Справа № 734/3362/15 Провадження № 22-ц/795/148/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Анохін А.М. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи Г.П.,
суддів:Скрипки А.А., Тагієва С.Р.,
при секретарі:Покладі Д.В.,
за участю:представника позивача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_5 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 квітня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" про припинення договору про надання споживчого кредиту,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення Козелецького районного суду від 28 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнати кредитний договір № 014/1179/74/914, укладений 05 вересня 2006 року між ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_6 таким, що припинений.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції заборгованість за кредитним договором № 014/1179/74/914 від 05.09.2006 року в розмірі 8232 доларів США 23 центи (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 180853 гривні 29 коп.), з них:

- заборгованість за процентами у розмірі 1155 доларів США 72 центи (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 25389 гривень 93 коп.),

- пеня за порушення строків сплати кредиту та процентів у розмірі 51116 гривень 21 коп.,

- поточна заборгованість за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню у розмірі 4749 доларів США 76 центів (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 104347 (сто чотири тисячі триста сорок сім) гривень 15 коп.).

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" про припинення договору про надання споживчого кредиту відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції судовий збір в розмірі 2712 гривень 80 коп.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 зазначає, що оскаржуване рішення постановлено районним судом в судовому засіданні за першої неявки ОСОБА_6 та його представника, щодо яких немає відомостей про вручення їм судових повісток. Цим було порушено їхнє право на надання пояснень, заперечень, оцінки доказів по справі та участі в судових дебатах, не взято до уваги заперечення проти первісного позову та докази, якими вони обґрунтовуються, не надано їм належної матеріально-правової оцінки, а саме, не перевірено стан розрахунків за кредитним договором, не досліджено надані на обґрунтування підстав для звернення з зустрічним позовом докази фактичного погашення зобов'язань за кредитним договором, які виключають задоволення первісних вимог в повному обсязі.

Також, на думку ОСОБА_5, оскаржуване судове рішення ухвалене з невірним застосуванням норм матеріального права в частині висновку про можливість стягнення передбачених кредитним договором сум ануїтетних платежів у разі дострокового виконання позичальником своїх зобов'язань за договором, а також до спірних правовідносин не застосовано норми законодавства щодо припинення зобов'язань за кредитним договором.

ОСОБА_5 вважає, що на обґрунтування підстав звернення з позовом Банком не надано жодних первинних та облікових банківських документів. За відсутності банківських виписок з відкритих Банком позичкового рахунку, рахунків на погашення тіла кредиту та відсотків за його користування неможливо дійти висновку про дійсний стан виконання зобов'язань за договором та розрахунків сторін. Оскільки ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" не було надано суду достатнього обсягу доказів на підтвердження розміру зобов'язань за кредитним договором та їх порушення, позовні вимоги не є доведеними, а рішення судом ухвалене з порушенням вимог ч.3 ст.10, ст.ст.58-60, 179, 212 ЦПК України та підлягає скасуванню.

Також представник ОСОБА_6 вважає, що судом першої інстанції не було з'ясовано підстави для звернення з первісним позовом та не встановлено розмір фактично сплачених позичальником сум в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. З наданого Банком розрахунку вбачається, що ОСОБА_6 було достроково погашено 2964,07 доларів США тіла кредиту, внаслідок чого фактично сплачені відсотки за користування кредитом є на 1155,72 доларів США меншими, ніж мали бути сплачені при плановому погашенні кредитних зобов'язань. Відтак вважає, що заявлена Банком та задоволена судом вимога про стягнення заборгованості за процентами в розмірі 1155,72 доларів США фактично ґрунтується на недоотриманому Банком доходу у зв'язку з достроковим погашенням позичальником своїх зобов'язань порівняно з графіком платежів до кредитного договору.

Крім того, ОСОБА_5 звертає увагу суду на те, що позовні вимоги задоволено на користь неналежного позивача та не вирішено питання про залишення позовної заяви без розгляду. Зазначає, що оскаржуваним судовим рішенням стягнуто заборгованість з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції, тоді як позов був заявлений Публічним акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль", який є іншою юридичною особою і представник якої не мав повноважень на представництво інтересів Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль". За таких обставин суд відповідно до ч.1 ст.207 ЦПК України мав залишити позов без розгляду.

Також, на думку ОСОБА_5, судом першої інстанції не було враховано, що 05.09.2006 року ПАТ „ Райффайзен Банк Аваль" приєднався в якості третьої сторони на боці ОСОБА_6 до договору купівлі-продажу цінних паперів №848/К/І, який було укладено між ТОВ „Компанія з управління активами „ЛІКО-ІНВЕСТ" та ОСОБА_6 18.08.2006 року, та отримав на свій рахунок бездокументарні цінні папери на суму 60000 грн., погашення яких забезпечене заставою та іпотекою. Відтак, Банк 05.09.2006 року фактично об'єднав в одній особі кредитора за договором про надання споживчого кредиту, набувача цінних паперів за договором купівлі-продажу цінних паперів №848/К/І від 18.08.2006 року, на придбання яких зазначений кредит і видавався, та іпотекодержателя майнових прав, які мали виникнути внаслідок погашення цінних паперів. Тому, ОСОБА_5 вважає, що фактично внесені ОСОБА_6 платежі у разі дотримання Банком вимог ч.8 ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів" щодо здійснення перерахунку позикових зобов'язань у відповідності до положень ст.ст.599, 1046-1048 ЦК України є достатніми для припинення зобов'язання виконанням.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_5, який представляв інтереси ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

05.09.2006 р. між АППБ «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль", та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 014/1179/74/914, згідно умов якого відповідачу надано кредит на споживчі цілі у розмірі 9500,00 доларів США строком на 240 місяців з 05.09.2006 по 05.09.2026 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,25% річних та зобов'язанням здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку (а.с.63-64).

Згідно графіку, який є додатком до кредитного договору, позичальник зобов'язався сплачувати ануітетні платежі - до 15 числа кожного місяця по 106,26 доларів США, за виключенням першого та останнього платежу: перший платіж визначений у розмірі 136,69 доларів США, а останній - у розмірі 109,40 доларів США у строк до 05.09.2026 року (а.с.65-67).

По справі встановлено, що банком умови кредитного договору щодо надання кредитних коштів виконано (а.с.22). Не можна визнати обґрунтованими доводи представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_6 - ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 зобов'язаний сплатити банку в повернення кредитних коштів лише 52020 грн., зважаючи на те, що 05.09.2006 року банк перерахував ТОВ «Компанія з управління активами «ЛІКО-ІНВЕСТ» 52020,00 грн. як оплату від ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу цінних паперів № 848/К/І від 18.08.2006 року (а.с.129-130) та відповідно до додаткової угоди від 05.09.2006 року до договору купівлі-продажу цінних паперів № 848/К/І від 18.08.2006 року (а.с.131-132), оскільки такі доводи суперечать умовам кредитного договору, який в установленому законом порядку не визнано недійсним (повністю або у відповідній його частині), та такі наслідки не передбачено умовами додаткової угоди від 05.09.2006 року до договору купівлі-продажу цінних паперів № 848/К/І від 18.08.2006 року (а.с.131-132).

По справі також встановлено, що ОСОБА_6 свої зобов'язання за кредитним договором належними чином не виконував та не сплачував щомісячні платежі у розмірах та в строки, визначені графіком платежів, який є додатком до кредитного договору, внаслідок чого в певні періоди виникла заборгованість за тілом кредиту або за відсотками (а.с.7-10). Останній платіж за тілом кредиту надійшов банку 28.08.2012 року у розмірі 246,72 долари США, а за відсотками - 25.09.2013 року у розмірі 49,42 долари США (а.с.9).

Пунктом 7.2. кредитного договору передбачено, що позичальник має право здійснювати дострокове погашення кредиту і сплату відсотків за кредит.

В той же час п.3.4 кредитного договору передбачено, що з підписанням цього договору, у відповідності з чинним законодавством, позичальник доручає кредитору самостійно визначити порядок погашення кредитної заборгованості (кредиту, відсотків за користування кредитом, штрафів та пені).

Тому у випадках внесення ОСОБА_6 банку суми, що перевищувала розмір ануїтетного платежу, тобто в разі дострокового погашення частини зобов'язань за кредитним договором, банк самостійно визначав порядок погашення кредитної заборгованості (кредиту, відсотків за користування кредитом, штрафів та пені) згідно п.3.4. кредитного договору.

Достроково внесені ОСОБА_6 платежі банком були зараховані в погашення тіла кредиту, але за умовами кредитного договору, дострокове погашення частини кредиту не позбавляло позичальника обов'язку сплатити відповідний розмір відсотків на залишок заборгованості за кредитом у передбачені умовами договору строки - до 15 числа кожного місяця.

Відповідно до умов п. 6.5. кредитного договору, позивач вправі достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання позичальником умов договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

Станом на 30.04.2015 р. прострочена заборгованість ОСОБА_6 перед банком складала:

- 4749,76 доларів США - заборгованість за тілом кредиту;

- 919,79 доларів США - заборгованість за відсотками.

Вимога про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором від 09.07. була направлена ОСОБА_6 відповідно до умов, визначених кредитним договором (а.с.20,21). Відсутність доказів вручення зазначеної вимоги відповідачу не позбавляє права банк звернутись до суду із відповідним позовом.

З розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що станом на 10.09.2015 ОСОБА_6 має заборгованість по кредиту в сумі 8232,23 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 180853,29 грн.), в тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 4749,76 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 104347,15 грн.), несплачені відсотки у розмірі 1155,72 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 25389,93 грн.), пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків у розмірі 2326,75 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 51116,21 грн.).

Посилання ОСОБА_5 на неврахування банком деяких квитанцій (а.с.188) не спростовує правильність висновків суду першої інстанції, оскільки по справі встановлено, що ОСОБА_6 уклав з банком крім кредитного договору № 014/1179/74/914 від 05.09.2006 року ще один кредитний договір № 014/1179/74/1084 від 29.11.2006 р. (а.с.69, 72, 75-77), а не враховані за даним кредитним договором квитанції не містять посилань на погашення кредиту за кредитним договором № 014/1179/74/914 від 05.09.2006 року або ж відповідного номеру рахунку (а.с.45-51).

Згідно з Додатковою угодою № 1 від 05.09.2006 р. до кредитного договору № 014/1179/74/914 від 05.09.2006 р., сторони домовились, що після отримання Позичальником документа, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомості та оформлення в іпотеку Банку такої нерухомості, процентна ставка за користування кредитом складає 11 відсотків річних (а.с.194).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта (а.с.229-231), 06.12.2010 р. ОСОБА_6 було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно - машиномісце НОМЕР_1, дата державної реєстрації - 27.04.2015 р.; проте договір про передачу ОСОБА_6 в іпотеку банку вказаного нерухомого майна - машиномісця НОМЕР_1 оформлений не був; в Державному реєстрі іпотек значиться лише іпотечний договір на майнові права на машиномісце. Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 також пояснив апеляційному суду, що договір іпотеки на машиномісце як на зареєстроване нерухоме майно між банком та його довірителем укладений не був.

Отже, визначені Додатковою угодою № 1 до кредитного договору № 014/1179/74/914 від 05.09.2006 р. підстави для зменшення процентної ставки за користування кредитом до 11 відсотків річних - відсутні.

Необґрунтованими є також доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення постановлено районним судом в судовому засіданні за першої неявки ОСОБА_6 та його представника, щодо яких немає відомостей про вручення їм судових повісток. Так, в судовому засіданні 05.04.2016 року брали участь представник позивача ОСОБА_8 та представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_5, що підтверджується журналом судового засідання (а.с.196) та аудіозаписом судового засідання. При цьому відповідач ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_5 були повідомлені про час та місце вказаного судового засідання у встановленому законом порядку та строки, що підтверджується розписками про вручення судових повісток (а.с.181-182).

Оскільки в судовому засіданні 05.04.2016 року представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 подав зустрічний позов про припинення договору про надання споживчого кредиту, і зустрічний позов був прийнятий судом першої інстанції до спільного розгляду з первісним позовом, в судовому засіданні була оголошена перерва до 28.04.2016 року для надання представнику банку часу для ознайомлення із зустрічною позовною заявою (а.с.195-196). Про час та місце судового засідання 28.04.2016 року ОСОБА_6 був повідомлений судом у встановленому законом порядку та строки, що підтверджується розпискою про вручення йому судової повістки 08.04.2016 року (а.с.198). Згідно з аудіозаписом судового засідання від 28.04.2016 року, на час розгляду справи заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_5 не надходило. Отже, про час та місце розгляду справи ОСОБА_6 та ОСОБА_5. повідомлялись судом належним чином.

Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що договір припинений на підставі ст.599 ЦК України у зв'язку з виконанням, проведеним належним чином. Оскільки по справі встановлено, що кредитний договір № 014/1179/74/914 від 05.09.2006 р. не був виконаний позичальником в повному обсязі, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені зустрічного позову, з врахуванням вимог процесуального закону щодо меж заявлених позовних вимог.

Оскільки факт об'єднання банком в одній особі кредитора та позичальника у даній справі не встановлено, такі підстави припинення кредитних зобов'язань відсутні. Доводи апеляційної скарги про те, що банк об'єднав в одній особі кредитора за договором про надання споживчого кредиту, набувача цінних паперів за договором купівлі-продажу цінних паперів №848/К/І від 18.08.2006 року, та іпотекодержателя майнових прав, не містять підстав для висновку про припинення кредитних зобов'язань ОСОБА_6, оскільки зазначені обставини не визначені чинним законодавством як підстава припинення таких зобов'язань.

Висновки суду першої інстанції відповідають наявним у справі належним та допустимим доказам, яким дана відповідна оцінка.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом задоволено позовні вимоги на користь неналежного позивача та не вирішено питання про залишення позовної заяви без розгляду, не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам процесуального закону, оскільки юридичною особою є саме ПАТ «Райффайзен банк Аваль», а визначення позивачем в позовній заяві (а.с.4) способу виконання судового рішення шляхом стягнення коштів на користь банку в особі його структурного підрозділу - Київської регіональної дирекції - не суперечить вимогам ЦПК України. Позовна заява до суду підписана від імені юридичної особи уповноваженою на вчинення таких дій особою, що мала відповідні повноваження, оформлені належним чином (копія довіреності - а.с.30).

Питання розподілу судових витрат судом вирішено відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, а визначення способу виконання судового рішення шляхом стягнення коштів на користь банку в особі його структурного підрозділу - Київської регіональної дирекції, як вже зазначено вище, не суперечить вимогам ЦПК України, оскільки юридичною особою є ПАТ «Райффайзен банк Аваль».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: