Номер провадження: 22-ц/785/2143/17
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Артеменка І.А.,

при секретарі - Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановила:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із справжнім позовом посилаючись на ті обставини, що від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 має неповнолітню доньку ОСОБА_4. Шлюб між ними в 2013р. розірвано. Оскільки дитина мешкає з нею, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає то просила суд стягнути з відповідача аліменти з 1.09.2016р. до ІНФОРМАЦІЯ_2. у розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно та за минулий час з 1.10.2013р. по 28.02.2015р. і з 1.10.2015р. по 31.08.2016р. у такій же частині.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали позов.

Представник відповідача проти позову частково заперечував, просив стягнути аліменти у розмірі 800 грн. з часу подачі позову до суду, в іншій частині позову заперечував.

Рішенням суду позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 26.08.2016р. до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення суду змінити, визначивши до стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на рівні 800 грн. на місяць, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Позивач та відповідач мають доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка народилася в період шлюбу сторін і вони є її батьками (а.с.9).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.181 ч.ч.1,3 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, якщо дохід є мінливим.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище як дитини так і платника аліментів, наявність у платника аліментів утриманців, інші обставини, що мають значення для справи. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Виконання передбачених статтею 150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

Враховуючи, вік дитини та мешкання її з позивачкою, що відповідач має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, суд, в інтересах дитини, правильно вважав, що у даному випадку при стягненні аліментів, слід керуватися нормами ст. 182 та 183 СК України, призначивши розмір аліментів у вигляді 1/4 частини від доходу відповідача, які слід стягувати з дати подачі позову до суду згідно ст. 191 ч.1 СК України, а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо доводів представника відповідача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 800 грн., суд зазначає, що оскільки, за поясненнями представника відповідача, його довіритель не має доходу, а за вимогами ст. 184 ч.1 СК України обов'язковими умовами є одержання стороною нерегулярного, мінливого доходу, частина якого одержується в натурі, то суд ці доводи обґрунтовано відхилив.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню також судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які посилалася як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Посилання представника апелянта на те, що відповідач не працює, а тому слід було стягувати аліменти тільки в твердій грошовій сумі не можуть бути взяті до уваги, так як він не спростував твердження позивача про те, що він має можливість сплачувати аліменти на дитину саме у частині від заробітку, не надав жодного належного та допустимого доказу відсутності у нього роботи, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, має спеціальну освіту в області морського працевлаштування, є працездатний, на час розірвання шлюбу працював на судах закордонного плавання. Більш того, сам апелянт та його представник завіряли суд, що він отримує дохід на сумі чуть більше 2000 грн., а тому, саме з цієї суми він може сплачувати на дитину тільки 800 грн. аліментів, при цьому жодного доказу де, і як він заробляє суму більшу 2000 грн. він суду не надав.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують наведені вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

І.А. Артеменко