Справа № 541/1598/17
Провадження №2/541/856/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 вересня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі:головуючої, судді Куцин В.М.,

з участю секретаря Борисенко М.Б.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про встановлення факту належності житлового будинку з господарськими спорудами та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

26.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що в селі Попівка Миргородського району Полтавської області по провулку Круглий знаходиться житловий будинок № 3, який належав - ОСОБА_3. 02 липня 2014 року ОСОБА_3 склала на імя позивача заповіт, на все належне їй майно. 20 листопада 2016 року вона померла. В наслідок смерті відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з надвірними побудовами, який розташований на неприватизованій земельній ділянці загальною площею 0,1609 га за адресою с. Попівка провулок Круглий,3. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини за заповітом на своє імя, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок з надвірними побудовами, оскільки відсутній правовстановлюючий документ.Будь-яким іншим способом захистити своє право на спадкування позивач не має можливості, тому звернувся до суду та просив встановити факт належності житлового будинку з господарськими спорудами ОСОБА_3 та визнати за ним, після ОСОБА_3, яка померла 20 листопада 2016 року, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними побудовами, розташований в селі Попівка пров. Круглий,3 Миргородського району Полтавської області.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомив,заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило (а.с.32).

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стверджували, що їм достовірно відомо, що ОСОБА_3 проживала в будинку по провулку Круглий,3 в с. Попівка Миргородського району Полтавської області, який її належав.

Представник відповідача не зявився в судове засідання, зважаючи на згоду позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказах відповідно до положень ст.ст. 224-228 ЦПК України.

Заслухавши позивача, свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду, як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Судом встановлено, щобудинок № 3 по провулку Круглий в селі Попівка Миргородського району з надвірними побудоваминалежав ОСОБА_3. Свідоцтво про право власності на цей будинок не видавалось, даний факт підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району Полтавської області від 30.06.2017 року, довідкою виданою ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 12.06.2017 року (а.с. 11).

20 листопада 2016 року ОСОБА_3 померла, відповідно свідоцтва про смерть (а.с.6).

Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у звязку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності.

Згідно ст.1220 ЦК України, внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

За життя ОСОБА_3, 02 липня 2014 року склала заповіт, посвідчений секретарем Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яким все своє майно, яке належатиме на день смерті де б воно не знаходилось і в чому б воно не виявлялось в тому числі будинок з надвірними побудовами заповіла ОСОБА_1 (а.с. 5).

При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини за заповітом позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 4,97 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою с. Попівка провулок Круглий, № 3, оскільки мав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №110657, з кадастровим номером :00:007:0098, на імя спадкодавця ОСОБА_3 (а.с. 39).

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 3 по пров. Круглий с. Попівка Миргородського району Полтавської області до складу домоволодіння (садиби) входить житловий будинок, прибудова, споруди (а.с. 8-10).

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Попівскої сільської ради ОСОБА_3 на момент смерті 20 листопада 2016 року була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 одна (а.с.37).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_3 на будинок з надвірними побудовамищо розташований на неприватизованій земельній ділянці загальною площею 0,1609 га за адресою пров. Круглий, № 3 с. Попівка,приватним нотаріусом було відмовлено позивачу, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок на імя спадкодавця (а.с. 14).

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 12 ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району Полтавської області на 2016-2017 роки головою домогосподарства в с. Попівка по провулку Круглий,3 зазначена ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Згідно з ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «п.3.1. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності».

Враховуючи вищевикладене суд вважає встановленим факт належності на праві власності ОСОБА_3 будинковолодіня по пров. Круглий,3, в с. Попівка Миргородського району Полтавської області, який має юридичне значення для позивача, так як дозволяє скористатися правом на спадкування майна відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Спадщина може бути визнана відумерлою та передана у комунальну власність в порядку визначеному ст. 1277 ЦК України і тому саме сільська рада за місцем відкриття спадщини є відповідачем по справі.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 8 ЦК України та ст. 8 ЦПК України передбачають застосування аналогії закону: якщо цивільні відносини не врегульовані Цивільним кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно розяснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадженн.

Оскільки позивач є спадкоємцем по заповіту майна, яке належало померлій ОСОБА_3, вчинив дії по прийняттю спадщини, тому він набув право на це майно в порядку спадкування. Це право ніким не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає,тому вимоги позивача грунтуються на законі і підлягають до задоволення.

В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1217, 1268 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 224-228, 256, 293 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності на праві власності ОСОБА_3, яка померла 20 листопада 2016 року, житлового будинку з господарськими спорудами на неприватизованій земельній ділянці загальною площею 0,1609 га розташованого по провулку Круглий,3 в с. Попівка Миргородського району Полтавської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами розташований по провулку Круглий,3 в селі Попівка Миргородського району Полтавської області, що належав ОСОБА_3, яка померла 20 листопада 2016 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного судуПолтавської області,через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_7