Справа № 466/7107/16 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/1023/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів на утримання дружини, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2016 року позов задоволено.Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 2659 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 10 серпня 2016 року до досягнення дітьми повноліття.Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на її утримання в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 10 серпня 2016 року до досягнення молодшим сином трьохрічного віку.Стягнуто з ОСОБА_2 551 грн. 20 копійок судового збору в дохід держави.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити частково позовні вимоги ОСОБА_4, стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання його дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1000 грн. щомісячно, що підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 10 серпня 2016 року до досягнення дітьми повноліття. В частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_8 в розмірі 2000 грн. починаючи з 10 серпня 2016 року до досягнення молодшим сином трьохрічного віку відмовити в задоволенні позову. Вважає рішення незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не взято до уваги те, що відповідач не має офіційного місця праці з 2013 року, протягом вже більше трьох років не має стабільного доходу, а відтак має складне матеріальне становище. Також, судом не враховано, те що у відповідача на утриманні є донька від першого шлюбу та непрацездатна матір. Окрім наведеного у нього є певні проблеми зі здоровям, у звязку із якими він потребує постійного лікування.

В судове засідання відповідач не зявився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що такий повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що його інтереси в судовому засіданні захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, позивача та її представника в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, задовольняючи позов, суд, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 80, 84, 180-184, 191 СК України, виходив з того, що шлюб між сторонами зареєстрований 16.07.2006р. у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3362. Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвами про народження. Сини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, які є малолітніми проживають разом з матірю ОСОБА_4 та повністю знаходяться на її утриманні. При визначенні розміру аліментів суд врахував матеріальне становище сторін, з огляду на те, що позивач офіційно не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, а відповідач, зі слів позивача, працює та отримує дохід, працездатний, а тому суд прийшов до висновку про необхідність присудження аліментів з відповідача в користь позивачки на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 2659 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на користь позивачки в розмірі 2000 грн. на період її перебування у відпустці за доглядом за дітьми, то суд вважав, що така вимога, також, підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з пояснень в суді позивачки, вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, інших доходів не має, а відповідач добровільно позивачу матеріальної допомоги не надає. З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що позивачці матеріально важко, вона має потребу в коштах відповідача, а той здатний надавати їй таке утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення молодшим сином трьохрічного віку.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного зясування обставин, що мають значення для справи, обставини, які суд вважав встановленими, не доведені, та рішення суду в цілому вимогам закону не відповідає.

Згідно ст. 75 СК України

1. Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

2. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

3. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

4. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

5. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв'язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом.

6. Той із подружжя, хто став непрацездатним у зв'язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до Цивільного кодексу України.

За ст. 76 цього ж Кодексу:

1. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

2. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

3. Якщо на момент розірвання шлюбу жінці, чоловікові до досягнення встановленого законом пенсійного віку залишилося не більш як п'ять років, вона, він матимуть право на утримання після досягнення цього пенсійного віку, за умови, що у шлюбі вони спільно проживали не менш як десять років.

4. Якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу.

Стаття 77 Кодексу вказує на способи надання утримання одному з подружжя:

1. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою.

2. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

3. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед.

4. Якщо платник аліментів виїжджає на постійне місце проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти можуть бути сплачені наперед за час, визначений домовленістю подружжя, а у разі спору - за рішенням суду.

1. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

2. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік.

3. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв'язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це (стаття 79 СК України).

За ст. 80 Сімейного кодексу України 1. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

2. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

3. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Стаття 84 СК України передбачає право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. А саме:

1. Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності.

2. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

3. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

4. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

5. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду.

6. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Ст.ст. 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.

Так, згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно ж ст. 184 СК якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У разі пред'явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Крім цього, у випадку визначення розміру аліментів у частині від заробітку (доходу) відповідача суд вказує про те, що такий не може бути меншим ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зменшення чи збільшення такої відсоткової величини чинним законодавством не передбачено.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітніх дітей судом першої інстанції визначено такий у частці від заробітку (доходу) відповідача та з встановленням мінімальної гарантії отримання аліментів у твердій грошовій сумі. Вказаний спосіб стягнення аліментів чинним законодавством не передбачено.

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи та сторонами визнано та не оспорено, жодних доказів про те, що відповідач має постійний, регулярний, умовно стабільний дохід, офіційно працює чи має постійне місце праці, у матеріалах справи немає. Зважаючи на вказане у суду були відсутні підстави для визначення способу стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітніх дітей у частці від його заробітку (доходу).

Зважаючи на вказане рішення суду в частині позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає скасуванню.

Аналогічно слід скасувати і рішення в частині стягнення аліментів на утримання дружини з таких підстав. Як вказувалось вище відповідно до статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Однак право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, однак за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Зважаючи на вказану норму закону, суду при встановлені обставин проживання з дружиною дитини до досягнення трьох років слід встановити чи може чоловік надавати дружині матеріальну допомогу та у якій мірі.

Визначаючи ж розмір аліментів, що підлягає стягненню з чоловіка на утримання дружини судом жодним чином не наведено обставин, які б достовірно та однозначно свідчили про те, що чоловік може надавати допомогу у тій мірі, яка вказана судом, а саме у розмірі 2000 грн. щомісячно, що становить суму більшу ніж прожитковий мінімум встановлений для працездатних осіб у Законі України «Про державний бюджет на 2017 рік» та складає 1600 грн. Зважаючи на вказане рішення і у цій частині задоволення позову слід скасувати.

Однак вирішуючи по суті позовні вимоги колегія суддів вважає, що такі підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, у сторін, за час перебування у шлюбі з 16.09.2006 року (який на даний час, як вказують особи, що брали участь у справі, розірвано) народилось двоє дітей:сини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення молодшим із синів трирічного віку (довідка а.с. 31). Сторони проживають окремо, діти сторін проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною позивач доходів не отримує, окрім, як сама ствердила, державної допомоги до досягнення дитиною трьох років у розмірі 860 грн. щомісячно. Відповідач офіційно не працює, однак проживає в Королівстві Іспанія, маючи офіційний дозвіл на проживання до 16.09.2018 року (а.с. 96-100) та, що не заперечується ні ним, ані його представником, має певні нерегулярні, мінливі, періодичні доходи, у звязку з чим згідний на сплату аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дітей сторін у розмірі 1000 грн. на місяць на обох дітей. Діти сторін мають певні проблеми зі здоровям, вирішення яких слід вважати потребує постійних додаткових витрат, оскільки стосуються погіршення зору у старшого з синів (медичні довідки а.с. 72) та хронічних захворювань на ГРЗ у молодшого з синів у звязку з чим такий перебуває на диспансерному обліку (медичні довідки а.с. 65, 76, 77). Старший син сторін відвідує приватну середню загальноосвітню школу, а також відвідує спортивну секцію, відвідував лінгвістичну підготовку та гурток «підготовка до школи», у звязку з чим мати несе додаткові витрати. Крім цього, у відповідача теж наявні певні захворювання, що потребують тривалого лікування та відповідно понесення додаткових витрат (остеоартроз). Окрім цього, у відповідача на частковому утриманні перебуває донька, яка продовжує навчання не від даного шлюбу, а саме ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7, яка навчається у Івано-Франківському національному технічному університеті нафти та газу з 2015 року.

Зважаючи на вказане, та, враховуючи в сукупності, те, що обовязок утримання дітей покладено на обох батьків; те, що діти проживають з позивачем та перебувають на її повному утриманні; позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та доходів не отримує; отримання позивачем державної допомоги на утримання молодшого сина до досягнення ним трьох років; те, що діти сторін мають захворювання, які потребують тривалого додаткового понесення коштів; те, що старший син сторін займався та займається у гуртках для додаткового розвитку його здібностей, що потребує додаткових витрат; те, що відповідач, проживаючи офіційно за кордоном, отримує певні нерегулярні, мінливі доходи, які дозволяють йому як мінімум утримувати себе, сплачувати йому аліменти на утримання дітей сторін, що сам позивач визнає та згідний на сплату таких у розмірі 1000 грн., проходити постійне додаткове медичне обстеження та лікування його хронічного захворювання, зокрема, і за кордоном, брати участь в утриманні, а також в оплаті за навчання його старшої доньки у вищому навчальному закладі, що становить 19000 грн.; прожиткові мінімуми для дітей відповідного віку та працездатних осіб, встановлені Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» та складають для дітей до 6 років 1355 грн., для дітей від 6 до 18 років 1689 грн. та дляпрацездатних осіб 1600 грн. на місяць, колегія суддів вважає, що позов слід задовольнити частково. Стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 900 грн. щомісячно та сина ОСОБА_7 у розмірі 800 грн. щомісячно, з 10.08.2016 року і до досягнення кожним із дітей повноліття. Стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 500 грн., щомісячно з 10.08.2016 року і до досягнення ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 трьох років, тобто до 7.05.2018 року. В задоволені решти позву відмовити.

В решті рішення суду, а саме в частині допущення рішення до негайного виконання та стягнення судового збору слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 1-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2016 року в частині задоволення позову скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, що зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_10, що зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_11 «б», кв. 42 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 900 грн. щомісячно та сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі 800 грн. щомісячно, з 10.08.2016 року і до досягнення кожним із дітей повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, що зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_10, що зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_11 «б», кв. 42 аліменти на її утримання в розмірі 500 грн., щомісячно з 10.08.2016 року і до досягнення ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 трьох років, тобто до 7.05.2018 року.

В задоволенні решти позову відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: М.М. Шандра

ОСОБА_10