгляду з роз'ясненням про право заявника звернутися в порядку позовного провадження.

Не погодившись із вказаною вище ухвалою представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась на цю ухвалу з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначила, що заявником в якості доказів надані лікарське свідоцтво про смерть, в якому місцем смерті зазначена квартира ОСОБА_2 та зроблена помітка «вдома», надані численні фотографії на яких видно, що ОСОБА_5 мала власну кімнату в квартирі заявника та заявлене клопотання про допит свідків.

Крім того, посилаючись на пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», апелянт вказує, що Харківська міська рада не є спадкоємцем ОСОБА_5 та між ними не може існувати спору про право.

Вислухав доповідь судді, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи заяву ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір про право і тому вказана справа не може бути розглянута в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Суди розглядають справи про оскарження рішень третейських судів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів, про оспорювання рішень міжнародного комерційного арбітражу, а також про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу.

Відповідно до положень ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Процесуальний закон передбачає умови, за яких в окремому проваджені можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають установленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до вимог ч.4 ст.256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Із матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини.

При цьому вона просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Метою встановлення юридичного факту є оформлення спадщини, після смерті ОСОБА_5, зокрема на АДРЕСА_1

В даному випадку існує спір про право, тому суд першої інстанції обґрунтовано залишив заяву ОСОБА_2 без розгляду.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 є несуттєвими, прийняте районним судом по справі процесуальне рішення не спростовують і не містять передбачених законом підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, яка є предметом апеляційного оскарження.

Таким чином, з огляду на викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: