Ухвала

іменем україни

17 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В., Коротуна В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»на рішення апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути солідарно із відповідачів суму кредитної заборгованості, яка становить 80 443,36 швейцарських франків.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала грошові кошти у розмірі 78 500 швейцарських франків. Строк дії договору до 10 грудня 2037 року. За користування кредитом встановлена ставка в розмірі 9,95 % річних. Крім того, 27 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за умовами якого останній взяв на себе зобов'язання за неналежне виконання умов кредитного договору позичальником. Разом з тим, ОСОБА_3 належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 80 443,36 швейцарських франків, яку банк просить стягнути солідарно із боржника та поручителя.

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив припинити поруку за укладеним з банком договором від 27 грудня 2007 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк». Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість в розмірі 80 443,36 швейцарських франків. В задоволенні решти первісних позовних вимог - відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 - задоволено. Визнано договір поруки від 27 грудня 2007 року, укладений між ВАТ та ОСОБА_4, припиненим. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року скасовано в частині вирішення зустрічного позову та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог з інших підстав. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Універсал Банк», мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду у частині первісних позовних вимог, що були залишені без задоволення та у частині задоволення зустрічних позовних вимог, а справу у цих частинах передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісних позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що боржник не виконує взяті на себе згідно з кредитними договорами зобов'язання, разом з цим, суд першої інстанції, дійшов висновку щодо наявності правових підстав для застосування положень ч. 4 ст. 559 ЦК України та задоволення зустрічних позовних вимог про припинення поруки, оскільки кредитор не пред'явив вимоги до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову та ухвалюючи в цій частині нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із наявності правових підстав для застосування положень ч. 4 ст. 559 ЦК України , зазначивши, що банк пропустив шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя. Разом з тим, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін у частині вирішення первісних позовних вимог, суд апеляційної інстанції вказав про те, що у цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

Однак, з такими висновками суду апеляційної інстанції в повній мірі погодитися не можна.

Відповідно до вимог статей 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що 27 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала грошові кошти у розмірі 78 500 швейцарських франків.

Строк дії договору до 10 грудня 2037 року.

За користування кредитом встановлена ставка в розмірі 9,95 % річних.

Згідно п. 1.1.1. кредитного договору за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується підвищена процентна ставка у розмірі 29,85 % річних.

27 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за яким останній взяв на себе зобов'язання за неналежне виконання умов кредитного договору ОСОБА_3

Станом на 26 серпня 2015 року кредитна заборгованість становить 80 443,36 швейцарських франків з яких: заборгованість з тіла кредиту - 75 008,2 швейцарських франків, заборгованість з відсотків - 5 250,11 швейцарських франків, заборгованість з підвищених відсотків - 185,6 швейцарських франків.

Згідно п. 5.2.5 кредитного договору банк має право достроково стягнути заборгованість за кредитом.

13 серпня 2014 року банком направлено на адресу позичальника та поручителя повідомлення про необхідність достроково повернути кредитну заборгованість.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Разом з цим, частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Із матеріалів справи вбачається, що 13 серпня 2014 року банком направлено на адресу позичальника та поручителя вимоги про дострокове повернення кредиту у зв'язку з наявністю кредитної заборгованості, при цьому вимоги містять посилання на те, що у випадку їх невиконання, термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги (а.с. 35-44).

ОСОБА_3 вказані вимоги банку отримала 19 та 20 серпня 2014 року (а.с. 36, 38).

Поштова кореспонденція, яка направлялась ОСОБА_4, який є поручителем ОСОБА_3, повернута відправнику із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (40, 41, 43, 44).

Оскільки договором поруки не встановлено строку припинення поруки, тому строк виконання основного зобов'язання настав 19 жовтня 2014 року.

Отже, враховуючи викладене банк мав звернутись до суду з даним позовом до 19 квітня 2015 року.

Як вбачається із матеріалів справи, позовну заяву ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості подано та зареєстровано 13 травня 2015 року (а.с.1).

Разом з цим, матеріали справи містять фотокопію позовної заяви ПАТ ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, яка зареєстрована 24 березня 2015 року, при цьому має інший єдиний унікальний номер, а саме: 761/8475/15-ц, однак єдиний унікальний номер справи, що переглядається - 761/13409/15-ц (а.с. 81-83).

Апеляційний суд не з'ясував вказані розбіжності.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції, про те, що банк пропустив шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя є передчасним.

Разом з тим, переглядаючи справу у апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції не здійснив перегляд рішення суду першої інстанції у частині первісних позовних вимог, хоча скаржником була заявлена така вимога у поданій апеляційній скарзі (а.с. 129).

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що апеляційний суд не виконав своїх обов'язків, визначених законом.

Оскільки недоліки, допущені судом апеляційної інстанції при перегляді справи, не можуть бути усунені при касаційному розгляді справи, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись статтями 333, 335, 338, 342, 343-345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: О.В. Кафідова

В.М.Коротун

О.В.Умнова

І.М. Фаловська