АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/2074/15-ц Головуючий суддя І інстанції Федосенко В. В.
Провадження № 22-ц/790/209/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди завданої майну фізичних або юридичних осіб
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря : Баранкової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2016 року та на додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 році ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування зазначала, що 02 жовтня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача ОСОБА_3, який керуючи автомобілем, фургон малотоннажній-В, «FIAT», реєстраційний номер НОМЕР_1, спричинив ДТП з автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER 150», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2013 року випуску, що належить позивачу ОСОБА_4 на праві приватної власності, чим порушив п. 13.1. Правил дорожнього руху.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340, 00 грн., вказана постанова набрала законної сили. Просила суд стягнути з останнього на її користь в рахунок відшкодування майнової шкоди у розмірі 40 063,50 грн., заподіяну пошкодженням належного їй автомобіля та моральну шкоду в сумі 2 000, 00 грн., сплачений судовий збір в сумі 400,64 грн.

Моральну шкоду позивач обґрунтувала своїми переживаннях з приводу пошкодження її нового автомобіля, перебування у стресі від ДТП, у вимушеній зміні звичного стану життя, залишення двох малолітніх дітей на догляд іншим особам та додаткових витратах часу на ремонт автомобіля і отримання страхового відшкодування.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 38 663 грн. 50 коп. Вирішено питання щодо судових витрат.

Додатковим рішенням того ж суду першої інстанції від 21 листопада 2016 року

Не погодившись з вказаним заочним рішенням, 14 липня 2016 року ОСОБА_3 подав заяву про перегляд вищевказаного заочного рішення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2016 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 завданої моральної шкоди у розмірі 2000 грн. коп.

Не погодившись з таким заочним та додатковим рішенням ОСОБА_3 в апеляційних скаргах просить ці рішення скасувати та ухвалити нове рішення.

На обґрунтування скарг вказав, що належним чином ані апелянт ані його представник повідомлений не були, у звязку з чим були позбавлені можливості подати обґрунтовані та обєктивні заперечення проти позову та інші докази, клопотання про призначення експертизи по справі не розглянуто судом.

Вважає, що підстав для ухвалення додаткового рішення у суду першої інстанції не було, оскільки воно було постановлене іншим складом суду, ніж той, що ухвалив заочне рішення у справі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість заочного та додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши ці доводи, вважає за необхідне скаргу на заочне рішення відхилити, а додаткове рішення змінити з наступних підстав.

Судом безспірно встановлено, що 02 жовтня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача ОСОБА_3, який керуючи автомобілем, фургон малотоннажний-В, «FIAT», реєстраційний номер НОМЕР_1, спричинив ДТП з автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER 150», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2013 року випуску, що належить позивачу ОСОБА_4 на праві приватної власності, чим порушив п. 13.1. Правил дорожнього руху.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 року, яка має преюдиціальне значення по цій справі відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340, 00 грн. Вказана постанова набула законної сили.

Відповідач, як учасник бойових дій, звільнений від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV).

Відповідно до вказаної норми закону відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є учасники бойових дій, була проведена МТСБУ у лютому 2016 року шляхом виплати страхового відшкодування позивачу у розмірі 49 750, 00 грн., що підтверджується випискою ПАТ Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» від 03.02.2015р. утримавши при виплаті 250,00 грн. із страхової суми у розмірі 50 000,00 грн.

ОСОБА_6 «Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 150, 2013 року випуску, д/н НОМЕР_3, VIN №JTEBH3FJ40K118071 ОСОБА_4О.» від 05.11.2014р. №39, проведеного спеціалістом з ТОВ «Регіон-Експерт», вартість матеріального збитку станом на дату оцінки 05.11.2014 року складає 83 303,08 грн.

Вартість матеріального збитку згідно Звіту складається із вартості відновлювального ремонту в сумі 64 427, 58 грн. та величини втрати товарної вартості автомобіля на суму 18 875, 50 грн. 64 427, 58 + 18 875, 50 = 83 303, 08 грн. ОСОБА_6 з п. 1.6. Наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24.11.2003р. № 142 /5/2092 в редакції від 24.07.2009р. №1335/5/1159 (далі Наказ МЮ № 142/5/2092) - величина втрати товарної вартості ( ВТВ ) - умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Величина ВТВ нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкодження складаних частин усіх типів КТЗ, якщо строк експлуатації легкових автомобілів не перевищує 5 років для КТЗ виробництв країн СНД, 7 років - для інших КТЗ ( п. 8.6.1., 8.6.2. Наказу МЮ №142 /5/2092 ).

Строк експлуатації автомобіля НОМЕР_4, не перевищує 7-ми років. Отже, величина ВТВ підлягає врахуванню при визначенні вартості завданого матеріального збитку у звязку з проведенням ремонтних робіт з відновлення пошкодженого автомобіля, яка складає 18 875, 50 грн. та підлягає стягненню з відповідача.

Частина 1 ст. 1192 ЦК України встановлює право потерпілого обрати спосіб відшкодування шкоди: відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої саме якості, полагодити пошкоджену річ тощо, що можливе лише до фактичного полагодження майна його власником) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі (тобто відшкодувати витрати, понесені на ремонт). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Стаття 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

ОСОБА_6 виконаних робіт №166423 від 04.12.2014р., рахунку-фактури №1-0005720 від 16.10.2014р., рахунку-фактури №1- 0005986 від 29.10.2014р., рахунку-фактури №1- 0006798 від 04.12.2014 вартість фактичних витрат відновлювального ремонту мого пошкодженого автомобіля на ТОВ «АВТОАРТ» склала 69 288,00 грн., які позивачка сплатила в повному розмірі за фактично проведений ремонт її автомобіля, що підтверджується чеком №16076 від 29.10.2014 року на суму 20 000, 00 грн. та квитанцією № 440410003 від 04.12.2014р. на суму сплати 49 288, 00 грн.

На підставі викладених обставин районний суд дійшов обгрнутованого висновку, який відповідає наведеним положенням матеріального права, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу відповідачем з урахуванням величини втрати товарної вартості автомобіля в сумі 18 875,50 грн. складає 88 163, 50 грн. (69 288, 00 грн. фактично понесених на ремонт витрат + 18 875, 50 грн. розрахованої спеціалістом ВТВ = 88 163, 50 грн.)

Фактичний розмір майнової шкоди завданий відповідачем ОСОБА_3 автомобілю позивачки ОСОБА_4 складає 88 163, 50 грн., що становить більший розмір страхової суми (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну в сумі 50 000, 00 грн. у звязку з чим відповідно до ст. 1194 ЦК України, ст. 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" різниця підлягає відшкодуванню відповідачем ОСОБА_3 Різниця між завданою позивачу майновою шкодою і виплаченою страховою сумою, з урахуванням утриманої банком суми в розмірі 250, 00 грн. становить 38 663, 50 грн.( 88 163, 50 - 49 750, 00 ) + 250, 00 = 38 663, 50 грн.

ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вимогу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 коштів в сумі 1400, 00 грн., що були сплачені позивачем ТОВ «Регіон-Екперт» за проведення товариством технічного огляду пошкодженого автомобіля та складення Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 150, 2013 року випуску, д/н НОМЕР_3, VIN №JTEBH3FJ40K118071 ОСОБА_4 від 05.11.2014 №39, що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордеру № 6 від 05.11.2014 районний суд правильно не задовольнив, оскільки вказані витрати не є шкодою, спричиненою внаслідок ДТП, та не є судовими витратами в розумні ст. 79 ЦПК України.

ОСОБА_6 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 зі змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановами Пленуму ВСУ від 08.07.1994 р. № 11, від 30.09.1994 р. № 15, від 25.05.1998 р. №15 та від 24.10.2003р. №9 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обовязку виправити пошкоджену річ, в інший спосіб відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування можливий.

Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 визначає, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦКУ. Наприклад, з урахуванням обставин ремонту справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Якщо відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (п. 14).

У даному випадку позивач за свій рахунок відремонтував пошкоджений відповідачем автомобіль, надавши до суду документи про вартість ремонту та висновки спеціаліста про розмір втрати товарного виду, зміст яких відповідачем не був спростований. У звіті спеціаліста від МТСБУ розмір ВТВ не розраховувався відповідно до положень ст. 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тому колегія суддів погоджується із виновкаим суду першої інстанції, який в цій частині взяв до уваги звіт спеціаліста від 05.11.2014р., в якому розмір ВТВ розрахований належним чином (23-43, 142-146).

Відповідно до ч. 3 ст. 10, та ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що позивач ОСОБА_4 надала суду докази на підтвердження розміру завданої їй в даному ДТП матеріальної шкоди, з урахуванням виплаченої страхової суми, у розмірі 38 663, 50 грн. та частково несплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 250, 00 грн., що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3.

В матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази на спростування належним чином встановлених районним судом обставин про вартість ремонту автомобіля позивача, який був необхідний за наслідками механічних пошкоджень, завданих в результаті ДТП з вини відповідача, З огляду на те, що ремонт автомобіля позивача вже був здійсненний, а висновки спеціаліста стосовно розміру втрати товарної вартості не були спростовані, проведення після цього судової автотоварознавчої експертизи, на чому наполягав відповідач, має вирогідний характер і тому не можна вважати належним і допустимим доказуванням завданої шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із пошкодженням її майна ( п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

ОСОБА_6 з п. 9 Постанови Пленуму ВСУ « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової» шкоди» від 31.03.1995р. № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних тощо), яких зазнав позивач. Характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, та інших обставини.

В обґрунтування завданої моральної шкоди позивач зазначала, що в результаті ДТП з вини відповідача був пошкоджений її новий автомобіль, в результаті ДТП їй було завдано фізичного болю отриманого під час удару автомобіля, отримала стрес, пережила страх від отриманого удару в свій автомобіль та переживання від побачених пошкодженнь автомобіля, тривалий час керувала пошкодженим автомобілем, який суттєво втратив товарний вид, до його відновлення, постійно нервувала через те, що змушена була кілька днів потратити на поїздки по місту для подачі заяви до МТСБУ та ремонту автомобіля залишивши своїх двох малолітніх дітей на догляд іншим особам, а не доглядати за ними сама та займатися їх вихованням.

В частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди колегія суддів вважає, що з урахуванням обставин справи, що позивач отримала значне відшкодування понесеної шкоди за рахунок її виплати МТСУ, що у значній мірі компенсувало понесені позивачем витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, яким вона могла розпоряджатися на свій розсуд вже через два місяця після ДТП, у грудні 2014 року, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити скаргу відповідача в цій частині частково і пропорційно зменшити розмір відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 23 ЦК України, у розумних межах, до 1000 грн. В іншій частині цей позов є недоведений.

На підставі вищевикладеного, відповідно до п.п. ,3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України колегія суддів змінює рішення стосовно відшкодування моральної шкоди, і в цій частині постановлює нове рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2016 року відхилити і залишити вказане рішення районного суду без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2016 року задовольнити частково. Змінити вказане додаткове рішення районного суду, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_4 до розміру 1000 (одна тисяча) гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії