Справа № 467/97/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Сіваченко Ю.І.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 березня 2009 року його було обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України у звязку з тим, що він був поручителем ОСОБА_2, в якого була заборгованість перед ЗАТ «ОСОБА_3 Аваль» за кредитом у сумі 21754,45 грн. На сьогоднішній день ОСОБА_2 виконав грошові зобовязання перед банком в повному обсязі, а тому підстав для вжиття відносно нього примусових заходів виконання ухвали суду щодо його обмеження у праві виїзду за межі України, не вбачається. Просив скасувати ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 березня 2009 року про тимчасове обмеження прав боржника у праві виїзду за межі України відносно нього.

У судовому засіданні заявник підтримав заяву, просив її задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали заяви, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачає, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України».

Положенням п. 5 ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань .

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Стаття 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Зокрема, в ч.1 цієї статті вказано, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, у разі виконання боржником відповідних зобов'язань, а також у зв'язку із закінченням виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить постанову про скасування заходів примусового виконання рішення, у тому числі, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації ДПС для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 березня 2009 року по справі № 6-15/09 було задоволено подання виконуючого обовязки начальника відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції в Миколаївській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту до повного виконання боржником рішення суду.

Згідно довідки начальника Арбузинського відділення ООД АТ «ОСОБА_3 Аваль» № Д2-В40-3 від 01.02.2017 року кредитна справа за № 8189 від 12.07.2006 року відносно ОСОБА_2 станом на 31.01.2017 року закрита, заборгованість перед банком відсутня (а.с.12). Поручителем по даній справі був заявник ОСОБА_1

З довідки про відсутність боргів № 678/4 від 31.01.2017 року, виданої Арбузинським районним відділом ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, вбачається, що на виконанні у даному відділі не знаходяться виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичних та юридичних осіб боргу (а.с. 13).

Відповідно до повідомлення № 15764 від 02.03.2017 року Автозаводського відділу ДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області, наданого на запит Арбузинського районного суду Миколаївської області № 1182/17 від 22.02.2017 року, встановлено, що на виконанні у Автозаводського відділу ДВС міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-646, виданого 12.01.2009 року Арбузинським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованості у сумі 21754,45 грн. Згідно бази даних АСВП 16.10.2009 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. Саме виконавче провадження відносно заявника було знищено у звязку із закінченням строку зберігання (3 роки) відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, що підтверджується копією акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення.

У судовому засіданні встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) Закону України «Про виконавче провадження» відносно ОСОБА_1 жодним відділом ДВС не виносилася, заходи примусового виконання рішення не скасовувалися.

Нормами ЦПК України, Законами України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та «Про виконавче провадження» не передбачено можливості скасування установленого ухвалою суду тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України шляхом подачі цією особою заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до п. 5 розділу ХIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: повернення виконавчого документа до суду, який його видав, на підставі частини першої статті 38 Закону; закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів.

З розясень, які містяться в інформаційному листі Верховного Суду України від 01 лютого 2013 року «Судова практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» видно, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, оскільки, виходячи зі змісту ст. 377-1 ЦПК України, згаданою нормою не передбачено порядку скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

У контексті наведеного у суду відсутні правові підстави для задоволення заяви, в зв'язку з чим заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 209, 210, 293, 377-1 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 5 (пяти) днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В. Явіца