21.09.2017 227/2847/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2017 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Левченка А.М.,
при секретарі - Черкасової О.В.,
позивача - ОСОБА_1,
представників позивача - ОСОБА_2,
третьої особи - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білозерської міської ради, третя особа: ОСОБА_3, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-
ВСТАНОВИВ:
06 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просив визначити йому, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, додатковий строк тривалістю у два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, яка померла 19 грудня 2011 року.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що 19 грудня 2011 року померла ОСОБА_5, яка була його бабусею, після її смерті залишилось спадкове майно. За життя бабуся заповіт не складала. Її дочка ОСОБА_3, яка є його матірю, за оформленням спадкових прав на майно померлої, тому він має право на оформлення спадщини як спадкоємець за законом. Чоловік та син бабусі померли, більше дітей, рідних братів і сестер не має, за оформлення спадщини після її смерті ніхто не звертався. 7 липня 2017 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як був пропущений строк для прийняття спадщини. Вказав, що не звернувся у встановлений строк до нотаріальної контори своєчасно у звязку з тим, що бабуся на момент смерті фактично мешкала з ним, оскільки хворіла і за декілька років до смерті стан її здоровя почав погіршуватися, згодом втратила зір і згодом не змогла жити без сторонньої допомоги, тому у 2010 році з він з матірю забрав бабусю до себе, що доглядати її. Так, оскільки бабуся на момент смерті проживала разом з ним, то вважав, що прийняв спадщину, проте, в подальшому виявилося, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, бо місце реєстрації та проживання спадкодавці є різними. Вважає, що пропустив строк з поважних причин.
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просили задовольнити їх у повному обсязі, надали пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві.
Третя особа у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти їх задоволення не заперечувала.
Відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду через канцелярію з заявою про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримує.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позовтаким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні обставини справи.
11 червня 1960 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 і після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка «Курилова».
19.12.2011 року у віці 72 роки померла ОСОБА_5, про що Виконкомом Золотоколодязької сільської ради Добропільського району Донецької області в Книзі реєстрації смертей 21.12.2011 року зроблено відповідний актовий запис за №40 та видано свідоцтво про смерть серії І-НО №591345.
31 травня 1962 року народилась ОСОБА_8, матірю якої записана ОСОБА_5, що підтверджуться копією свідоцтва про народження серії ІІ-КИ №370772.
19 жовтня 1985 року ОСОБА_9 уклала шлюб і взяла прізвище «Клопотар», що вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії ІV-НО№398206.
Таким чином, матірю ОСОБА_3 є померла ОСОБА_5.
29 липня 1991 року народився ОСОБА_1, матірю якого вказана ОСОБА_3, що вбачається з свідоцтва про народження серії VІІІ-НО №356922.
Отже, ОСОБА_5 є рідною бабусею по матері ОСОБА_1.
При цьому суд встановив, що 25 березня 1994 року у віці 57 років помер ОСОБА_10, який був чоловіком спадкодавиці ОСОБА_5, а 28 вересня 2004 року помер ОСОБА_11, який був її сином. Зазначене підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії І-НО №306627 та свідоцтва про народження серії ІІ-КИ №370770, свідоцтва про смерть серії І-НО №817869 відповідно.
Відповідно до свідоцтва про право власності від 25 грудня 2008 року, виданого згідно з розпорядженням органу приватизації від 25.12.2008 №685/1698, Відділом з житлових питань та управління комунальною власністю Добропільської міської ради було посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, дійсно належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_5.
Вказана квартира на праві приватної власності за номером 23 в книзі 17/стор 365 була зареєстрована за ОСОБА_4, що підтверджене копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №222312265 від 20.03.2009 року, що виданий Добропільським бюро технічної інвентаризації.
Зазначене також вбачається з копії технічного паспорту на квартиру №32 в житловому будинку №23 по вулиці Будівельна міста Білозерське від 08.12.2008 року, виданого Добропільським бюро технічної інвентаризації, інвентаризаційна справа №221/2, та копією домової книги на вказану квартиру, що містяться в матеріалах справи і досліджені судом.
Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.07.2017 року №487/02-31, складеної приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_12, 07 липня 2017 року громадянин ОСОБА_1 подав особисто заяву про бажання прийняти спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру №32 у багатоквартирному житловому будинку №23 по вулиці Будівельній в місті Білозерське міста Добропілля Донецької області. Щодо майна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 19.12.2011 року, на підставі вказаної заяви була відкрита спадкова справа №121/2017. Однак, йому було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 19.12.2011 року, бо видача свідоцтва про право на спадщину за законом на імя громадянина ОСОБА_1 неможлива, тому що строк подання заяви про прийняття спадщини терміном у шість місяців, встановлений ст.. 1270 ЦК України, ним пропущений.
Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №49017687 від 08.09.2017 року, за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті спадкодавця - ОСОБА_5, приватним нотаріусом ОСОБА_12 07.07.2017 року була відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 60899297 та номером у нотаріуса 121/2017. Інші особи, крім ОСОБА_1, з заявами про прийняття спадщини не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.
З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) №49017723 від 08.09.2017 року, виданої приватним нотаріусом ОСОБА_12, заповіт спадкодавцем ОСОБА_5, не складався.
Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, прийнятого Судовою палатою у цивільних справах при розгляді справи № 6-85 цс 12 від 26.09.2012 року, правила ч. 3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.
Оскільки однією з загальних засад цивільного законодавства згідно ст. 3 ЦК України є судовий захист цивільного права та інтересу, а Законом України „Про судоустрій і статус суддів" визначено, що метою здійснення правосуддя є захист прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, тому суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду у відповідності до ст. 3 ЦПК за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових.
Згідно копії паспорту серії ВС 663285, виданого Добропільським МРВУМВС України в Донецькій області 04 січня 2001 року, ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно копії паспорту серії ВК 472986, виданого Добропільським МВГУМВС України в Донецькій області 30 січня 2008 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Враховуючи, шо причиною прокуску строку для для подання заяви про прийняття спадщини, було субєктивне уявлення позивача про прийняття ним спадщини з підстав, які грунтуються на положенні ч. 3 ст. 1268 ЦК України, суд вважає таку поведінку позивача добросовісною, а тому визнає поважною причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлює позивачу додатковий строк.
Керуючись ст.ст. 1270,1272 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Білозерської міської ради, третя особа: ОСОБА_3, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.
Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, додатковий строк тривалістю у два місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, яка померла 19 грудня 2011 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Добропілський міськрайонний суд Донецької області особами, які брали участь у справі, протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Левченко

21.09.2017