22-ц/775/645/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Скрипниченко Т.І.
Доповідач: Зайцева С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„19 вересня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Мироненко І.П., Пономарьової О.М.

за участю секретаря : Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 серпня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2О про стягнення суми боргу повернуто для подачі до належного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті. В обґрунтування доводів скарги зазначив, що зазначений спір необхідно розглядати в Жовтневому районному суді, оскільки відповідно до ч. 8 ст. 110 ЦПК України позивач має право обирати підсудність за місцем виконання договорів,якщо це передбачено договором. Пунктом 1.6 договору займу передбачено повернення боргу в м. Маріуполь за місцем мешкання займодавця. Оскільки він як кредитор мешкає за адресою м. Маріуполь, б-р. Хмельницького, 12-24, тобто в Жовтневому районі м. Маріуполя, вказаний спір має бути розглянутий Жовтневим районним судом м.Маріуполя .

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2О не з*явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи (а.с. 14). Відповідно ч.2 ст.305 ЦПК України, з урахуванням вимог ч.1 ст.303-1 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що неявка відповідача не перешкоджає розглядові справи .

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_1,дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд посилався на п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України та виходив із того ,що відповідач ОСОБА_2 не проживає у Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області,тому справа не підсудна цьому суду, в зв*язку з чим зробив висновок про необхідність повернення позовної заяви для подачі у відповідний суд згідно територіальної підсудності .

Між тим, погодитися з ухвалою суду неможливо, оскільки вона не ґрунтується на законі та матеріалах справи, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 серпня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за грошовим зобов*язанням договором позики (а.с. 1).

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 серпня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2О про стягнення суми боргу повернуто для подачі до належного суду (а.с.6) .

Стаття 532 ЦК України містить правила , за якими визначається місце виконання зобов*язання. Під « місцем виконання зобов*язання» слід розуміти місце ,за яким особа по зобов*язанню повинна виконати покладені на неї договором обов*язки (передати грошові кошти, передати товар тощо), а інша сторона повинна прийняти та оплатити належно виконаний обов*язок.

Місце виконання зобов*язання є по суті умовою договору ,що визначається сторонами при його укладенні. У разі, якщо місце виконання зобов*язання сторонами не визначено,або встановити його неможливо,в законодавстві передбачені випадки ,в яких чітко визначено місце виконання конкретного зобов*язання ,або ж виконати його можна виходячи із самої суті такого зобов*язання ,звичаїв ділового обороту.

У вказаній статті законодавець визначив місце виконання конкретних зобов*язань,що застосовують до зобов*язань,в яких сторонами не було визначено його виконання ,так зокрема це за грошовим зобов*язанням за місцем проживання кредитора ,а якщо кредитором є юридична особа,- за її місцезнаходженням на момент виконання зобов*язання (п.4 ч.1 ст.532 ЦК ).

Частина 2 статті передбачає,що у разі ,якщо місце виконання зобов*язання не визначено сторонами у договорі ,або зобов*язання по своїй суті не відноситься до зобов*язань,передбачених ч.1 статті,сторона визначаючи місце виконання свого зобов*язання може виходити із аналізу суті самого зобов*язання ,або виходячи з інших цивільних актів ,з яких можна визначити виконання окремого зобов*язання.

З пункту 6 договору займу від 26 вересня 2016 року вбачається ,що сторони договору дійшли згоди про те, що передача грошових коштів проводиться за місцем мешкання наймодавця (а.с.4).

Відповідно до п. 8 ст. 110 ЦПК України позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред*являтися також за місцем виконання цих договорів.

Аналіз зазначених норм свідчить, що для даної категорії справ передбачено альтернативну підсудність за вибором позивача.

Таким чином, враховуючи, що даний спір виникає із цивільно-правового договору за грошовим зобов*язанням , у данному спорі наявна альтернативна підсудність за вибором позивача.

Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, порушивши норми процесуального права, порушивши порядок вирішення питання про відкриття провадження у справі, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою скасування ухвали суду першої інстанції з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити .

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 серпня 2017 року скасувати ,справу повернути до цього ж суду на новий розгляд питання.

Ухвала оскарженню не підлягає .

Судді: