Справа № 0827/2486/17
Пр. № 2/336/1560/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду с позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини, який уточнила 22 травня 2017 року..

В заяві (а. с. 25) вказує, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 16 липня 2011 року по 2 червня 2014 року. Сторони є батьками дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на утриманні позивача, а з відповідача на підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 26.03.2015 року провадиться стягнення аліментів на користь позивача на утримання сина у сумі 400 грн. на місяць.

Оскільки через зниження споживчих можливостей населення України отримуваних за рішенням суду аліментів позивачу не вистачає для організації життєдіяльності власної, а також її дітей, батьком одного з яких є відповідач, просить змінити розмір аліментів з 400 грн. на одну четверту частину заробітку позивача, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи своєї довірительки, просить про ухвалення рішення на її користь.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що передбачених законом підстав для зміни розміру аліментів немає, оскільки не змінився ані майновий, ані сімейний стан сторін, як не погіршилося і не покращилося здоровя будь-кого з них. Вимоги про стягнення аліментів в частці від доходу відповідача є неспроможними і незаконними, оскільки саме відсутність у відповідача стабільного, регулярного заробітку, який він не набув і на час вирішення цього спору, зумовило скасування рішення суду першої інстанції про стягнення аліментів в розмірі ? частини доходу і ухвалення судом апеляційної інстанції рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Таким чином, спір між сторонами про розмір і спосіб стягнення аліментів вирішений рішенням суду, яке набрало законної сили і яке не оскаржувала позивач. За умови, що відсутні передбачені законом підстави для зміни цього розміру, немає підстав і для задоволення позову

Що стосується тверджень представника позивача про майнові труднощі, які випробовує його довірителька, а також про зростання рівня законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дитини в той час, як вона повязана отриманням аліментів в твердій сумі, що знецінюється кожного дня, то законом передбачено проведення індексації аліментів, які стягнуті у твердій сумі.

У звязку з викладеним просить про відмову в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з таких міркувань.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) (а. с. 10-12). Вказане рішення в частині виду стягнутих аліментів скасовано рішенням суду апеляційної інстанції і ухвалено нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісяця (а. с. 13-15).

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них.

Як випливає з наведеної норми законодавства, підставою для зміни розміру аліментів за позовом батьків дитини є певні обставини.

Спрямовуючи свої вимоги в русло правовідносин, які внормовані згаданою статтею сімейного законодавства, позивач між тим не лише не надає доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя одержувача або платника аліментів, а навіть не посилається на такі обставини, обґрунтовуючи свої вимоги знеціненням національної валюти.

За вказаних обставин суд, не вбачаючи передумов для ініціювання зміни розміру аліментів, не вбачає підстав для задоволення позову.

Більш того, спір між сторонами про стягнення аліментів вирішений рішенням суду, яке набрало сили в момент проголошення і не оскаржувалось сторонами в касаційному порядку.

Підставою для скасування рішення місцевого суду стала відсутність у відповідача постійного доходу, що і зумовило присудження матері дитини у відповідності до ч. 1 ст.184 СК України аліментів в твердій грошовій сумі.

У звязку з викладеним, за тих обставин, що матеріальне становища відповідача, як встановлено судом, не змінилося і він не набув стабільного заробітку, ухвалення рішення в цій справі на користь позивача посягало б на зміст рішення, яке вирішило правовідносини сторін і набрало сили закону, а це є неприпустимим.

І хоча частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, проте для подання такого позову необхідно доведення отримання платником аліментів регулярного заробітку (доходу), але ці обставини, як зазначено, судом встановлені не були.

Оцінюючи твердження представника позивача про знецінення грошових коштів як підставу для зміни виду аліментів, суд виходить з тих самих міркувань про те, що ці обставини не є передумовою для такої зміни.

Разом з тим відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а за змістом ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У звязку з викладеним суд вважає, що ці твердження позивачу належить спрямовувати в русло вирішення питань, повязаних з виконанням судових рішень.

Керуючись ст. ст. 181-184, 192 СК України, ст. ст. 10, 59, 59-61, 212-215, 223, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива