РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

07 березня 2017 рокуСправа №451/129/17
Провадження № 2/451/158/17

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

за участі: секретаря судового засідання Крикавської М.М.

та представників: позивача ОСОБА_1

третьої особи - ТзОВ «Агро-Лан» і ТзОВ «Лопатин Агро» ОСОБА_2

третьої особи Лопатинської селищної ради ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засідання у м.Радехів справу за позовом ОСОБА_1 - представника позивача ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно Захід», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Лан», Товариство з обмеженою відповідальністю «Лопатин Агро» та Лопатинська селищна рада Радехівського району Львівської області про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2017 року до суду із позовом звернувся ОСОБА_1 - представник позивача ОСОБА_4, відповідно до вимог якого, просить розірвати договори оренди землі №б/н, укладені 23 січня 2015 року (номери запису про інше речове право 8644282 від 04.02.2015 року та номер запису про інше речове право 8633387 від 04.02.2015 року) між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерно Захід», вирішивши при цьому питання про судові витрати.

В обґрунтування вимог посилається на обставини, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 17 липня 2000 року Радехівською районною радою на підставі рішення XII сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради від 23 червня 2000 року, його довірителю належить на праві приватної власності, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка загальною площею 3,5293 га, яка у свою чергу складається із двох земельних ділянок площею 0,6908 га та площею 2,8386 га і, що розташована на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області.

Згідно договорів оренди землі №б/н укладених 23 січня 2015 року та зареєстрованих 04 лютого 2015 року Радехівським районним управлінням юстиції, ОСОБА_4 передано ТзОВ «Зерно Захід» в оренду строком на сім років земельні ділянки площами 0,6908 га та 2,8386 га..

Здійснивши державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки ТзОВ «Зерно Захід» не надали позивачу другого примірника договору оренди землі.

Починаючи з 2016 року ТзОВ «Зерно Захід» не здійснює господарську діяльність та не використовує передані в оренду земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначає, що належні його довірительці земельні ділянки, площами 0,6908 га та 2,8386 га, без відповідних на те правових підстав використовується іншим сільськогосподарським підприємством, тобто ТзОВ «Агро-Лан», а сплату орендної плати за користування землею у 2016 році здійснювало ТзОВ «Лопатин Агро».

Наголошує, що зі сторони орендаря - ТзОВ «Зерно Захід» ОСОБА_4 не повідомили на якій підставі надана нею в оренду земельні ділянки використовується іншим сільськогосподарським підприємством, чим порушили її права орендодавця.

Із посиланням на норми матеріального права та судову практику, просить договори оренди землі від 23 січня 2015 року розірвати та стягнути в користь його довірителя понесені нею судові витрати.

Представник позивача вимоги підтримав та у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні зазначеним у позові (а.с.2-3). Окрім цього наголосив, що його довіритель, передавши належну їй на праві приватної власності земельні ділянки в оренду ТзОВ «Зерно Захід», не отримала другого примірника договору оренди. Крім цього, на протязі 2016 року земельну ділянку ОСОБА_4 обробляв не орендар, а ТзОВ «Агро-Лан», на що його довірителька згоди не давала. Більше того, сплату орендної плати за цей рік здійснило ТзОВ «Лопатин Агро». Настоює на розірванні договорів оренди, оскільки дії відповідача виходить за межі господарської діяльності та грубо порушують права його довірительки.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином (а.с.20,32). Про причини, що унеможливили прибуття сторони у засідання, суд не повідомив.

Таким чином, відповідно до вимог процесуального закону, судом у засіданні 06.03.2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

ОСОБА_2, як представник ТзОВ «Агро-Лан» і ТзОВ «Лопатин Агро» позовні вимоги, що стосуються третіх осіб, інтереси яких він представляє, визнав. У судовому засіданні пояснив, що у травні 2016 року між ТзОВ «Зерно Захід» та ТзОВ «Агро-Лан» було укладено договір про співпрацю. Відповідно до умов договору, ТзОВ «Агро-Лан» засіяли та зібрали урожай на переданих відповідачем землях, що розташовані на території Лопатинської селищної ради, в тому числі і на земельній ділянці ОСОБА_4, а ТзОВ «Лопатин Агро» здійснили виплату орендної плати орендодавцям. У задоволенні позову просить відмовити.

У подальшому ОСОБА_2, будучи допитаним відповідно до ст.184 ЦПК України, як свідок показав, що протягом 2016 року ТзОВ «Зерно Захід» обробіток земельних ділянок, що знаходяться на території Лопатинської селищної ради Радехівського району та передані Товариству в оренду, не здійснювали, як і не проводили виплат орендної плати за такі. Земельні ділянки ОСОБА_4 фактично оброблялися ТзОВ «Агро-Лан», а виплату орендної плати здійснювали ТзОВ «Лопатин Агро».

Представник Лопатинської селищної ради Радехівського району ОСОБА_3 позовні вимоги визнала та у судовому засіданні пояснила, що вона обіймає посаду землевпорядника зазначеної ради. Так, їй відомо, що земельні ділянки, надані позивачем в оренду ТзОВ «Зерно Захід», у 2016 році орендарем не оброблялися і орендна плата ОСОБА_4 ними не виплачувалася. Земельні ділянки позивача у вказаний період обробляли ТзОВ «Агро-Лан», а ТзОВ «Агро-Лан» здійснили оплату за користування землею. У задоволенні позову просить відмовити.

Вислухавши пояснення представників позивача та третіх осіб, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У розумінні положень ст.ст.15,16 ЦК України, кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, окрім іншого визнання правочину недійсним.

Так, судом встановлено, що 23 січня 2015 року було укладено договори б/н між ОСОБА_4 (орендодавець) та ТзОВ «Зерно Захід» (орендар), відповідно до умов яких в оренду передані земельні ділянки площами 0,6908 га та 2,8386 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із визначенням розмірів відповідної оплати за використання таких (а.с.35-46), про що внесено відповідні відомості у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (а.с.6-7).

Відповідно до змісту статей 629 та 526 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами і зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Серед обов'язків, що покладені законодавцем на землекористувачів та зазначені у ст.96 ЗК України, визначено серед іншого своєчасно сплачувати орендну плату.

Із наданих суду доказів беззаперечно визначається, що земельні ділянки ОСОБА_4, у складі інших земельних ділянок, Товариством «Зерно Захід» у травні 2016 року була передані ТзОВ «Агро-Лан», які за власний рахунок зобов'язалися підготувати їх під посадку, провести внесення органічних добрив, оранку, культивацію, засіяти, провести обробіток пестицидами, виростити врожай зернових та олійних культур тощо (а.с.51-54).

Обставини, що ТзОВ «Зерно Захід» на протязі 2016 року не обробляли передані їм в оренду земельні ділянки позивача, не заперечені сторонами у встановленому законом порядку, а також знайшли своє відображення і у показах ОСОБА_2, допитаного в якості свідка в засіданні 07.03.2017 року.

Також і обставини виплати орендної плати позивачу не фактичним орендарем - Товариством «Зерно Захід», а іншою особою, окрім іншого доводяться доданими письмовими доказами (а.с.55).

Відповідно до умов оскаржуваних договорів та вимог ст.ст.5,8,13,21,22,25,30,32 та 35 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV від 06.10.1998 року, орендар безпосередньо приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, орендна плата вноситься безпосередньо орендарем, орендар безпосередньо обробляє орендовані земельні ділянки, зміна умов договору оренди здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою орендодавця і орендаря, орендовані земельні ділянки можуть передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення за письмовою згодою орендодавця, однак такої згоди, як встановлено судом, ОСОБА_4 не надавала.

За змістом ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Також і відповідно до ч.1 ст.32 Закону №161-XIV договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору.

Аналіз наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, дає підстави стверджувати, що накладення арешту на майно ТзОВ «Зерно Захід» у липні 2016 року і, окрім іншого, унеможливило здійснення відповідачем господарської діяльності, в тому числі і пов'язаної із виконанням умов договорів оренди (а.с.50).

Залучення ТзОВ «Зерно Захід» третіх осіб до обробітку землі та оплата орендної плати орендодавцю не орендарем, припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованих земельних ділянок, виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем.

З цього приводу правові позиції містяться у постанові Верховного Суду України від 12.02.2014 (справа №6-166 цс 13).

Зокрема Верховний Суд України зазначив, що виходячи зі змісту статей 24 та 25 Закону України від 6 жовтня 1998 року №161-XIV «Про оренду землі» (далі - Закон №161-XIV) припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати орендодавцю, виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за статтею 32 Закону №161-XIV.

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає вимоги позивача належно обґрунтованими, а відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Згідно вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем слід стягнути у її користь із відповідача.

Також, з урахуванням позовних вимог, слід зауважити, що вимоги ставляться про розірвання двох договорів оренди земельних ділянок, що зазначені в одному Державному акті на право приватної власності на землю, від так в частині вирішенням питання розподілу судових витрат, суд приходить до переконання про необхідність достягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно Захід» до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640 гривень.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209-212,215,226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Розірвати договір оренди землі №б/н, укладений 23 січня 2015 року (номер запису про інше речове право 8644282 від 04.02.2015 року) та договір оренди землі №б/н, укладений 23 січня 2015 року (номер запису про інше речове право 8633387 від 04.02.2015 року) між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерно Захід».

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно Захід» (інд.21000, Вінницька область, м.Вінниця, вулиця Винниченка,22/56, ) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1 640 гривень понесених нею судових витрат.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно Захід» (інд.21000, Вінницька область, м.Вінниця, вулиця Винниченка,22/56, ) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640 гривень.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийМулявка О. В.