Броварський міськрайонний суд Київської області
м.Бровари № справи 361/8742/15-ц
№ провадження 2/361/233/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарях Срібній Ю.О., Брейкіній Л.М., Шевчук Я.О., Лелека В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Прокуратури Київської області, Державної казначейської служби України про визнання фактів порушення конституційних прав потерпілої особи правоохоронними органами при розслідуванні кримінальної справи та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Броварської міжрайонної прокуратури Київської області, Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, в якому просив визнати факт порушення його конституційних прав відповідачами при провадженні кримінальної справи № 57-720, в якій він є потерпілим, та стягнути з відповідачів завдану йому моральну шкоду в розмірі 60 000 грн.

Позовні вимоги позивач вмотивував тим, що прокурором міжрайонної Броварської прокуратури ОСОБА_2 30 вересня 1997 року було порушено кримінальну справу № 57-720 щодо посадових осіб АТ «Українська інвестиційна компанія «Приватна справа» за ст.143, ч.1 ст.148-8 КК України (1960 р.), розслідування кримінальної справи було доручено слідчому відділу Броварського РВ ГУ МВС України в Київській області. У подальшому склад злочинів був перекваліфікований на ч.4 ст. 190, ч.1 ст.223 КК України (2001р.).

В ході розслідування було встановлено, що посадові особи вказаного Товариства ошукали близько мільйона громадян, шахрайським шляхом заволодівши їх грошовими коштами та іншими цінностями. Зокрема позивач ОСОБА_1 вклав в дане Товариство свої трудові заощадження і майнові права, бажаючи захистити свої гроші від інфляції, але наприкінці 1997 року АТ «Українська інвестиційна компанія «Приватна справа» зникло, залишивши своїх інвесторів, в тому числі позивача з неіснуючими на біржовому і фінансовому ринках акціями компанії. Відтак, позивач вважає себе поряд з іншими громадянами потерпілим від даних злочинів.

В тексті позову ОСОБА_1 стверджує, що досудове розслідування перші декілька років здійснювалось, але неефективно, а у подальшому протягом понад десять років слідчі лише імітували розслідування, фактично нічого не робили; в матеріалах кримінальної справи є документи, датовані лише до 2013 року, за 2013-2015 роки відсутні будь-які документи, що на думку позивача свідчить про бездіяльність і саботаж розслідування. При цьому посилається на те, що слідство свідомо скоротило період вчинення злочинів з пяти (1993-1997рр.) до двох (1994-1995рр.); а також кількість потерпілих з мільйона до 37 тисяч осіб; основний підозрюваний ОСОБА_3 лише один раз викликався на допит до слідчого, хоча його місце знаходження було відоме; вважає, що особа, яка вчинила дані злочини, була відома і слідчому органу і прокуратурі, і були всі підстави для притягнення винних осіб до відповідальності, чого зроблено не було.

Позивач стверджує, що прийняті слідчим органом постанови є незаконними. Слідчі неодноразово незаконно закривали провадження у кримінальній справі, чи зупиняли її розслідування в зв'язку з невстановленням осіб, які вчинили злочин, не повідомивши про це потерпілих.

Позивач стверджує, що при провадженні кримінальної справи № 57-720 він був позбавлений можливості оскаржувати постанови слідчого, бездіяльність слідчих і прокурорів, оскільки жодних повідомлень від слідчих органів і від прокуратури він, як потерпілий не отримував. Вважає, що внаслідок недбалості і неналежного розслідування кримінальної справи та внаслідок неналежного контролю за досудовим розслідуванням кримінальної справи прокуратурою, його права як потерпілого від злочину порушені, що завдало позивачу моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, які він зазнав у зв'язку з неповагою правоохоронних органів і прокуратури до його конституційних прав; постійних стресах, які спровокували рецедив хвороби нирок, викликали прогресуюче погіршення здоровя, що має результатом частих звернень до лікарів та значних грошових витрат на придбання ліків.

Розмір завданої йому моральної шкоди позивач обгрунтовує тим, що щомісячно на ліки він витрачав 500 грн. 00 коп., а за десять років його страждань загальна сума склала 60 000 грн.00 коп., які він просить стягнути з прокуратури Київської області через Державну казначейську службу України

В ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 неодноразово уточнював свої позовні вимоги. Згідно останньої редакції позовної заяви ОСОБА_1 зазначив відповідачами :Держава Україна в особі Прокуратури Київської області та Державне казначейство України, яке є органом, через який буде здійснюватись виплата йому грошових коштів за рішенням суду у разі задоволення позову про відшкодування моральної шкоди.

За клопотанням позивача відповідно ухвали суду від 19.05.2017 року прийнято відмову від позову в частині позовних вимог до Головного Управління Національної поліції Київської області та провадження в цій частині позову закрито.

В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, пояснення надав аналогічні викладеним в текстах позовних заяв.

Представник прокуратури Київської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити, надавши заперечення на позов, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, а також зазначила, що позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами заподіяння йому моральної шкоди та наявності причинного зв'язку між рішеннями, діями або бездіяльністю органів прокуратури і моральною шкодою, яку він вважає, що йому заподіяно.

Представник Державної казначейської служби України в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити та надала заперечення на позов в яких зазначає, що позивачем не обгрунтовано чим підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань, якими обставинами чи якими діями ( бездіяльністю) відповідача вони заподіяні.

Суд заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2014 року у позові ОСОБА_1, а також ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Броварської міжрайонної прокуратури Київської області, слідчого відділу Броварського РВ ГУ МВС України у Київській області, третя особа: Державна скарбниця України у Київській області про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальними діями невстановлених осіб, відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог і відсутності законних підстав для його задоволення. Зхідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 12 березня 2015 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2014 року- залишено без змін.

Рішенням від 31 січня 2015 року Броварського міськрайонного суду Київської області задоволено позов ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7 до Броварської міжрайонної прокуратури Київської області, слідчого відділу Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області з обслуговування м. Бровари та Броварського району, третя особа: головне управління Державної казначейської служби України в Київській області про визнання фактів порушення конституційних прав потерпілих осіб державними правоохоронними органами при розслідуванні кримінальної справи та відшкодування моральної шкоди, та на Головне управління Державної казначейської служби України в Київській області за рахунок коштів державного бюджету зобовязано здійснити на користь позивачів, в тому числі на користь ОСОБА_1, виплату в розмірі по 5 000 грн. кожному в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21 травня 2015 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено. Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог і відсутності законних підстав для його задоволення.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2016 року провадження в даній справі було закрито за пунктом 2 частини 1 ст.205 ЦПК України, враховуючи наявність вказаних двох судових рішень.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від13 липня 2016 року ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2016 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. При цьому апеляційний суд виходив з того, що в даних справах не тотожні сторони, а тому судом не вірно застосовано п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Відповідно ч.3.ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В даному випадку суд, керуючись вищевказаною нормою ЦПК України, бере до уваги обставини, встановлені вищевказаними судовими рішеннями, що набрали законної сили.

30 вересня 1997 року прокурором Броварського району Грицаєнко Л.Р. порушена кримінальна справа № 57-720 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.148-8, ст.143 КК України 1960 року - за фактами порушення випуску (емісії) та обігу цінних паперів і шахрайства з боку службових осіб АТ «Українська інвестиційна компанія «Приватна справа».

01 лютого 2003 року слідчим СВ Броварського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_13 склад злочинів перекваліфіковано на ст.ст. 190, 223 ч. 1 КК України в редакції 2001 р., як шахрайство, вчинене повторно, в особливо великих розмірах, організованою групою.

30 грудня 2003 року кримінальна справа слідчим СВ Броварського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_14 закрита за відсутністю в діях службових осіб АТ «Українська інвестиційна компанія «Приватна справа» складу зазначених злочинів.

Прокурором області постанову про закриття кримінальної справи 19 квітня 2004 року скасовано.

30 липня 2007 року начальником СВ Броварського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_15 розслідування кримінальної справи зупинено на підставі п.3 ч.1 ст.206 КПК України, у звязку з не встановленням осіб, які вчинили злочин.

02 липня 2010 року заступником Броварського міжрайонного прокурора Бургелою О.В. скасовано постанову про зупинення кримінальної справи та направлено до Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області для організації подальшого досудового слідства.

Згідно листа від 14 грудня 2010 року заступника Броварського міжрайонного прокурора Київської області, - вивченням кримінальної справи №57-720 за фактом порушення випуску та обігу цінних паперів та шахрайства за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.148-8 та ст.143 КК України (в редакції 1960 р.) у Броварській міжрайонній прокуратурі встановлено, що досудове слідство у справі проводиться тривалий час та зводиться до формального надання запитів, вказівки Броварської міжрайонної прокуратури до теперішнього часу не виконані, а тому 14 грудня 2010 року за неналежне виконання службових обовязків відносно начальника СВ Броварського МВ ГУМВС України Київської області ОСОБА_16 порушено дисциплінарне провадження.

10 лютого 2011 року кримінальну справу прийнято до провадження слідчим СВ Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_17 05 травня 2011 року слідчим Лукіяновою М.Д. за результатами розслідування вказаної кримінальної справи винесено постанову, погоджену заступником Броварського міжрайонного прокурора, про направлення справи до суду для вирішення питання про її закриття за закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2011 року на підставі даної постанови закрито справу за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 квітня 2012 року постанову Броварського міськрайонного суду Київської області скасовано.

Постановою слідчого СВ Броварського РВ ГУ МВС України від 05 травня 2012 року, погоджену прокурором, кримінальну справу №57-720 передано до суду для її закриття за давністю притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2012 року відмовлено у закритті кримінальної справи №57-720, а вказану кримінальну справу направлено для проведення подальшого розслідування.

Постановою слідчого СВ Броварського РВ ГУ МВС України від 02 липня 2012 року, погоджену заступником Броварського міжрайонного прокурора, кримінальну справу №57-720 передано до суду для її закриття за давністю притягнення до кримінальної відповідальності.

Постановою від 01 серпня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області розглянув дану постанову про закриття кримінальної справи №57-720, і відмовив у її закритті, справу повернув прокурору для організації додаткового розслідування.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 листопада 2012 року залишено без задоволення апеляційну скаргу прокурора Мельниченка О.Ю. на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2012 року.

У зв'язку з набранням чинності у 2012 році нового Кримінального процесуального кодексу України, вищевказана кримінальна справа 13.01.13 р. внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним № 0000477.

Постановою слідчого СВ Броварського МВГУМВС України в Київській області ОСОБА_18 від 26 січня 2016 року закрито кримінальне провадження №0000477, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Постановою прокурора Броварської місцевої прокуратури від 01 лютого 2017 року скасовано постанову слідчого СВ Броварського МВГУМВС України в Київській області ОСОБА_18 від 26 січня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000477, матеріали кримінального провадження направлені начальнику СВ Броварського ВП ГУНП в Київській області для організації проведення досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду від 21 лютого 2017 року за скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_4Ф ., ОСОБА_1 на бездіяльність службових осіб Броварської місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР скаргу задоволено, зобовязано службову особу Броварської місцевої прокуратури внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_5, ОСОБА_4Ф ., ОСОБА_1 про вчинення керівником АТ «Українська інвестиційна компанія «Приватна справа» ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та направити матеріали до Броварського ВП ГУНП в Київській області для проведення досудового розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до поліції і прокуратури щодо надання інформації з приводу розслідування вказаного кримінального провадження.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 56 Конституції України гарантовано, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно статті 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно п.2 частини 2 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Статтею 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Вказана стаття не формулює норм прямої дії, які б регулювали відносини щодо відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок злочину, а лише встановлює, що така шкода відшкодовується відповідно до закону та у випадках і порядку, передбаченому законом.

Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» встановлений порядок відшкодування такої шкоди.

Відповідно до ст. 1 цього Закону, відшкодуванню підлягають: заробіток та інші грошові доходи, які особа втратила внаслідок незаконних дій; майно, конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги; моральна шкода.

Статтею 2 вказаного Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Таким чином, право на звернення до суду з позовом на підставі ст. 1177 ЦК України виникає, якщо кримінальну справу закрито у звязку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні встановлено, що остання постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 26.01.2016р. скасована постановою прокурора Броварської місцевої прокуратури від 01 лютого 2017 року і на даний час розслідування кримінального провадження, в якому позивач має статус потерпілого, триває.

Відповідно до ст. 4. КПК України, суд, прокурор, слідчий і орган дізнання зобов'язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів до встановлення події злочину, осіб, винних у вчиненні злочину, і притягнення їх до покарання.

При розгляді цивільної справи суд не може перебирати на себе повноважень слідчого судді з приводу визначення наявності неправомірності в діях чи бездіяльності як слідчого або слідчого органу, так і прокуратури чи конкретної посадової особи прокуратури.

З вищевказаних підстав, керуючись ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі поданих доказів.

В ході розгляду справи позивач до суду судових рішень або рішень інших органів, уповноважених для надання таких висновків (в межах кримінального провадження), з яких би вбачалось, що дії чи бездіяльність прокуратури або окремих її посадових осіб з приводу контролю за розслідуванням у даному кримінальному провадженні визнані протиправними чи незаконними.

Тому в межах розгляду справи в порядку цивільного судочинства, враховуючи вимоги ст.15 ЦПК України, і на даному етапі кримінального провадження, суд, який розглядає цивільну справу, не знаходить підстав для визнання факту порушення конституційних прав позивача, і факту порушення його конституційних прав саме відповідачем - прокуратурою Київської області. Також відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності за неправомірні дії чи бездіяльність з боку слідчого органу, який є у складі іншого органу (Головного управління національної поліції Київської області), оскільки законом чітко розмежовані між слідчим органом і прокуратурою межі відповідальності і межі функціональних обовязків щодо кримінального провадження.Крім того, позивач в ході розгляду справи відмовився від позову в частині позовних вимог до Головного управління національної поліції Київської області і відмова прийнята судом.

Посилання позивача на те, що працівники прокуратури направляли до суду незаконні постанови слідчих про закриття кримінального провадження, підтримували їх і подавали апеляційні скарги на постанови суду, підтримуючи незаконні дії слідчих не є підставою для визнання фактів порушення конституційного права потерпілого саме відповідачем, і не дає підстави для перекладення на прокуратуру відповідальності за роботу слідчого органу.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення позовних вимоги ОСОБА_1, оскільки в ході розгляду справи позивач не надав доказів на підтвердження того, що саме діями відповідача порушені права позивача і що вказану позивачем шкоду завдано йому діями (бездіяльністю) відповідача, а також, що існує причинно - наслідковий зв'язок між діями відповідача і шкодою, яка за твердженням позивача йому завдана.А тому суд приходить висновку про необгрунтованість і недоведеність позовних вимог та залишення їх без задоволення.

Керуючись ст.ст.23, 1167ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст.ст.306, 318-380 КПК України, ст.ст. 10-11, 60, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Прокуратури Київської області, Державної казначейської служби України про визнання фактів порушення конституційних прав потерпілої особи ОСОБА_1 державними правоохоронними органами при розслідуванні кримінальної справи № 57-720 та відшкодування моральної шкоди в розмірі 60 ( шістдесят тисяч) грн. 00 коп., - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 23 травня 2017 року.

Суддя Г.О. Білик