Справа № 559/2825/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

в особі секретаря Протас Ю.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Дубно матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 31 жовтня 2014 року померла її мама ОСОБА_3 , яка на день смерті була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

В спадщину після померлої ОСОБА_3 позивачка вступила своєчасно шляхом фактичного прийняття спадщини, володінням майном померлої.

Крім фактичного прийняття спадщини, вона разом зі спадкодавцем постійно проживала в одному будинку з народження та зареєстрована в ньому.

Крім неї спадкоємцем на прийняття спадщини є її батько ОСОБА_2, який відмовився від своєї частки спадкового майна на її користь.

До маси спадкового майна крім житлового будинку увійшла земельна ділянка загальною площею 2,47 га згідно отриманого при житті ОСОБА_3 державного акта на право власності на землю серії РВ № 02210 реєстраційний № 1892 від 28.12.1999 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Сатиївської сільської ради Дубенського району Рівненської області.

Як спадкоємець за законом першої черги позивачка фактично прийняла спадщину в установлений законом строк, проте позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на землю, в зв»язку з його втратою.

На запит адвоката управлінням Держгеокадастру у Дубенському районі Рівненської області від 30.11. 2016 року № 29- 1705- 0.5- 2749/2 16 було надано відповідь про те, що на ім»я ОСОБА_3 обліковується державний акт на право власності на землю серії РВ 02210, реєстраційний № 1892 від 28.12.1999 року.

Просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.

В судове засідання сторони не з"явились. Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Згідно поданих заяв позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнав повністю.

В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 праві власності належала земельна ділянка, площею 2,47 га. згідно державного акта на право власності на землю РВ 02210, реєстраційний № 1892 від 28.12.1999 року (а.с.11).

ОСОБА_3 померла 31 жовтня 2014 року, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.3). Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй земельну ділянку.

За життя ОСОБА_3 не склала заповіту. Їх родинні відносини підтверджуються копією свідоцтва про народження, в якому матір'ю позивачки зазначена ОСОБА_3 та копією свідоцтва про одруження, внаслідок чого позивачка змінила прізвище на «Лачина»(а.с.4). Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині немає. Відповідач по справі ОСОБА_2 відмовився від своєї частки спадщини на користь дочки, про що свідчить його заява від 10 серпня 2015 року, посвідчена секретарем Сатиївської сільської ради, Дубенського р-ну (а.с.9). Позивачка в спадщину вступила своєчасно шляхом управління спадковим майном. Іншими особами право позивачки на спадкове майно не оспорюється.

За повідомленням нотаріуса Другої Дубенської Державної нотаріальної контори позиваці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на належне померлій матері майно (а.с.14).

Статтями 328, 392 ЦК передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачки є втрата державного акта про право на земельну ділянку, хоча право власності на вказане майно ніким не оспорюється, а тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права власності на таке майно.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 3,6,57,60,212,215 ЦПК України, ст.ст.328, 381,386, 1217,1220,1222,1223,1258,1261,п.3 ст.1268 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку, площею 2.47 га, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, серії РВ 02210, реєстраційний № 1892 від 28.12.1999 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Сатиївської сільської ради після померлої 31 жовтня 2014 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: