Провадження № 2/761/2079/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом до вищевказаних відповідачів із вимогами про позбавлення останніх права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 та її чоловік : третя особа по справі ОСОБА_4 є власниками вказаної квартири. При цьому, позивачу належить 2/3 частини нерухомого майна, а третій особі ОСОБА_4 відповідно - 1/3 частина. Натомість, з 6.12.1994 року за згодою всіх власників квартири на вказаній житловій площі було зареєстровано відповідачів: ОСОБА_2 - (зять) та ОСОБА_3 (онука). Однак, вже з 1998 року відповідачі виїхали із квартири та переїхали на постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2. Позивач зазначає, що перешкод в користування житловим приміщенням відповідачам не винилось,вони добровільно визначили собі інше місце проживання і квартирою не користуються понад 18 років. До того ж, відповідач ОСОБА_2 особисто звертався особисто із заявою до начальника ЖЕК Шевченківського району м. Києва з проханням зняти його з реєстраційного обліку, однак, цього зроблено не було. В позові зазначено, що відповідачі взагалі не заперечують про зняття їх з реєстраційного обліку в квартирі, однак самостійно приїхати не мають можливості і оскільки вони і досі зареєстровані в квартирі, то весь тягар по сплаті витрат, пов»язаних з її утриманням, вимушені нести позивач з чоловіком , крім того, порушуються їх права як власників майна щодо вільного розпорядження.

Позивач позовні вимоги в судовому засіданні підтримала та не заперечувала щодо заочного розгляду справи на підставі наявних в справі доказів.

Відповідачі і третя особа в судове засідання не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань від нихв адресу суду не надходило.

Суд, керуючись положеннями ст.ст. 169,224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідношення.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 є власниками по 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 5.01.1994 року. Також, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 7.10.2014 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Обиход В.М., реєстровий № 14-799, встановлено, що ОСОБА_1 також належить 1/3 частина вищевказаної квартири.

Як свідчать матеріали справи, а саме згідно довідки форми 3 від 22.08.2016 року, у вказаній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1 - з 1974 р., третя особа ОСОБА_4 - з 1974 р., відповідачі: ОСОБА_2 - з 1994 р. та ОСОБА_3 - з 1994 р..

Крім того, судом встановлено, що вказані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично проживають з 1998 року та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2. Про вказане свідчать наявні в матеріалах справи копії довідок, звірених з оригіналами в судовому засіданні, а саме: від 26.07.2016 голови ЖБК «Ломоносівський-7» м. Архангельська РФ; довідок «Інформаційно-розрахункового центру» м. Архангельська за №№9983, 9982 від 6.07.2016 року.

Приписами ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно зі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, дарувати, продавати, заповідати,здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно дост. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

В матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що відповідачі проживають на спірній житловій площі, несуть обов`язки наймачів приміщення.

Також відсутні і докази, які б свідчили про наявність перешкод у користуванні вказаним приміщенням.

Оскільки відповідачі зареєстрований в спірній квартирі, проте не проживають в ній, права власника підлягають захисту, а позов - задоволенню.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 71,72,150 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 275 грн. 60 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя