З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Сидоренко І.О.
при секретарі Рудь Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 11 м. Словянська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, у зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 19.03.1992 року та у зв'язку зі зміною найменування юридичної особи проведена заміна свідоцтва про державну реєстрацію 17.07.2009 року, ПАТ КБ «Приватбанк»» включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджується довідкою з ЄДРПОУ.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що кредитний договір укладений сторонами в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою позивача та відповідачем ОСОБА_1
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.
У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Проте, згідно з ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.
Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).
Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.
Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, позивач просив стягнути з відповідача штрафи, що нараховані, зокрема, у період з 14.04.2014 року станом на 10.04.2017 року, тобто в період дії ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".
Згідно з матеріалами справи, відповідач зареєстрований та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.
Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором за період з 14.04.2014 року по 10.04.2017 року нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) в розмірі 3276,12 грн. за вказаний період є необґрунтованим та в цій частині позову слід відмовити.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.
Крім того, відповідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1600,00 грн. сплачена при подачі позовної заяви до суду, що підтверджено відповідним платіжним дорученням та сума оплати оголошення в пресі в розмірі 420 грн. 00 коп., що підтверджується рахунком № 6010.
Керуючись ст.ст. 525, 526, 549, 638 ч. 1, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213- 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_3