Провадження № 2/760/5167/17
УХВАЛА

/про залишення позовної заяви без руху/

02 серпня 2017 року місто Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про захист прав споживача, зобов`язання вчинити дії, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з даною позовною заявою, вказавши серед іншого, що між ним та відповідачем було укладено банківського рахунку шляхом заповнення анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. 27.03.2015 вона помітила несанкціоноване списання коштів з її рахунку у розмірі 10 700, 00 грн., яке було здійснено з її рахунку, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів у достатньому розмірі. Про даний факт нею повідомлено відповідача, а також подано заяву до правоохоронних органів, в результаті чого розпочато кримінальне провадження за №0000422. Не зважаючи на те, що списання коштів та фактичне кредитування її рахунку здійснено за відсутності її волевиявлення 15.03.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за номером 1862, щодо стягнення з неї у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22.08.2011 грошових коштів у сумі 17 884, 76 грн., в тому числі: залишок заборгованості за кредитом у розмірі 10 668, 78 грн., сума заборгованості за відсотками 4 345, 28 грн., пеня та комісія у розмірі 400, 00 грн., штраф у розмірі 770, 70 грн., а також 1 700, 00 грн. витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. На підставі виконавчого напису державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС м. Києва звернуто стягнення на її заробітну плату та інші доходи, зокрема, з її банківських рахунків державним виконавцем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22.08.2011 списано грошові кошти у розмірі 2 215, 50 грн., які отримані нею як соціальна допомога на дитину, та грошові кошти у розмірі 4 246, 92 грн. із виплаченої їй заробітної плати. Вважає, виконавчий напис таким, що виданий з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Крім того, зазначає, що протиправними діями відповідача її завдано моральної шкоди.

Посилаючись на ці обставини, позивач просить:

- зобов`язати відповідача списати заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 22.08.2011 в розмірі 17 884, 76 грн., в тому числі: залишок заборгованості за кредитом у розмірі 10 668, 78 грн., сума заборгованості за відсотками 4 345, 28 грн., пеня та комісія у розмірі 400, 00 грн., штраф у розмірі 770, 70 грн.;

- визнати таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 15.03.2016, зареєстрований в реєстрі за №1826, щодо звернення стягнення з неї грошових коштів в розмірі 17 884, 76 грн., в тому числі: залишок заборгованості за кредитом у розмірі 10 668, 78 грн., сума заборгованості за відсотками 4 345, 28 грн., пеня та комісія у розмірі 400, 00 грн., штраф у розмірі 770, 70 грн., та 1 700, 00 грн. витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису;

- стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 4 246, 92 грн. та 2 215, 50 грн.;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 3 000, 00 грн.

Позовну заяву ОСОБА_1 належить залишити без руху з таких підстав.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює гарантію на справедливий суд, основу якої складає принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України).

У відповідності до положень ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини щодо реалізації пункту 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух.

Цивільним процесуальним кодексом України у статті 119 визначені вимоги щодо форми і змісту позовної заяви.

Частиною першою названої статті встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі.

Відповідно до частини другої статті 119 ЦПК України позовна заява повинна містити, в тому числі, ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Зазначеним вимогам позовна заява не відповідає.

Завданнями цивільного судочинства, за визначення ст. 1 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Порушення суб`єктивного цивільного права зумовлюється недотриманням норм права або юридичних обов'язків, які випливають із його сутності. Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб'єктивного цивільного права. Оспорювання суб'єктивного цивільного права відображає такий стан правовідносин, коли суб'єктивне цивільне право заперечується в юрисдикційному органі.

Спосіб захисту являє собою певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З позовної заяви вбачається, що в останній фактично відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги про зобов»язання відповідача списати заборгованість та стягнення грошових коштів.

У позовній заяві відсутнє обґрунтування щодо обрання позивачем способу захисту її порушених прав, який полягає у зобов»язанні відповідача вчинити певні дії.

Враховуючи вищевикладене, позивачеві у позовній заяві необхідно вказати, з яких передбачених законом підстав вона просить зобов`язати відповідача списати заборгованість та стягнути грошові кошти, навести обґрунтування способу захисту порушених прав відповідно до змісту суб'єктивного права, за захистом якого він звертається, характеру його порушення, навести у позовній заяві обставини, які засвідчують відповідні факти, посилання на докази, що підтверджують ці обставини.

Вказані недоліки належить усунути шляхом подання нової редакції позовної заяви у відповідній кількості примірників.

Разом з цим, суддею встановлено, що позивачем не сплачено судовий збір у встановленому законодавством порядку та розмірі.

Згідно ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтями 3 і 4 Закону України «Про судовий збір» визначено об'єкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних заяв чи інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 ЦПК України, позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Положеннями ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем пред'явлено чотири самостійні вимоги: про зобов`язання вчинити дії, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, про стягнення коштів та про відшкодування моральної шкоди.

Щодо позовних вимог про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди позивач звільнена від сплати судового збору на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Що стосується позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та про стягнення коштів, то в цій частині позовні вимоги не ґрунтуються на нормах Закону України «Про захист прав споживачів», не спрямовані на захист прав позивача як споживача послуг, від так оплачуються судовим збором у загальному порядку.

Згідно п.п. 1 п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640, 00 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 000, 00 грн.)

Згідно п.п. 2 п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, 640, 00 грн.

Таким чином позивачем при пред'явленні даного позову належить сплатити судовий збір за позовну вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - у розмірі 640, 00 грн., за позовну вимогу про стягнення коштів - у розмірі 640, 00 грн. та надати суду оригінал відповідного платіжного документу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про захист прав споживача, зобов»язання вчинити дії, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди - залишити без руху і надати позивачу термін для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків шляхом подання позовної заяви в новій редакції, сплати судового збору та подання оригіналу платіжного документу, і роз`яснити позивачу, що у разі не виправлення недоліків в зазначений строк, позовна заява вважатиметься не поданою та буде їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Лазаренко