Справа № 456/1152/16-ц
Провадження № 2/456/251/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2017 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Шрамка Р. Т.

з участю секретаря: Панилик О.В.,

представника позивача - адвоката: Кравець А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Стрию справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого Акціонерного товариства "Західшляхбуд" в особі арбітражного керуючого Вознякевич Надії Іванівни про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати та моральної шкоди, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Західшляхбуд» в його користь компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 19320 грн. 56 коп. Позивач уточнивши позовні вимоги в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати, зменшивши суму до 18033 (вісімнадцять тисяч тридцять три) грн.. 17 коп., в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07 вересня 1977 позивач був прийнятий на роботу в ВАТ «Західшляхбуд», де працював до 23 січня 2012 року і був звільнений у зв'язку з ліквідацією підприємства. На день звільнення позивача ВАТ «Західшляхбуд» було нараховано, але не виплачено заробітну плату на загальну суму 25043 грн. У зв'язку із затримкою виплати заробітної плати, спочатку прокурор Франківського району м. Львова в інтересах позивача, а згодом сам позивач звертались із заявами про видачу судового наказу про стягнення по заробітній платі. Судовим наказом Франківського районного суду м. Львова від 16.11.2009 року стягнуто із ВАТ «Західшляхбуд» на користь ОСОБА_2, заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у сумі 19091 грн. 74 коп. Судовим наказом Стрийського міськрайонного суду від 18.10.2010 року стягнуто із ВАТ «Західшляхбуд» на користь ОСОБА_2, заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у сумі 4952 грн. 00 коп. Відповідач не оспорював видані судові накази та суми заборгованості вказані в них, тобто визнав те що не здійснював виплату заробітної плати з 2008 року по 2015 роки, а вказана в судових наказах заборгованість позивачу була повністю виплачена 23 жовтня 2015 року. Таким чином позивач має право на отримання компенсації за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати. Відповідно до здійснених розрахунків заборгованість, сума компенсації заборгованості середнього заробітну за час затримки заробітної плати з урахуванням індексу інфляції станом на 24 жовтня 2015 року становить 18033 (вісімнадцять тисяч тридцять три) грн.. 17 коп. Крім того, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, на користь позивача підлягає стягненню і моральна шкода, яка полягала у втраті нормальних життєвих зв'язків і вимагала від нього додаткових зусиль для організації свого життя, ляку позивач оцінює у розмірі 1000 грн.

Представник позивача Кравець А.О., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Представник відповідача Вознякевич Н.І., в судове засідання не з'явилась однак подала до суду заперечення яким проти задоволення позовних вимог заперечила, вказавши, що проведення ОСОБА_2., компенсації втрати частини заробітної плати можливе лише за наявності власних коштів підприємства, яких ВАТ «Західшляхбуд» немає. Розрахунок компенсації також провести неможливо, оскільки відсутня точна інформація по заборгованій заробітній платі. Крім цього відсутня вина відповідача щодо не погашення позивачу заборгованості по зарплаті. Крім того, ВАТ «Західшляхбуд» перебуває на стадії банкрутства і виплати заборгованості підприємства проводяться почергово. Вони їх здійснюють дотримуючись закону. За період банкрутства з 23.07.2010р., по 16.09.2011р., частину суми заборгованості перед ОСОБА_2, виплачено в межах виконавчого провадження. Крім того, долучені до справи позивачем розрахунок втрати частини заробітної плати проведений з помилками, які суттєво впливають на розмір компенсації, а відтак сума зазначена в позовних вимогах є явно завищеною та не відповідає фактичним даним, а тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно із записів трудової книжки ОСОБА_2, вбачається, що ОСОБА_2, 23.01.2012р. був звільнений з ВАТ «Західшляхбуд» у зв'язку з ліквідацією підприємства.

Згідно судового наказу виданого Франківським районним судом м. Львова від 16.11.2009р., з ВАТ «Західшляхбуд» стягнуто в користь ОСОБА_2, заборгованість по заробітній платі в розмірі 19091 грн. 74 коп.

Згідно судового наказу виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області від 18.10.2010р., з ВАТ «Західшляхбуд» стягнуто в користь ОСОБА_2, заборгованість по нарахованій , але не виплаченій заробітній платі в розмірі 4952 грн. 50 коп.

Згідно повідомлення Арбітражного керуючого Возняк Н.І., на запит адвоката Кравець А.О., вбачається, що згідно даних загального архіву бухгалтерських документів за 2008-2012 роки ВАТ «Хахідшляхбуд», а саме по особистих рахунках №2008, №2009, №2010, №2011 та №2012 нарахування зарплати ОСОБА_2, було нараховано заробітної плати та вихідної допомоги за період з 2008р. по 23.01.2012р., на загальну суму 55270,00 грн.

Згідно розрахунку компенсації таблиці споживчих цін по місяцях та роках починаючи з травня 2008 року і на час виплати, документально підтвердженої заборгованості, яка виплачена на не виплачена становить в сумі - 18033 грн. 17 коп.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 даного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 даного Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Як передбачено в п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001р. №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

З п. 3 даного Порядку вбачається, що одним з грошових доходів разом із сумою індексації, який одержують громадяни в гривнях на території України і не має разового характеру, який підлягає компенсації є заробітна плата (грошове забезпечення).

За змістом п. 4 даного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.5 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах від 21 травня 2014 року, розглянувши справу №6-43цс14, згідно якого компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. За наявності зазначених умов у тому самому порядку компенсується присуджена за рішенням суду сума заробітної плати за роботу у вихідні дні, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням судового рішення. Установлена частиною другою статті 625 ЦК України відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов'язання не застосовується до трудових відносин, які виникли у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні працівника з роботи та несвоєчасною виплатою заробітної плати, оскільки такі відносини врегульовані нормами трудового права.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що ОСОБА_2, працював в ВАТ «Західшляхбуд».

Згідно судових наказів про стягнення заборгованості із ВАТ «Західшляхбуд» встановлено, що по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі стягненню підлягало 24044,24 грн., з яких частково виплачено арбітражним керуючим - 16325 грн. 49 коп. та заборгованість виникла з травня 2008 року.

Суд не бере до уваги доводи та обґрунтування представника відповідача про необґрунтованість та недоцільність вимог позивача, які покликаються на розпочату процедуру банкрутства підприємства ВАТ «Західшляхбуд» та черговість виплати заборгованості, відсутність власних коштів підприємства на фінансування вимог позивача, відсутність інформації про місяці та роки виникнення заборгованості по виплаті заробітної плати, вважає такі безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону виходячи з наступного.

Розпочата відповідно до вимог закону процедура визнання підприємства ВАТ «Західшляхбуд» неплатоспроможним, відсутність у підприємства власних коштів та черговість виплати заборгованості, не позбавляє ОСОБА_2, права у спосіб, передбачений законом, на захист його порушених прав та інтересів. У даному випадку шляхом звернення до суду з позовними вимогами про компенсацію втрати частини доходів (заробітної плати) у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Крім цього, законність та підставність таких позовних вимог випливає з Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», норми якого є імперативними.

Перевіряючи підставність уточненого розміру нарахованої позивачем компенсації втрати частини доходів (заробітної плати) у зв'язку з порушенням термінів їх виплати суд виходить з вимог ст.ст. 2 та 3 Закону України «Компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» та вимог п.п. 2, 3 та 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001р. №159, згідно яких сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. При цьому, індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

Отже, згідно виданих судових наказів підлягало стягнення з ВАТ «Західшляхбуд» в користь ОСОБА_2, - 24044,24 грн, з яких виплачено 13.09.2013р., - 3639,04 грн., 08.12.2014р., - 2171,00 грн., 16.05.2015р., - 1526,06 грн., 23.10.2015р., 8988,39 грн., не виплачено - 7719,75 грн., і згідно таблиці, компенсація обчислення проводяться за формулою, де - грошові доходи ОСОБА_2, - 3639,04 - травень 2008р. по вересень 2013 року становить 5003,32грн., - грошові доходи 2171 грн., травень 2008р. по грудень 2014 рік становить 3658,76 грн., - грошові доходи 2171 грн., травень 2008р. по грудень 2014 рік становить 3658,76 грн., - грошові доходи 1526,06 грн., травень 2008 р., по травень 2015 рік становить 3633,46 грн., - грошові доходи 8988,39 грн., травень 2008 рік по жовтень 2015 рік становить 22061,67 грн. Отже, 5003,32 грн. + 3658,76грн., + 3633,46 грн., + 22061,67 грн., = 34357,21 грн. Загальна сума компенсації становить: 34357,21 грн., - 16324,04 грн., = 18033,17грн.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги ст. 11 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 18033,17 грн. є підставними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню повністю.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В судовому засіданні, не знайшли свого підтвердження доводи представника позивача про нанесення позивачу ОСОБА_2, моральної шкоди, а тому в задоволенні позову ОСОБА_2 до Відкритого Акціонерного товариства "Західшляхбуд" в особі арбітражного керуючого Вознякевич Надії Іванівни про стягнення моральної шкоди в сумі 1000 (одна тисяча) грн.. 00 коп. відмовити.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ст.88 ЦПК України в розмірі ставки, передбаченої ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.10, 58-61, 154, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.43 Конституції України, Закон України "Про оплату праці", "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, ст..ст.10, 11, 209, 215, 218 ЦК України, ст..237-1 КзПП України суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Відкритого Акціонерного товариства "Західшляхбуд" в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і.н. НОМЕР_1 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 18033 (вісімнадцять тисяч тридцять три) грн.. 17 коп..

Стягнути з Відкритого Акціонерного товариства "Західшляхбуд" в дохід держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн.. 20 коп..

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Відкритого Акціонерного товариства "Західшляхбуд" в особі арбітражного керуючого Вознякевич Надії Іванівни про стягнення моральної шкоди в сумі 1000 (одна тисяча) грн.. 00 коп. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Р. Т. Шрамко