Справа № 460/82/17
Провадження №2/460/886/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карпин І. М.

з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яворові в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

11.01.2017 позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09.10.2015 померла його мати ОСОБА_1 ІваннаМарія Владиславівна. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді ? частини квартири №50 по вул.Низинній у м.Львові. Ще за життя матері 03.03.2010 було складено заповіт, згідно якого частину належної їй квартири вона заповіла дочці ОСОБА_3 Вважає, що вказаний заповіт посвідчений з порушенням ЦК України та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. У тексті оспорюваного заповіту не зазначені дати народження свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Свідок ОСОБА_6 є племінницею ОСОБА_3, яка не могла бути свідком при посвідченні спірного заповіту. Крім того, заповіт було посвідчено під час перебування ОСОБА_8- М.В. на лікуванні у Львівській клінічній лікарні на залізничному транспорті з діагнозом: ішемічна хвороба серця, хронічний цистопієлнефрит, стадія загострення, перманентна фібриляція передсердь, тахісистолічна форма, неповна блокада правої ніжки пучка Гісса, хронічне обструктивне захворювання легень ІІ ст. емфізема, пневмосклероз, легенева недостатність, атеросклероз аорти, жовчо-камяна хвороба. Зазначені захворювання( зокрема цистопієлонефрит, жовчо-камяна хвороба) характеризуються дуже гострими больовими відчуттями, а відтак пацієнти з подібними діагнозами постійно отримують сильнодіючу знеболювальну терапію, в тому числі психотропними, снодійними, седативними препаратами, які, окрім болю, викликають запаморочення , пригнічують й розумову діяльність та спотворюють сприйняття людиною навколишньої обстановки, подій. Заповідачка не страждала на хвороби опорно-рухового апарату та не хворіла жодними іншими захворюваннями, які б суттєво обмежували її рухливість та інші фізичні можливості. У заповіті не наведено жодних обєктивних причин підписання заповіту не особисто заповідачкою, а іншою особою. Оскільки заповіт посвідчено з порушенням вимог чинного законодавства, заповідачка в момент посвідчення заповіту не розуміла значення своїх дій, відтак її волевиявлення не було вільним та не відповідало її волі, тому просить визнати заповіт недійсним.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що має сумніви з приводу складеного заповіту його матірю, так як за життя вона про це не повідомляла. Відносини з матірю були добрі, провідував її в лікарні. ОСОБА_8-М.В. проживала в селі з батьком, а коли з ним сварилася, то йшла жити до ОСОБА_3. Зазначав, що мати майже не читала, писати не могла , бо в неї трусилися руки. Просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, давши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 проти позову заперечили, просили в такому відмовити. ОСОБА_3 пояснила, що мати проживала з нею в селі близько 8 років. Мати до дня смерті була при свідомості, все розуміла. Коли мати у 2010 році лежала в лікарні, то попросила привести нотаріуса. Вона пішла в найближчу нотаріальну контору і запросила нотаріуса. При посвідченні заповіту присутньою не була. В матері дійсно трусилися руки і їй важко було писати та ставити підпис. Свідок ОСОБА_6 не є її родичкою. ОСОБА_9 є також чужою людиною. ОСОБА_7 є її зятем чоловіком дочки.

Третя особа Приватний нотаріус Львівського міського округу ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності та заперечення на позов, в яких зазначила, що жодних підстав, передбачених ст.1257 ЦК України, для визнання заповіту недійсним немає, обставини зазначені в позові є припущеннями позивача, тому просила в позові відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Відповідно до ч.2 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним не вимагається. На підставі ч.3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Судом встановлено, що 03.03.2010 ОСОБА_8 склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження яким належну їй частину квартири №50 в будинку №60 на вулиці Низинній у місті Львові заповіла ОСОБА_3. Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 131.

Із змісту оспорюваного заповіту вбачається, що такий було посвідчено у присутності двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Заповіт на прохання ОСОБА_8-М.П. складено та записано з використанням технічних засобів та зачитано уголос їй свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 У звязку з хворобою ОСОБА_8-М.П. та на її прохання заповіт підписано ОСОБА_9 У звязку з похилим віком та хворобою заповідачки, заповіт посвідчено у приміщенні лікарні за адресою м.Львів вул. Огієнка, будинок №3.

Як вбачається із повідомлення Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті №978 від 20.07.2016 та медичної карти стаціонарного хворого №2055 ОСОБА_8 перебувала на стаціонарному лікуванні у медичному закладі з 22.02.2010 по 09.03.2010 з діагнозом:ішемічна хвороба серця: дифузний кардіосклероз та постінфарктний ( по ЕКГ та ЕХО-КГ); хронічний цистопієлонефрит, стадія загострення; перманентна фібриляція передсердь, тахісистолічна форма. Неповна блокада правої ніжки пучка Гісса. Серцева недостатність ІІІ-ІІА, функціональний клас IV, симптоматична артеріальна гіпертензія ІІІ ст. ст. 3, гіпертрофія лівого шлуночка, дуже високий кардіоваскулярний ризик асцит; Cancer лівої грудної залози st ІІІ, клінічна група ІІ. Хронічне обструктивне захворювання легень ІІ ст.. Емфізема. Пневмосклероз. Легенева недостатність ІІ, ревматична хвороба серця, активна фаза, недостатність мітрального клапана. Атеросклероз аорти, церебральних судин. Жовчно-камяна хвороба.

ОСОБА_8 померла 09.10.2015, що стверджується свідоцтвом про її смерть, виданим 05.11.2015 виконавчим комітетом Бердихівської сільської ради Яворівського району Львівської області.

Статтею 1247 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги до форми заповіту: заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207цього Кодексу; Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу ; заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.2 ст.1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю.Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Згідно з п.158 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена 03.03.2004 наказом Міністерства юстиції України №20/5, текст заповіту має містити відомості про особу свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 Цивільного кодексу України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Згідно ч.3 ст. 45 Закону України «Про нотаріат», якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 ствердив, що волевиявлення ОСОБА_8-М.В. при складенні заповіту було вільним. Заповіт перед посвідченням було ним прочитано вголос. Крім того, зазначив, що ОСОБА_8-М.В. все розуміла, просто не могла власноручно підписати заповіт, оскільки в неї трусилися руки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 також суду ствердив, що волевиявлення ОСОБА_8-М. В. при складанні заповіту було вільним. Заповіт було підписано ним, оскільки ОСОБА_8-М.В. самостійно не могла підписати такий, так як в неї дуже трусились руки. Текст заповіту було прочитано ОСОБА_8-М. В.

Будь-яких обставин, які б свідчили про неправдивість чи необ'єктивність показань вказаних свідків, судом не встановлено, а тому суд приймає їх до уваги.

Твердження позивача про те, що ОСОБА_6 є племінницею його рідної сестри ОСОБА_3, а тому не могла бути свідком при посвідчення заповіту ОСОБА_8-М.В. не підтверджено жодними доказами.

У заповіті зазначено відомості про місце проживання та реквізити паспортів, на підставі яких було встановлено особу свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Суд вважає, що не зазначення дати народження свідків, всупереч вимогам п.158 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не може бути єдиною підставою для визнання заповіту недійсним у звязку із порушенням вимог щодо форми та посвідчення такого.

Та обставина, що ОСОБА_8-М.В. не могла власноручно писати та підписувати документи, оскільки в неї тремтіли (трусилися) руки, стверджується поясненнями позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3, а також показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14

Дана обставина підтверджується і наданою суду копією довіреності на отримання пенсії від 20.01.2010, згідно якої ОСОБА_8-М.В. уповноважувала ОСОБА_3 отримувати належну їй пенсію.

Покликання сторони позивача на те, що ОСОБА_8-М.В. перебуваючи на стаціонарному лікуванні могла приймати сильнодіючу знеболювальну терапію, в тому числі психотропні, снодійні, седативні препарати, які, окрім болю, викликають запаморочення , пригнічують й розумову діяльність та спотворюють сприйняття людиною навколишньої обстановки, подій є голослівними та не підтверджені жодними доказами.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14, в суді ствердили, що ОСОБА_8-М.В. неодноразово перед смертю говорила про наміри скласти заповіт та все залишити дочці ОСОБА_15, яка її доглядала.

Суд не приймає до уваги покликання представника позивача на те, що ОСОБА_8-М.В. не усвідомлювала факту складання заповіту у 2010 році, оскільки ще у 2015 році стверджувала про наміри скласти заповіт, так як такі спростовуються показами осіб, які безпосередньо брали участь в посвідченні заповіту.

Показання свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не підтверджують тих обставин, які підлягають доказуванню в даному спорі, оскільки свідчать лише про те, що ОСОБА_8-М.В. перебувала у хороших відносинах із своїми дітьми. Жодні обставини щодо складання та посвідчення заповіту їм не відомі.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Однак, всупереч зазначеним вимогам, позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували, що волевиявлення ОСОБА_8-М.В. при складенні заповіту не було вільним, як і доказів щодо порушення вимог посвідчення такого.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання заповіту ОСОБА_8-М.В. від 03.03.2010, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 131 недійсним, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М.Карпин