14.09.2017 227/897/17
14 вересня 2017 року справа № 227/897/17
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Кошля А.О.,
при секретарі Овчинніковій Ю.О.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28 січня 2008 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1був укладений кредитний договір № 192/370 відповідно до якого відповідач отримав кредит на придбання квартири. Відповідно до п. 1.1 договору банк зобовязався надати позичальнику на умовах договору грошові кошти в сумі 105000,00 грн., а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 105000,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17,5% річних в порядку та на умовах визначених договором.
З боку позивача всі зобов`язання за договором виконані належним чином, відповідачу виданий кредит у сумі 105000,00 грн.
У судове засідання представник позивача не зявився, звернувся до суду з заявою, про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Крім того, просив стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем на публікацію оголошення в газеті «Урядовий Курєр» № 168 (6037) від 09 вересня 2017 р. в сумі 630,00 грн.
Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 28 січня 2008 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1був укладений кредитний договір № 192/370 відповідно до якого відповідач отримав кредит на придбання квартири. Відповідно до п. 1.1 договору банк зобовязався надати позичальнику на умовах договору грошові кошти в сумі 105000,00 грн., а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 105000,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17,5% річних в порядку та на умовах визначених договором.
Пунктом 1.2 договору визначено, що кредит надається на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 27 січня 2018 року на споживчі цілі, за умови укладання в забезпечення виконання зобовязань договору іпотеки нерухомого майна п. 1.4.2 Договору.
Також, згідно п. 1.6.1 договору проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну на який надано кредит.
Позивачем всі зобовязання за договором були виконані належним чином, відповідачу відповідно до п.1.3 договору надано кредит одноразово з позичкового рахунку в готівковій формі шляхом надання кредитних коштів позичальнику в касі Банку.
Відповідно до п.1.5 договору відповідач зобовязався щомісячно до останнього дня місяця наступного за звітом, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти в сумі 875,00 грн., шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 28 лютого 2008 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті в банку. В свою чергу позичальник не сплачує нараховані проценти, чим порушив умови кредитного договору, були порушені п. 1.6.1. та 4.3.2. кредитного договору, в частині своєчасного погашення процентів за користування кредитом.
Відповідно до пунктів 4.2.1 та 4.2.2 банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобовязань по договору та при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також і інших випадках, передбачених договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за договором, а також стягнути заборгованість за договором в примусовому порядку.
Крім того відповідач був ознайомлений та погодився з Умовами та правилами надання кредиту, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія кредитного договору № 192/370 від 28.01.2008 р. з особистим підписом відповідача.
7874,23 грн. інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості;
1228,00 грн. 3% річних від прострочених сум заборгованості.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобовязань з повернення кредиту та сплати процентів за його використання в матеріалах справи відсутні.
На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом.
Згідно з положеннями п.п. 3.1 та 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» № 14 від 17.12.2013 року інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1600,00 гривень.
Крім цього, з відповідача підлягає стягненню витрати, повязані з розглядом справи у звязку з опублікуванням оголошення про виклик відповідача у пресі в розмірі 630,00 грн., що також підтверджується платіжним дорученням № 323015045 від 06.09.2017 року.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 554, 611, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 74, 88, 122, 169, 197, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя А.О. Кошля

14.09.2017