Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/1882/17 Головуючий у 1-й інст. Гумен Н. В.
Категорія 41 Доповідач Трояновська Г. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючого-судді: Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом та просив визнати недостовірною негативну інформацію поширену в листі ФОП ОСОБА_2 від 02.02.2017 року, надісланого на адресу ПАТ ЕК «Житгомиробленерго», зобовязати ФОП ОСОБА_2 у місячний термін після набрання рішення суду законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення відповідного листа на адресу ПАТ ЕК «Житомиробленерго», Органів Національної поліції, Служби безпеки України та Прокуратури Житомирської області, стягнути моральну шкоду в сумі 8193, 00 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування вимог зазначив, що з 25.04.2016 року працює в.о. начальника Енергоінспекції Житомирського РЕМ ПАТ ЕК «Житомиробленерго» та входить до складу робочої комісії з розгляду актів про порушення споживачами Правил користування електричною енергією. 25.01.2017 року на засіданні вказаної комісії у присутності відповідача ФОП ОСОБА_2 було розглянуто Акт порушення Правил користування електричною енергією від 16.01.2017 року за наслідками перевірки на обєкті відповідача, де було проведено візуальний огляд приладу обліку. 02.02.2017 року на адресу ПАТ ЕК «Житомиробленерго» надійшов лист від ФОП ОСОБА_2, в якому останній звинуватив позивача, як члена комісії, у вимаганні грошових коштів у розмірі 2000 доларів США за вирішення питання стосовно вказаного Акту, а також повідомив, що позивач начеб-то погрожував йому у разі неотримання зазначених коштів нарахувати штрафні санкції у розмірі близько 200 000,00 грн. Також відповідач направив звернення із такою ж інформацією до Органів Національної поліції, Служби безпеки України та Прокуратури Житомирської області. Внаслідок поширення ФОП ОСОБА_2 цієї інформації у нього, як у керівника структурного підрозділу, можуть зіпсуватися стосунки із підлеглими, оскільки така інформація порочить його честь гідність та ділову репутацію, у звязку із чим він позбавлений можливості реалізації здібностей у професійній діяльності, що завдає йому глибоких моральних страждань. Виходячи із наведеного, просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 липня 2017 року позов задоволено частково. Визнано недостовірною негативну інформацію, поширену у листі ФОП ОСОБА_2 від 02.02.2017 року, надісланого на адресу Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» та зобов'язано його у місячний термін після набрання рішенням суду законної сили, спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення відповідних листів на адресу ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» та Головного Управління Національної поліції в Житомирській області. Стягнуто моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Зокрема зазначає, що позивачем чітко не сформульовано, якою саме інформацією, зазначеною у листі, здійснюється негативний вплив на його честь, гідність, не конкретизовано, які висловлювання не відповідають дійсності, також посилається на те, що відомості, які просить позивач спростувати, є його оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню. Разом з тим, зазначає, що звернення із заявою до правоохоронних органів про здійснення перевірки в установленому законом порядку, не є підставою для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 25.04.2016 року ОСОБА_1 працює виконуючим ообовязки начальника Енергоінспекції Житомирського РЕМ ПАТ ЕК «Житомиробленерго» (а.с. 6).

Розпорядженням Житомирського РЕМ ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» від 16.01.2016 року його включено до складу робочої комісії з розгляду актів про порушення споживачами Правил користування електричною енергією (а.с. 7).

Під час здійснення перевірки на обєкті за адресою: м. Житомир, пров. Парниковий, 8, що перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_2, були виявлені порушення Правил користування електричною енергією, про що складено Акт № 015680 від 16.01.2017 року (а.с. 8). В подальшому, 25.01.2017 року зазначений акт розглянуто на засіданні комісії з розгляду актів про порушення споживачами Правил користування електричною енергією в присутності відповідача, за наслідками якого прийнято рішення про його правомірність та здійснення розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію після проведення експертизи пошкодженого приладу обліку. Зазначені обставини підтверджуються Протоколом засідання комісії з розгляду Актів про порушення ПКЕЕ №938 від 25.01.2017 року (а.с. 9).

02.02.2017 року на адресу ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» надійшов лист, в якому ОСОБА_2 вказує, що «25.01.2017 року комісія у складі заступника начальника Житомирського РЕМ ОСОБА_3 та начальника енергоінспекції ОСОБА_1 та інших осіб склала на мене акт про порушення. Разом з тим, мені було запропоновано вирішити питання «мирним шляхом, заплативши за це 2000 доларів США ». Крім того зазначає, що у разі незгоди вирішити питання мирним шляхом, його попередили про нарахування штрафу у розмірі 200 000,00 грн. Також у листі міститься повідомлення про направлення копій цього листа до органів Національної поліції, СБУ та прокуратури Житомирської області (а.с. 5).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив із того, що з огляду на надані сторонами докази, викладена у листі відповідача на адресу ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» інформація не знайшла свого підтвердження та є негативною і недостовірною, і такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача. Таким чином, поширенням щодо позивача недостовірної інформації у листі останньому було завдано моральної шкоди, розмір якої оцінено у 1000 грн.

Разом із тим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність тверджень відповідача, що зміст надісланого ним листа на адресу роботодавця позивача містить оціночні судження, а не поширення неправдивої інформації в розумінні положень ст. 47-1 ЗУ «Про інформацію», так як доведення цієї інформації призвело до перевірки правоохоронними органами, висновок якого спростовує твердження відповідача.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає що вони відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Так, частиною 4 ст. 32 Конституції України кожному громадянину гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честі і гідність інших осіб.

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно розяснень викладених в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій ( наприклад, порушення принципів моралі правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно зі ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

При розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-якій спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право ( п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Верховний Суд України у п.16 постанови Пленуму № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи» роз'яснив, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей), де зазначено, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні

відомості про недодержання законів посадовими або службовими

особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких

відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх

перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами.

Тому такі звернення не можуть вважатися поширенням відомостей, які

порочать честь, гідність чи ділову репутацію.

В апеляційній скарзі зазначено, що звертаючись із листом до Голови правління ПАТ «ЕК Житомиробленерго» та до Головного Управління Національної поліції в Житомирській області, ФОП ОСОБА_2 реалізував своє конституційне право, передбачене статтею 40 Конституції, а не поширював недостовірну інформацію.

При цьому в апеляційній скарзі міститься посилання на правову позицію, викладену в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Сірик проти України» (Заява №6428/07) від 31 березня 2011 року, в якій ЄСПЛ зазначив, що заявник надіслала свою скаргу щодо Є. до державного органу, підлеглою якого остання була, приватним листом і не оприлюднювала його. Суд повторює, що одним із принципів верховенства права є те, що громадяни повинні мати можливість повідомляти компетентних посадових осіб держави про поведінку службовців, яка їм видається неправомірною або незаконною.

Такі доводи є обгрунтованими в частині повідомлення інформації, яка міститься і листі ФОП ОСОБА_2 щодо дій позивача, доведеної до відома Головного Управління Національної поліції в Житомирській області, оскільки до компетенції правоохоронних органів входить обовязок здійснити перевірку щодо викладених в листі обставин.

Відтак, відповідач ФОП ОСОБА_2 скористався своїм конституційним правом на звернення до правоохоронних органів із заявою на неправомірні дії позивача, перевірку яких здійснив уповноважений на це правоохоронний орган.

Проте, ПАТ «ЕК Житомиробленерго» не є державним органом та тим органом, до компетенції якого відноситься перевірка звернень громадян щодо правомірності чи неправомірності дій осіб.

Вказане підтверджується самим ПАТ «ЕК «Житомиробленерго», яке у листі на адресу ФОП ОСОБА_2 зазначило, що подана інформація містить ознаки кримінального правопорушення і її перевірка віднесена до компетенції виключно правоохоронних органів (а.с. 45).

Проте, як встановлено судом, зазначена інформація була поширена серед працівників ПАТ «ЕК «Житомиробленерго».

Разом із тим, за результатами перевірки від 18.04.2017 року, проведеної Відділом протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки УЗЕ в Житомирській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України в Житомирській області відомості по матеріалах за зверненням ОСОБА_2 до Головного Управління Нацполіції в Житомирській області з приводу неправомірних дій заступника начальника Житомирського РЕМ ОСОБА_3 та начальника енергоінспекції Житомирського РЕМ ОСОБА_1 не знайшли свого обєктивного підтвердження (а.с. 65).

А тому, виходячи із наведеного, викладена у листі ФОП ОСОБА_2 інформація у розумінні зазначених вище норм є недостовірною.

З огляду на наведене суд першої інстанції обґрунтовано поклав на відповідача обовязок спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення відповідного листа на адресу ПАТ «ЕК «Житомиробленерго», проте помилково зобовязав відповідача спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення листа на адресу Головного Управління Національної поліції в Житомирській області, оскільки до компетенції вказаного органу входить здійснення перевірки звернень громадян про неправомірність дій інших осіб.

На підставі положень ст. 23, 280 ЦК України, розяснень, викладених у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки він зазнав душевних страждань, у зв'язку з поширенням відповідачем за місцем його роботи недостовірної інформації, яка полягає в приниженні його честі та ділової репутації і при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди виходив з вимог розумності та справедливості, а тому обгрунтовано частково задовольнив вимоги позивача, стягнувши з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Враховуючи те, що суд першої інстанції помилково зобовязав ФОП ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення листа на адресу Головного Управління Національної поліції в Житомирській області, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні з виключенням з резолютивної частини рішення посилання на цю обставину.

В решті рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 , 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 липня 2017 року змінити, виключивши з третього абзацу резолютивної частини рішення словосполучення «та Головного Управління Національної поліції в Житомирській області».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді