Справа № 594/1053/16-ц
Провадження №2/594/25/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Чир П.В.

з участю секретаря Козій Я.Ю.

відповідачів ОСОБА_1,ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, мотивуючи вимоги тим, що 08.02.2015 року ОСОБА_2 отримав від нього грошові кошти в розмірі 60000 грн. Факт отримання коштів підтверджено розпискою від 08.07.2015 року. 08.07.2015 року між ним та ОСОБА_1 підписано договір на будівництво будинку, згідно умов якого ОСОБА_1 зобов'язується збудувати в інтересах позивача дерев'яний будинок у с.Петрики в строк до 20.11.2015 року. Станом на даний час, умов договору в частині будівництва будинку ОСОБА_1 та умов розписки ОСОБА_2 не виконано. Водночас ОСОБА_2 повернуто йому 18000 грн. Таким чином заборгованість відповідачів становить 42000 грн. Сума витрат від інфляції за період з 08.07.2015 року по 09.11.1016 року становить 3979,97 грн. Сума трьох процентів річних від простроченої суми за період 08.07.2015 року по 09.11.1016 року становить 1692,00 грн. 09.11.2016 року ним направлено відповідачам письмову вимогу про повернення коштів, проте відповідачі залишили його вимоги без розгляду. На момент пред'явлення позову, грошових коштів відповідачами не повернуто. Просить стягнути з відповідачів солідарно 47671,97 грн.

05.01.2017 року ОСОБА_3 надіслав до суду заяву-пояснення в якій вказав, що ОСОБА_2 запевняв його, що побудує йому будинок, що і вказав в розписці, проте договору від свого імені укласти не може, оскільки не є підприємцем та має борги, тому під час отримання від нього коштів запропонував підписати договір із своєю дружиною ОСОБА_1, від імені якої він би будував будинок. Він погодився на запропоновану пропозицію, оскільки для нього не було різниці з ким укладати договір. Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 брали на себе зобов'язання щодо спорудження будинку для нього разом, що підтверджується договором та розпискою, то відповідати вони повинні солідарно. Вважає, що його усна домовленість з ОСОБА_2, підкріплена письмовим договором з ОСОБА_1 та розпискою ОСОБА_2, складає собою змішаний договір, який містить елементи підряду, купівлі-продажу. Домовленості відповідачі не виконали, будинку не збудували, грошей не повернули, тому підтримує позовні вимоги в повному обсязі і просить стягнути борг з відповідачів солідарно.

07.12.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали заперечення в якому зазначили, що ОСОБА_2 не позичав 60000 грн. у позивача, а взяв їх для виконання певних робіт, а саме як частину коштів для будівництва дерев'яного будинку розміром 8x5 метрів згідно наданого ОСОБА_3 плану. Відповідно до даного плану зовнішній розмір будівлі становить 8x5 метрів. Тому ОСОБА_2 по вказаних ОСОБА_3 розмірах замовив матеріали, а саме фальш-брус, балки та інше саме розміром 8 х 5 метрів. За вказаний матеріал він заплатив 30 000 грн. із отриманих кошів від ОСОБА_3. В даний час ці матеріали знаходяться ще у Яремчанському районі. Після того, як він замовив вказані матеріали і вони вже були виготовлені, то ОСОБА_3 сказав йому, що він встанови фундамент під вказані матеріали, але розміром не таким, як зазначений у плані, а іншим - 8.5 х 5.5. метра. У відповідь на це він повідомив, що в такому разі матеріали, які він замовив і які вже виготовлені, не підійдуть по розмірах, так як вони є меншими. Його вини у тому, що ОСОБА_3 встановив інші розміри фундаменту, немає, так як він йому надав план, де вказано зовнішній розмір 8x5 метрів, а не такий, який він встановив. 25 листопада 2015 року він повернув ОСОБА_3 18 000 грн. про що останній вказує. Окрім того у червні 2016 року ОСОБА_3 перебував у м. Борщеві, а саме їхав із Карпат на Кам»янець-Подільський і він повернув йому 2 500 грн. у присутності ОСОБА_4, однак розписки в нього не брав. Окрім того у м.Надвірна в нього є знайомий ОСОБА_5, якому він продав пиломатеріал на суму 10 000 грн. і він мав йому повернути кошти. Оскільки ОСОБА_5 є знайомим ОСОБА_3, то він попросив його, щоб вказані кошти повернув ОСОБА_3 що той і зробив, перерахувавши їх через Приватбанк у жовтні 2015 року. Таким чином його борг становить не 42 000 грн., а 29 500 грн. ОСОБА_3 просить задовольнити позов до них двох відповідачів і стягнути борг солідарно, однак ОСОБА_1 у нього коштів не брала, розписку йому не надавала, тому позовні вимоги до неї не можуть бути задоволені. Саме через дії позивача вони не можуть виконати взяті на себе зобов'язання щодо будівництва будинку. Не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 суми витрат від інфляції - 3979.97 грн. та суми трьох відсотків річних за прострочене виконання зобов'язань - 1692 грн., оскільки між ними не було укладено договору позики. На підставі викладеного просять у задоволені позову до ОСОБА_1 відмовити повністю, а ОСОБА_2 визнає частково в сумі 29500 грн.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні 25.01.2017 року пояснив, що ОСОБА_2 повернув йому 5000 грн. 25.01.2017 року, а тому свій позов підтримав, а суму просить зменшити і стягнути солідарно з відповідачів 42671 грн. 97 коп.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, вказала що в позивача ОСОБА_3 кошти не брала, розписку йому не давала, а договір підписала з останнім тільки для того щоб допомогти чоловікові, так як він не є підприємцем.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в сумі 24500 грн., в решті позовних вимого просить відмовити. Пояснив, що кошти ОСОБА_3 повернув в сумі 18000 грн., що ним і визнано в судовому засіданні, крім того повернув кошти в сумі 2500 грн. та 10000 грн. за обставин які, вищеописані в його запереченні на позовну заяву, а також 5000 грн. повернув позивачу під час розгляду справи в суді. Таким чином його борг на даний час перед позивачем становить 24500 грн.

Суд заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Зі змісту статті 626 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) відомо, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки.

Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору, закріплена у статті 627 Цивільного кодексу України, означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

08 липня 2015 року між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем ОСОБА_3 був підписаний договір на виконання робіт, відповідно до умов якого, п.1.1 замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати у відповідності до умов даного договору роботу - будівництво дерев'яного каркасного будинку в дачному кооперативі в с.Петрики. Виконавець ФОП ОСОБА_1 п.1.5 Термін здачі робіт за договором 20.11.2015 року. п.2.1. Вартість виконання робіт визначається згідно специфікації матеріалів та виконання робіт в сумі 120000 (сто двадцять тисяч) грн. п.2.3. Аванс у розмірі 50% договірної вартості робіт поточного року (або кожного етапу) перераховується виконавцю протягом 1 дня після вступу договору в дію 08.07.2015 року. п.2.4. Остаточні розрахунки проводяться за фактичними витратами, але не більше 120000 грн. (загальною сумою). Згідно п.4.1. За невиконання або не належне виконання договірних зобов'язань Виконавець та Замовник несуть матеріальну відповідальність згідно з діючим законодавством. П.6.1. Строк дії договору початок 08 липня 2015 року, закінчення 25 листопада 2015 року.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, дата та номер запису Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про проведення державної реєстрації: 18.05.2015 року, 2 004371.

Допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підтвердили, що договір про виконання робіт не створював жодних юридичних наслідків і ФОП ОСОБА_1 не брала на себе зобовязання його виконувати, що було домовлено з ОСОБА_3, а всі обовязки брав на себе ОСОБА_2, як фізична особа і саме він отримав гроші та зобовязався їх повернути у випадку невиконання домовленостей.

Суд оцінюючи договір на виконання робіт від 08.07.2016 року вважає, що за даним договором будь які зобов'язання не виникали, так як сторони підписаного договору ОСОБА_1 і ОСОБА_3 підтвердили, що фізична особа підприємець ОСОБА_1 не домовлялася про істотні умови договору, не брала на себе жодних зобов'язань, не отримувала кошти в сумі 50000 грн., а договір було укладено формально. Крім того сторони не надали оригінал договору, а тільки фотокопію, що не може бути доказом укладення договору, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно розписки від 08 липня 2015 року ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_3 кошти в розмірі 60000 грн. на будівництво дерев'яного будинку згідно договору і зобов'язався повернути кошти у випадку невиконання договору.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу, яка встановлює, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з тексту розписки, позивачем ОСОБА_3 надані відповідачу ОСОБА_2 кошти на будівництво дачного будинку та оплати його послуг за проведення робіт з будівництва дачного будинку, тобто свої зобов'язання ОСОБА_3 виконав в повному обсязі.

Згідно з ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не виконав зобовязання до 20.11.2015 року, як було домовлено між ним і ОСОБА_3, а тому зобовязаний був повернути грошові кошти і 25.11.2015 року він повернув 18000 грн.

ОСОБА_2 крім того вказав, що він повернув ОСОБА_3 2500 грн. в присутності свідка ОСОБА_4, а також 10000 грн. ОСОБА_3 передав ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що йому відомо про те що ОСОБА_3 домовився з ОСОБА_2 про будівництво дачного будинку. І він був присутнім в той час коли ОСОБА_2 передавав гроші в сумі 2500 грн. чоловікові, з яким він особисто не був знайомий, а ОСОБА_2 пояснив, що він віддав гроші ОСОБА_3 оскільки має борг. Даний факт мав місце приблизно в червні 2016 року.

Суд пояснення свідка ОСОБА_4 оцінює критично та не може взяти до уваги так як немає жодних письмових підтверджень про повернення ОСОБА_2 боргу в сумі 2500 грн. , а позивач ОСОБА_3 заперечує факт повернення.

Жодних доказів повернення 10000 грн. ОСОБА_2 також не надав.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача трьох відсотків річних від суми заборгованості та індексу інфляції за час прострочення виконання зобов'язання, суд вважає, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з змісту розписки та обставин встановлених судом ОСОБА_2 брав на себе зобовязання повернути кошти, однак їх не виконав, а тому суд приймає розрахунок наданий позивачем, який суд вважає правильним і стягненню підлягає 3979 грн. 97 коп. інфляційних збитків та 1692 грн. - 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією№45 від 09.11.2016 року про сплату судового збору у розмірі 551,21 грн.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір у сумі 551,21 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.ст. 509, 526, 545, 610, 612, 625, 626, 628, 638 ЦК України, ст.ст.11, 60, 62, 88, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в користь ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, 42671 ( сорок дві тисячі шістсот сімдесят одна)грн. 97 коп., з яких 37000 (тридцять сім тисяч) грн. є сумою боргу, 3979(три тисячі дев'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 97 коп. сума втрат від інфляції та 1692(одна тисяча шістсот дев'яносто два) грн. - сума 3% річних за прострочення виконання зобов'язання.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 551 грн. 21 коп. сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії через Борщівський районний суд до апеляційного суду Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Чир П. В.