Справа № 226/1147/17
Провадження № 2/226/464/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.,

при секретарі Тіссен О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирноград справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебуває в шлюбних стосунках з 20 квітня 1991 року. В шлюбі 31 травня 2002року в них народилася донька - ОСОБА_3. В березні 2017року через взаємні непорозуміння та різні погляди на життя вони з відповідачем припинили сімейні стосунки і з зазначеного часу разом не проживають.

Зазначаючи на тому, що збереження шлюбу і відновлення сімейних стосунків є неможливим, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати, відновивши їй дошлюбне прізвище.

В судове засідання сторони не зявилися, надіславши на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. З заяви відповідача слідує, що з позовними вимогами про розірвання шлюбу він згоден.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 квітня 1991 року у відділі запису актів громадянського стану Димитровського виконкому у Донецькій області за актовим записом № 137 (арк.спр. 8). 31.05.2002 року в них народилася донька - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 10).

Із письмових пояснень сторін вбачається, що жодна із них відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає.

Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу.

Досліджені докази по справі з огляду на позицію сторін дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу.

Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб слід розірвати.

Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спору майнового характеру чи спору про місце проживання дитини між сторонами не існує.

Враховуючи положення ст.113 Сімейного Кодексу та бажання позивачки після розірвання шлюбу носити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе відновити їй дошлюбне прізвище «Вірясова».

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.104 п.2, 105 п.3, 110 п.1, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 209, 212- 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (до шлюбу Вірясова), зареєстрований 20 квітня 1991 року у відділі запису актів громадянського стану Димитровського виконкому у Донецькій області за актовим записом № 137, розірвати, відновивши позивачці дошлюбне прізвище «Вірясова».

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Клепка Л.І.