Справа № 182/4336/16-ц
Провадження № 2/0182/1226/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2017 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Рибакової В.В.

при секретарі Затуливітер Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини.

Він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 11.05.2012 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з відповідачем. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з нього на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання дітей.

Коли дітям виповнилось 14 років вони, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.160 СК України, вирішили проживати разом з ним.

На даний час діти проживають з ним, що підтверджується Актом № 25 від 03.08.2016 року. У звязку з чим вважає, що підстави для сплати аліментів на їх утримання на користь відповідача відсутні.

Тому, просить суд звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стягуються з нього на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Позивач у судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини та вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що після розірвання шлюбу з нього були стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини, які відраховуються з його заробітку за місцем роботи. Він був в АТО, коли повернувся і молодшій дочці виповнилось 14 років, діти попросились жити до нього. Діти боялись свою матір. З 30.07.2016 року і по теперішній час діти проживають з ним. Діти тільки перестали боятися відповідача, тому тільки і почали до неї ходити в гості. Проти спілкування дітей з відповідачем він не заперечує і не перешкоджає цьому, однак та не виявляє бажання.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Підтвердила, що діти з 30.07.2016 року і по теперішній час дійсно проживають з позивачем. Молодша дочка навчається у школі № 3, а старша в училищі. З відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від його доходу за рішенням суду. Вона дітьми майже не спілкується. Причини, з яких діти не бажають з нею спілкуватись та проживати, їй не відомі. На запитання суду пояснила, що її не запрошують до них, тому вона за місцем проживання дітей не приходить. Про те, що діти вирішили проживати з батьком вона дізналась з телефонної розмови зі старшою дочкою 30.07.2016 року. Після цього старша дочка їй телефонувала та повідомляє, що у них все добре. Старша дочка приходила до неї в січні 2017 року, а молодша дочка прийшла тільки в лютому 2017 року. Діти нічого не пояснюють їй чому саме вони зробили такий вибір.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи № 2-10741/05, суд вважає, що позовні вимоги на підставі ст.ст. 180,181,188 СК України підлягають задоволенню.

Судом встановлено наступне.

Сторони з 26.12.1998 року перебували у зареєстровано шлюбі (а.с.5 справи № 2-10741/05), який був розірваний 11.05.2012 року (а.с.3).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4,5).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.10.2005 року ухваленому по справі № 2-10741/05 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів (а.с.9,10 справи № 2-10741/05) було встановлено, що діти проживали з матірю, відповідачем по справі, - ОСОБА_3, та перебували на її утриманні. Вказаним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.10.2005 року з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 30.08.2005 року до повноліття ОСОБА_2, після досягнення ОСОБА_2 повноліття, стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно до її повноліття.

Однак, з 30.07.2016 року і по теперішній час діти фактично проживають з батьком, позивачем по справі - ОСОБА_1 за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Глебова, буд. 2, що підтверджується Актами, складеними Квартальним комітетом № 25 (а.с.6,23) та підтвердилось в судовому засіданні поясненнями сторін.

На підставі викладеного, враховуючи те, що діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 30.07.2016 року фактично проживають з позивачем та перебувають на його утриманні, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Підстави для стягнення з позивача аліментів на утримання дітей з 30.07.2016 року відпали, так як з цього часу діти проживають та перебувають на утриманні батька і ці обставини доведені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,209,212-215,218 ЦПК України, ч.3 ст.160, ст.ст.180,181,188 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, з 30.07.2016 року від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.10.2005 року по справі № 2-10741/05.

Раніше виданий виконавчий лист по справі № 2-10741/05 повернути до суду, що його видав.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5