У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8, про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Харківської області від 16 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8, про стягнення з відповідача на її користь аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн з урахуванням індексації, з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування вимог ОСОБА_6 посилалася на те, що з 14 грудня 2007 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу має сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, у добровільному порядку допомагати відмовляється. Також вказує, що відповідач отримує пенсію, є засновником іноземної фірми, яка зареєстрована у Словацькій Республіці, має у власності три квартири у м. Харкові, які здає в оренду іншим особам. Також зазначає, що відповідач з моменту спільного проживання і до цього часу професійно займається нумізматикою та очолює громадську організацію «Харківський обласний клуб колекціонерів», займається організацією виставок та аукціонів, систематично здійснює купівлю-продаж предметів нумізматики, що приносить йому постійний дохід у великих розмірах. За вказаних обставин вона вимушена звернутися до суду за захистом прав та законних інтересів малолітніх дітей.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на малолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 000 грн щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з 17 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції змінено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 на дитину ОСОБА_9, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, аліменти щомісячно у розмірі Ѕ частини усіх видів його заробітку (доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народився син - ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1. Згідно з копії свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони з 14 грудня 2007 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського обласного управління юстиції.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 липня 2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Малолітня дитина ОСОБА_9 проживає разом із матір'ю.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням обставин, викладених у ч. 1 ст. 182 цього Кодексу.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст. 150 СК Україниобов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Вирішуючи спір та стягуючи з відповідача аліменти на малолітнього сина у сумі 1 000 грн., суд першої інстанції правильно виходив із того, що за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем відповідач спроможний сплачувати аліменти саме у такому розмірі, та врахував, що останній може надавати щомісячно матеріальну допомогу іншій своїй дитині у розмірі майже 1 000 грн., та, взявши до уваги правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, дійшов обґрунтованого висновку про визначення аліментів у твердій грошовій сумі.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вищевикладені обставини справи та вимоги закону уваги не звернув, висновки суду першої інстанції не спростував та ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо його законності й обґрунтованості.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи й скасоване апеляційним судом помилково.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 335, ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 16 лютого 2016 року скасувати і залишити в силі рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко С.О. Карпенко Г.І. Мостова