Справа №484/2587/16-ц 06.03.2017 06.03.2017
Справа № 484/2587/16-ц
Провадження №22-ц/784/602/17
Головуючий у першій інстанції Літвіненко Т.Я.
Доповідач апеляційного суду-Бондаренко Т.З.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

6 березня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої : Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Фермерського господарства «Сатурн»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 січня 2017 року за позовом

Фермерського господарства «Сатурн»

до ОСОБА_2, Приватне сільськогосподарське підприємство «Полтавка», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області, Первомайська районна державна адміністрація про визнання договору оренди землі недійсним з моменту його укладення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року Фермерське господарство (далі ФГ) «Сатурн» звернулося в суду з позовом до ОСОБА_2, Приватного сільськогосподарського підприємство (далі - ПСП) «Полтавка» про визнання договору оренди землі недійсним з моменту його укладення.

Позивач вказував, що ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 5,7192 га., кадастровий номер НОМЕР_1, передана для ведення сільськогосподарського виробництва, в межах Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 1 квітня 2005 року між ОСОБА_2 та ФГ «Сатурн» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років, який було зареєстровано 1 вересня 2006 року за № 14 у Полтавській сільській раді Первомайського району Миколаївської області. Протягом строку дії договору позивач належно виконував всі обов'язки згідно договору оренди. У 2015 році ОСОБА_2 був запрошений до господарства для переукладання договору оренди у зв'язку із закінченням дії попереднього договору оренди, однак ОСОБА_2 договір оренди не переуклав. Крім того, 19 липня 2015 року останній уклав договір оренди земельної ділянки з ПСП «Полтавка» строком на 7 років. Позивач вважає, що під час укладання договору з ПСП «Полтавка» ОСОБА_2 порушив переважне право ФГ «Сатурн» на укладення договору оренди землі на новий строк.

Посилаючись на вказане ФГ «Сатурн» просило визнати договір оренди земельної ділянки, площею 5,7192 га., кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 19 липня 2015 року, недійсним з моменту його укладення.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ФГ «Сатурн» вказує на порушення судом матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення його позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 22 березня 2002 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 5,72 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с. 80, 81).

1 квітня 2005 року між ОСОБА_2 та ФГ «Сатурн» укладено договір оренди земельної ділянки, строком на 10 років. Договір зареєстровано у книзі № 4 записів державної реєстрації договорів оренди землі по Полтавській сільській раді 1 вересня 2006 року за реєстр.№14 (а.с. 13-14).

19 липня 2015 року ОСОБА_2 уклав наступний договір оренди належної йому земельної ділянки з ПСП «Полтавка». Того ж дня було складено акт приймання-передачі вказаної земельної ділянки (а.с.78-79).

Частинами першою-п'ятою ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на момент закінчення строку дії договору) передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий період, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: належне виконання орендарем обов'язків за договором оренди, повідомлення до закінчення строку дії договору орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; направлення проекту додаткової угоди орендодавцю; а також неповідомлення орендодавцем протягом місяця про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення з цього питання.

Позивачем ФГ «Сатурн» додано до матеріалів справи лист, направлений поштовим зв'язком на імя ОСОБА_2 від 1 березня 2015 року за № 67 до якого додано проект додаткової угоди до договору оренди від 1 квітня 2015року (а.с. 82). Вказаний лист зареєстровано в журналі вихідної кореспонденції (а.с. 86-111). Також на підтвердження зазначених обставин щодо відправлення листа- повідомлення, представник позивача надав довідку ФГ «Сатурн» про те, що дійсно ОСОБА_2 було направлено лист із додатковою угодою та копію журналу вихідної кореспонденції, згідно якої за вих. № 67 від 01.03.2015р. на ім'я ОСОБА_2 було зареєстровано лист з проектом угоди (а.с. 85). В той же час, зворотнього поштового повідомлення про отримання адресатом вказаного листа, суду не надано.

Із пояснень відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні вбачається, що повідомлення від позивача про намір укласти договір на новий строк та копію проекту угоди він не отримував. Також ОСОБА_2 зазначав, що неодноразово звертався до директора позивача та повідомляв його про те, що він немає наміру на укладення договору оренди на новий строк, так як позивач неналежним чином виконував умови договору оренди, а саме: останні п'ять-шість років він отримував цукор в неповному об'ємі, а за 2015 рік орендну плату йому не сплачено.

Із наданих позивачем відомостей про виплату орендної плати, дані про таку виплату відповідачу ОСОБА_2 в 2015 році відсутні, тому не можуть бути прийняті до уваги зазначення позивача в позові про те, що під час виплати орендної плати за 2015 рік, ОСОБА_2 було запропоновано підписати додаткову угоду.

Враховуючи наведені обставини, та аналізуючи наведені докази, відсутні підстави вважати доведеним факт дотримання позивачем процедури, яка є обов'язковою для реалізації свого переважного права на укладення договору оренди на новий строк, оскільки відсутні належні та допустимі докази повідомлення орендодавця ОСОБА_2 про відповідні наміри орендаря, так як і не спростовані доводи орендодавця щодо неналежного виконання договірних зобов'язань, а саме в частині відсутності сплати оренди за 2015 рік.

Крім цього, позивач також посилався на те, що він продовжував користуватися земельною ділянкою після сплину строку договору оренди, на що відповідач не надав своїх заперечень, тому на думку позивача, договір оренди є продовженим на той же строк.

Так, частиною шостою ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», також необхідна наявність таких юридичних фактів, як належне виконання обов'язків орендаря, продовження користування земельною ділянкою орендарем після сплину строку дії договору оренди та відсутність заперечень з боку орендодавця на протязі одного місяця щодо поновлення договору оренди землі. Крім цього, в даному випадку також є обов'язковим укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди у місячний строк. Відмова однієї із сторін від укладання такої угоди може бути оскаржена в суді.

З пояснень представника позивача слідує, що акт прийому-передачі земельної ділянки між ОСОБА_2 та ФГ «Сатурн» після закінчення дії договору оренди не складався, позивач продовжував користуватися спірною земельною ділянкою, що свідчить про відсутність заперечень з боку відповідача та продовження дії договору оренди з позивачем на той же строк.

На підтвердження продовження користування спірною земельною ділянкою позивачем в суд апеляційної інстанції надано копію податкової декларації з фіксованого сільськогосподарського податку та відомості про наявність земельних ділянок, як додатку до декларації. З даних документів вбачається, що позивачем ФГ « Сатурн» сплачено земельний податок за 2015 рік з урахуванням спірної земельної ділянки (а.с. 208-222).

Аналогічні документи щодо сплати податку, а саме податковий розрахунок, до суду надано і відповідачем ПСП «Полтавка», з якого також вбачається, що за спірну земельну ділянку в 2015 та 2016 роках і відповідач сплатив податок (а.с.197-200, 204-206).

В той же час відповідач ОСОБА_2 пояснив, що згоди на продовження користування позивачем земельною ділянкою поза межами договору не надавав, навпаки неоднократно звертався до голови фермерського господарства та 25 лютого 2015 року намагався письмово повідомити про те, що не має наміру продовжувати договір оренди, однак лист в ФГ «Сатурн» у нього прийняти відмовились (а.с.191).

Вказані доводи відповідача ОСОБА_2 позивачем не спростовані, оскільки , у місячний строк додаткова угода не була укладена стронами, як того вимагає ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», що підтверджує незгоду орендодавця на продовження договору про що він повідомляв позивача до закінчення договору оренди, ще в лютому 2015 року.

Відповідно до п. 9.2 закінчення строку договору, є підставою для його припинення.

19 липня 2015 року ОСОБА_2 уклав договір оренди з ПСП «Полтавка» та сторони уклали відповідний акт передачі земельної ділянки (а.с. 27).

Проте, в зв'язку з тим, що ФГ «Сатурн» всупереч волі орендодавця, в нічний час, здійснювало обробіток спірної землі та знищувало межові знаки, ОСОБА_2 двічі в серпні 2015 року та 2016 року звертався до ТОВ «Геоземпівдень» з надання послуги щодо встановлення межових знаків, в тому числі і стосовно спірної земельної ділянки (а.с. 192-195).

Відповідно до видаткових касових ордерів від 28 грудня 2015 року та 22 грудня 2016 року орендну плату ОСОБА_2 отримав від ПСП «Полтавка» (а.с. 196, 203).

Враховуючи наведені обставини, а саме, що впродовж місяця після сплину строку дії договору оренди, укладання додаткової угоди не було ініційовано орендарем, що підтверджує наявність спору та відсутність такої згоди орендаря, висловленої ним до сплину строку дії договору оренди.

Із змісту договору оренди укладеним з ПСП «Полтавка» вбачається, що його умови є відмінними від умов запропонованого договору позивачем, на який останній посилається, як в частині ціни оренди, строків та інших умов.

При вказаних обставинах, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, дотримання встановленого законом порядку реалізації переважного права на укладення договору оренди спірної земельної ділянки, як і пролонгації договору через продовження користування орендованою земельною ділянкою за відсутності щодо цього заперечень її власника. В зв'язку з цим і відсутні підстави, вважати земельні права позивача порушеними, що виключає можливість їх захисту, відповідно до положень ст. 3 ЦК України шляхом визнання договору оренди земельної ділянки від 19 липня 2015 року ОСОБА_2 з ПСП «Полтавка» недійсним.

Наведені висновки районного суду відповідають правовим позиціям ВСУ викладених у справах за № 6-146 цс16 від 23 березня 2016 року та за № 6-2027 цс 15 від 13 квітня 2016 року.

Відповідно до викладеного, оскаржуване рішення районного суду, відповідно до положень ст. 308 ЦПК України, підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскільки акт передачі земельної ділянки від ФГ «Сатурн» ОСОБА_2 не складався, то договір оренди є пролонгованим, не спростовують наведені висновки суду, оскільки продовження дії договору оренди, законодавцем пов'язано з іншими обставинами, про які наведено в даному рішенні. Відсутність такого акту, не вказує на відсутність заперечень щодо продовження договору з боку власника землі, а навпаки засвідчує наявність спору, оскільки відповідно до п. 9.4.2 договору оренди, саме на орендаря покладено обов'язок забезпечити повернення земельної ділянки.

В іншій частині апеляційна скарга відтворює зміст позовних вимог та не містить доводів на спростування висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ФГ «Сатурн» відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Т.В. Крамаренко