Справа № 347/687/17
Провадження № 22-ц/779/887/2017
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М.І. М. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого- судді Фединяка В.Д.

суддів: Матківського Р.Й., Малєєва А.Ю. секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Косівського районного суду від 19 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з указаним позовом і зазначав, що рішенням Косівського районного суду від 11 серпня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти в сумі 61603 грн за порушення умов укладеного між ними договору позики. Посилаючись на те, що вказане рішення суду було виконане відповідачкою тільки в 2017 року, тобто виконання грошового зобовязання було прострочене, просив стягнути 3% річних в сумі 12010,99 грн та інфляційні втрати в сумі 39732,99 грн. за прострочення виконання грошового зобовязання.

18 квітня 2017 року ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що ОСОБА_3 належить нерухоме майно, а саме житловий будинок №13 по вул. С.Стрільців в с.Смодна Косівського району Івано-Франківської області, позов носить майновий характер про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, тому накладення арешт на вказаний житловий будинок є гарантією виконання рішення суду на випадок задоволення позову.

Ухвалою Косівського районного суду від 19 квітня 2017 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, постановлена судом з порушенням процесуального права і на підставі висновків, які не відповідають обставинам справи. На думку апелянта, суд не врахував, що вжиття заходів забезпечення є необхідними, оскільки у разі відчуження житлового будинку №13 по вул. С.Стрільців в с. Смодна Косівського району Івано-Франківської області утрудниться виконання рішення суду у випадку задоволення позову в даній справі. Просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою забезпечити позов.

Особи, які беруть участь у розгляді справи в судове засідання не зявились, хоч про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не подано доказів про реальну загрозу відчуження житлового будинку №13 по вул. С.Стрільців в с. Смодна Косівського району Івано-Франківської області, що належить ОСОБА_4 та підстав, передбачених законом щодо утруднення виконання можливого рішення суду. Крім того, позивач заявив позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат на суму 51743,98 грн, в той час, як просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на цілий житловий будинок відповідачки.

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно ч.4 ст. 151 цього Кодексу за заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності. До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб'єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що між сторонами виник спір з приводу стягнення 3% річних та інфляційних втрат на суму 51743,98 грн за прострочення виконання грошового зобовязання.

18 квітня 2017 року ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок №13 по вул.. С.Стрільців в с. Смодна Косівського району Івано-Франківської області, що на праві приватної власності ОСОБА_3, в якій посилається на те, що у разі відчуження вказаного будинку буде неможливим виконання рішення суду при задоволенні позову.

За змістом п.1 розяснень постанови Пленум Верховного Суду України, від 22.12.2006, № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що згідно ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Установлено, що суддею Косівського районного суду від 20 квітня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3% та інфляційних витрат.

Враховуючи наведене, постановляючи ухвалу про відмову ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову до відкриття провадження, суд першої інстанції не врахував вимог вищевказаного закону внаслідок чого допустив порушення ч. 4 ст. 151 ЦПК України.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було підстав для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову за заявою ОСОБА_2, тому така ухвала підлягає скасуванню відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України з відмовою ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову поданої до відкриття провадження за його позовом.

Керуючись ст. ст. 151 - 153, 303, 304, ч. 2 п. 2 307, ч. 1 п. 2 ст. 312, ст. ст. 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Ухвалу Косівського районного суду від 19 квітня 2017 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову за його позовом до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат з підстав, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1

Судді: Р.Й.Матківський

ОСОБА_5