Справа № 640/1858/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді - Сенаторова В.М.,

при секретарі - Явнюк К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту постійного місця проживання дитини разом з матірю,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного місця проживання дитини разом з матірю, а саме ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначила, що 24.02.2000 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, у якому у подружжя народився син ОСОБА_3. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2013 року вказаний вище шлюб було розірвано, а дитина, народжена у шлюбі, залишилася проживати разом із матір'ю. 01.08.2014 року між заявником та громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5 було укладено шлюб, однак для отримання довгострокового дозволу на постійне проживання на території ОСОБА_4 ОСОБА_5 сімейного типу для неповнолітньої дитини, а саме ОСОБА_3, заявнику необхідно надати до Управління у справах населення м. Анталії низку документів, у тому числі і рішення суду на підтвердження факту, що дитина постійно проживає разом з заявником. Оскільки ОСОБА_3 увесь час проживав спільно із нею за адресою: АДРЕСА_1,просить заяву задовольнити.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги підтримала та просила задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно нотаріально завіреної заяви, що міститься у матеріалах справи, просив справу розглядати без його участі, заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Суд, заслухавши заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для створення умов для здійснення особою особистих немайнових прав розглядаються в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, в наслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття.

Основними принципом захисту прав дітей у Конвенції визначено визнання пріоритетів інтересів дітей.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

24.02.2000 року між заявником та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який був розірваний рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2013 року.

/ а.с.14/

Згідно свідоцтва про народження серія 1-ВЛ №366818 під час шлюбу у подружжя народився син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 / а.с.5/

01.08.2014 року між заявником та громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5 було укладено шлюб. / а.с. 19-22/

На підтвердження факту постійного місця проживання ОСОБА_3 разом із ОСОБА_1 суду надано довідку з місця проживання, де вказано що ОСОБА_3 зареєстрований спільно із заявником за адресою: АДРЕСА_2 та нотаріально посвідчена заява батька, ОСОБА_2, який підтверджує, що ОСОБА_3 постійно проживає зі своєю матір'ю, ОСОБА_1 та просить встановити цей юридичний факт в інтересах його неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 Сімейного Кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Спору між заявником та заінтересованою особою відповідно до ст. 161 СК України, щодо місця проживання дитини немає, у звязку з чим, заявник позбавлений можливості звернутися до органів опіки та піклування або до суду для вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини в порядку позовного провадження оскільки спору не існує, вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту постійного місця проживання дитини разом з нею - підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 234 ЦПК України, ст.ст. 160, 161 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту постійного місця проживання дитини разом з матірю задовольнити.

Встановити факт постійного місця проживання після розірвання шлюбу між батьками неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя -