Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Бечка О.Є., Лакізи Г.П.,

з участю секретарів: Поклада Д.В., Халимон Т.Ю., представників сторін: Бабинець С.П., Антоненко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку в майні, набутого у шлюбі та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання 1/2 частини домоволодіння особистою приватною власністю,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 квітня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку в майні, набутого у шлюбі задоволено частково. Визнано 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/10 частину чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 684 грн. 00 коп. судового збору. Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання 1/2 частини домоволодіння особистою приватною власністю задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_5. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 6476 грн. 00 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду в частині відмови задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_5 спільним сумісним майном та визнання за ним права приватної власності на 1/4 частину зазначеного домоволодіння і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, а в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовити, поклавши судові витрати на відповідача за первісним позовом.

Доводи скарги зводяться до того, що суд всупереч вимогам ст.ст. 3, 10, 11, 57, 58, 59, 60, 61 ЦПК України проігнорував надані ОСОБА_3 докази та не надав належної правової оцінки його доводам, а замість цього віддав перевагу доводам ОСОБА_4 стосовно того, що спірна 1/2 частина домоволодіння була придбана за її особисті кошти, які вона отримала у вигляді вкладу та відсотків, які в свою чергу, були вкладені її батьком на рахунок у кредитній спілці. Вважає, що не було надано відповідачкою доказів, що ці кошти стали її особистими, оскільки суду надані ксерокопії видаткових касових ордерів в яких повинен бути зазначений саме вкладник.

На думку ОСОБА_3, матеріали справи містять достатньо достовірних даних про те, що спірна частина домоволодіння була придбана сторонами за час перебування у шлюбі за їх спільні кошти, що свідчить про те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував положення ст. 60 Сімейного кодексу України.

Вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.11.1995 року і до 19.05.1997 року.

05.12.1995 року, тобто в період шлюбу, вони придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, право власності на яку було оформлено на ОСОБА_4.

01.03.1996 року був укладений договір міни житлових приміщень, відповідно до якого ОСОБА_4 передала належну їй на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_3 в обмін на 4/5 частин чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 та однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 в обмін на 1/5 частину зазначеної чотирьохкімнатної квартири (а.с. 14, 15).

03.04.2009 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 знову зареєстрували шлюб, який в подальшому рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.11.2016 року був розірваний.

Також, 11.07.2007 року ОСОБА_5, який є батьком ОСОБА_4, уклав договір з Кредитною Спілкою «Партнер - Чернігівщина» та вніс внесок на депозитний рахунок в сумі 300 000 грн. 00 коп. строком на 39 місяців зі сплатою відсотків 27 % річних (а.с. 46, 47), після чого 16.07.2007 року ОСОБА_5 доповнив суму депозитного вкладу в сумі 350 000 грн. 00 коп., уклавши угоду про зміну та доповнення договору депозитного внеску, в зв'язку з чим загальна сума вкладу становила 650 000 грн. 00 коп. (а.с. 48, 49).

В зазначеному договорі про внесення вкладу було зазначено, що ОСОБА_5 доручає користуватись своїм вкладом та отримувати відсотки по ньому своїй доньці ОСОБА_4.

11.10.2010 року, по закінченню строку дії договору, ОСОБА_4 отримала від Кредитної Спілки «Партнер - Чернігівщина» 650 000 грн. 00 коп. вкладу та відсотки в сумі 569 921 грн. 92 коп., що підтверджується видатковими касовими ордерами (а.с. 50).

11.10.2010 року ОСОБА_4 надала в позику грошові кошти в сумі 1 200 000 грн. 00 коп. своєму брату - ОСОБА_6 (а.с. 71), проте останній в обумовлений строк кошти не повернув і рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.10.2011 року вказана сума коштів була стягнута з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4.

Відповідно до постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19.07.2012 року № 580/7/12 стягувачу - ОСОБА_4 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-1807/11, виданого 25.10.2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова було передано майно, що належало ОСОБА_6, а саме 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_5 за ціною, якою воно передавалось на реалізацію, тобто 1 013 741 грн. 00 коп. (а.с. 44, 45).

25.07.2012 року на підставі постанови державного виконавця приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу було видано ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_5 та зареєстровано право власності на зазначену частину будинку в Комунальному підприємстві «Чернігівське МБТІ» (а.с. 42).

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 просив визнати спільним майном подружжя 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_5, як такі, що були придбані в період його спільного життя з ОСОБА_4 та визнати за ним право власності на 1/10 частину вказаної квартири і право власності на 1/4 частину зазначеного домоволодіння, відповідно.

ОСОБА_4 у зустрічному позові просила визнати 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_5 особистою приватною власністю, посилаючись на те, що будинок був придбаний за кошти, які належали їй особисто.

Згідно з ст.ст. 60, 69 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Статтею 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 була придбана сторонами в період їх спільного подружнього життя, а тому, відповідно до положень сімейного законодавства України, вона є їх спільною сумісною власністю, в зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині обґрунтовано визнані судом правомірними.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п.3 ч.1, ч.7 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватної власністю.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4, оскільки остання повністю довела свої вимоги про те, що 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_5 була набута нею не за спільні кошти з позивачем, а за її особисті кошти, які їй були передані батьком. З цього приводу матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів, зокрема: договір від 11.07.2007 року між ОСОБА_5, який є батьком ОСОБА_4 та Кредитною Спілкою «Партнер - Чернігівщина» про внесення на депозитний рахунок коштів на загальну суму 650 000 грн. 00 коп. та згідно з яким ОСОБА_5 доручив користуватись своїм вкладом та отримувати відсотки по ньому своїй доньці ОСОБА_4; видаткові касові ордери Кредитної Спілки «Партнер - Чернігівщина» від 11.10.2010 року на 650 000 грн. 00 коп. вкладу та відсотків в сумі 569 921 грн. 92 коп.; договір позики від 11.10.2010 року на суму 1 200 000 грн. 00 коп. між ОСОБА_4 та її братом ОСОБА_6; рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.10.2011 року, де вказана сума коштів була стягнута з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4; постанова державного виконавця про передачу майна стягувачу ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу від 19.07.2012 року № 580/7/12 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-1807/11, виданого 25.10.2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова, а саме 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_5, що належало ОСОБА_6, за ціною, якою воно передавалось на реалізацію, тобто 1 013 741 грн. 00 коп.; свідоцтво про право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_5, видане нотаріусом ОСОБА_4 25.07.2012 року на підставі постанови державного виконавця.

Інші доводи апеляційної скарги щодо надання суду лише ксерокопій видаткових касових ордерів, в яких повинен бути зазначений саме вкладник спростовуються тим, що згідно з ст. 64 ЦПК України відповідач та його представник, відповідно до журналу та аудіо запису судового засідання в місцевому суді, не заявляли клопотання про подання оригіналів вказаних ордерів, а незазначення саме вкладника - тим, що за договором вкладу ОСОБА_5 доручив користуватись своїм вкладом та отримувати відсотки по ньому своїй дочці ОСОБА_4 Крім того, зазначене не доводить спільність вказаних коштів.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що спірна частина домоволодіння була придбана сторонами за час перебування у шлюбі за їх спільні кошти і що суд першої інстанції повинен був визнати і це майно їх спільною сумісною власністю нічим не підтверджені, так як і не були підтверджені під час розгляду справи в суді першої інстанції заперечення проти зустрічного позову.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення судом постановлено з дотриманням норм закону, а тому апеляційну скаргу належить відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: