Справа №577/5454/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Гетьман В. В.
Номер провадження 22-ц/788/501/17 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 лютого 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и л а :

21 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом, який обгрунтовував тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2006 року з нього стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Посилаючись на зміну матеріального становища, зокрема, відсутність постійного місця роботи, нестабільний дохід, необхідність утримання малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та її матері, надання допомоги батькам, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, визначивши їх у сумі 500 грн. щомісячно.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду, оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішеня, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При цьому зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки наданим доказам по справі про зміну матеріального стану та безпідставно відмовив у позові.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що він не навів підстав, передбачених ст. 192 СК України, з яких визначений рішенням суду розмір аліментів підлягав би зменшенню.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2006 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

З розрахунку державного виконавця вбачається, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 4498,61 грн. (а.с.8).

ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, допомоги по безробіттю не отримує, що підтверджується даними трудової книжки та довідками з Сумського міського центру зайнятості і Пенсійного Фонду (а.с.6,7, 31-32).

Згідно з свідоцтвом про народження позивач має дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я та в інших випадках, передбачених СК України.

З наданих позивачем доказів вбачається, що він в 2008 році звільнився з роботи і на даний час його дохід є не регулярним, окрім сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на його утриманні стала перебувати також дочка ОСОБА_6, 09 травня 2016 року року народження.

Зазначені вище обставини залишилися поза увагою місцевого суду, хоча вони мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав, визначених ст. 192 СК України для зміни розміру присуджених аліментів, оскільки після ухвалення рішення суду від 27.06.2006 року у позивача ОСОБА_3 змінився як сімейний, так і матеріальний стан, що дає підстави для зміни розміру аліментів.

При визначенні нового розміру аліментів, колегія суддів враховує вік позивача, його працездатність, відсутність об'єктивних перешкод для можливості заробляти собі на життя та на утримання дітей, а також розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у сумі 1689 грн. та середньо-статистичний розмір заробітної плати у м. Суми в 2016 році, що становить 6605 грн.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження та з врахуванням положень ст.184 СК України, визначити його слід у твердій грошовій сумі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з визначенням розміру аліментів у сумі 850 грн.

З роз'яснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 " Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вбачається, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Доводи позивача про те, що він надає матеріальну допомогу своїм батькам, які є пенсіонерами, не можна взяти до уваги, оскільки вказані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 850 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 09 березня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: