22-ц/775/356/2017(м)
Головуючий у 1-й інстанції Овчиннікова О.С.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря Гаркуши О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до директора Волноваської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 ОСОБА_3 про скасування наказу про надання основної відпустки, зобовязання надати основну відпустку, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що за наказом директора Волноваського ліцею( зараз Волноваська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №5) ОСОБА_3 від 29 червня 2016 року їй, як педагогічному працівнику, надано щорічну основну відпустку за 2016 рік тривалістю 56 календарних днів з 04 липня 2016 року по 29 серпня 2016 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Проте,наказ є незаконний, оскільки заяву на відпустку вона не писала, її не попереджено за 2 тижні до початку відпустки, заробітна плата за час щорічної відпустки за три дні до відпустки їй не виплачена, з наказом про відпустку вона не ознайомлена. Просила наказ №109-к від 29 червня 2016 року «Про надання основної відпустки педагогічному працівнику» скасувати та, зважуючи на те, що в даний час триває судовий процес за її позовом про поновлення на посаді заступника директора, надати їй щорічну основну відпустку після закінчення судового процесу відповідно до заяви позивача.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2С відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове , яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на обставини, викладені у позовній заяві.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи позивачки ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляції та просила її задовольнити, заперечення відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,а судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд виходив з того, що відповідно до статті 10 Закону України "Про відпустки" черговість надання відпусток працівникам визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. Оскільки при складанні графіку відпусток ОСОБА_2 скористалась із зручною для неї датою, то подальше її повідомлення про час виходу у відпустку не є обовязковим.У свою чергу,обовязковість письмової заяви працівника про надання відпуски чинним законодавством не передбачена.

Судова колегія не погоджується з такими висновками суду, оскільки вони не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2С працює вчителем Волноваській загальноосвітньої школі І-ІІІ ступенів №5 ( до серпня 2016 року- Волноваському ліцеї)

Згідно наказу директора Волноваської ОСОБА_4 ступенів №5 (Волноваського ліцею) ОСОБА_3 «Про затвердження графіку чергових відпусток працівників ліцею у 2016 році» від 04 січня 2016 року №1-к вбачається, що ОСОБА_2 період надання щорічної відпустки визначений конкретною календарною датою 01.07.2016 року. З даним графіком ОСОБА_2 ознайомлена під підпис, заперечень щодо дати початку відпустки не надала (а.с.36-39).

Згідно наказу директора Волноваської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 (Волноваського ліцею) ОСОБА_3 від 29.06.2016 року №109-к ОСОБА_2 надано щорічну основну відпустку за 2016 рік тривалістю 56 календарних днів з 04.07.2016 року по 29.08.2016 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Підставою для видання даного наказу зазначено статтю 10 Закону України «Про відпустки» (а.с.8).

Відповідно до ч. 4 і 5 ст. 79 Кодексу законів про працю України черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.

Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Аналогічні норми закріплені у ч. 10 і 11 ст. 10 Закону України "Про відпустки" від 15.11.96 № 504/96-ВР.

Отже, законодавство про працю не вимагає подання заяви від працівників, час відпусток яких визначається графіком відпусток та які йдуть у відпустку в обумовлений в ньому термін. У цьому випадку підставою для видання наказу про відпустки буде затверджений графік відпусток.

Якщо працівник відмовляється використати щорічну відпустку у визначений у графіку відпусток час і таке рішення працівника не збігається з інтересами роботодавця, то роботодавець, беручи до уваги те, що остаточне рішення про надання чи ненадання відпустки належить лише до компетенції роботодавця, має право в межах, установлених графіком відпусток, без заяви працівника видати наказ про надання йому відпустки. Адже згідно зі статтею 139 КЗпП працівники зобов'язані вчасно і точно виконувати розпорядження (накази) роботодавця.

Разом з цим, про дату початку щорічної відпустки роботодавець зобов'язаний письмово повідомити працівника. Згідно із частиною одинадцятою статті 10 Закону «Про відпустки» № 504/94-ВР це треба зробити не пізніше ніж за два тижні до встановленого графіком терміну. Порушення строку такого повідомлення дасть можливість працівникові вимагати перенесення щорічної відпустки на інший період.

Аналогічні приписи викладені у п.31 Колективного договору між директором і профспілковим комітетом Волноваського ліцею. ( а.с. 15-16)

Письмовим повідомленням у цьому разі може слугувати як окремо складений документ довільної форми, так і підпис працівника про ознайомлення у наказі про надання щорічної відпустки.

Судом встановлено, що позивачка, посилаючись на особисті обставини, не бажала йти у відпустку за графіком, та письмово роботодавцем не повідомлялась про час відпустки з 04.07.2016 року. Дані обставини підтверджуються поштовим повідомленням , згідно якого лист Волноваського ліцею від 17.06.2016 року за № 75 про надання чергової відпустки ОСОБА_2 остання не отримувала. Даний лист був відправлений позивачці за її тимчасовою адресою( м. Волноваха, вул Павлова, 2/12) тоді як місце її реєстрації та постійного проживання згідно її пояснень та паспортних даних є Волноваський район, с. Валерянівка, вул Октябрська,30.( а.с.4)

У свою чергу, як пояснив відповідач, письмове повідомлення про час відпустки позивачці безпосередньої за місцем роботи не вручалось та не оголошувалось, з приказом про відпустку ОСОБА_2 не ознайомлена.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про відпустки» заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку.

Як вбачається з матеріалів справи, заробітну плату ОСОБА_2 за час відпустки перерахували 07 липня 2016 року, тобто з порушенням строків , передбачених ст. 21 Закону України № 504/94-ВР. ( а.с. 84)

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що виданий наказ директора Волноваської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 (Волноваського ліцею) ОСОБА_3 від 29.06.2016 року №109-к щодо надання ОСОБА_2 щорічної основнї відпустки за 2016 рік винесений з порушенням норм трудового законодавства , отже є незаконним та підлягає скасуванню, а висновки суду , що роботодавець дотримався умов надання щорічної відпустки ОСОБА_2 є помилковими.

Переглядаючи судове рішення в частині вимог про надання щорічної основної відпустки після закінчення судового процесу відповідно до заяви позивача, судова колегія виходить з наступного.

Згідно із п. 1 ст. 11 Закону України № 504/94-ВР щорічну відпустку на вимогу працівника може бути перенесено на інший період у разі: порушення власником або уповноваженим ним органом терміну письмового повідомлення працівника про час надання відпустки не пізніше ніж за два тижні до початку відпустки;несвоєчасної виплати власником або уповноваженим ним органом заробітної плати працівнику за час щорічної відпустки не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. При цьому, новий термін відпустки у будь-якому випадку підлягає погодженню між працівником і роботодавцем (ч. 4 ст. 80 КЗпП і ч. 4 ст. 11 Закону України «Про відпустки»).

Отже, позовні вимоги щодо зобовязання саме надати відпустку після закінчення судового процесу відповідно до заяви позивача, тобто у невизначеному часі,при відсутності позасудового порядку вирішення даного питання,виходить за межі компетенції суду, та є передчасним, оскільки згідно із ст.3 ЦПК України суд розглядає питання конкретної особи лише тільки у випадку її порушених, невизнаних або оспорюваних прав, тобто при наявності спору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У свою чергу, суд першої інстанції, зробивши висновки щодо відсутності підстав для перенесення відпустки ОСОБА_2, не врахував , що в даному випадку такого спору між позивачем та відповідачем не було, оскільки позивач не заявляла вимог щодо перенесення відпустки, не зверталась із такою вимогою до роботодавця, отже, правові підстави для розгляду даних вимог відсутні.

Отже, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, судова колегія приходить до висновку, що судове рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову,визнання незаконним та скасування наказу № 109-к від 29 червня 2016 року, виданого директором Волноваського ліцею про надання основної відпустки педагогічному працівнику ОСОБА_2 та відмову у задоволені позовних вимог про надання тарифної відпустки по закінченні судового процесу відповідно до заяви позивачки.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до директора Волноваської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 ОСОБА_3 про скасування наказу про надання основної відпустки, зобовязання надати основну відпустку скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ № 109-к від 29 червня 2016 року, виданий директором Волноваського ліцею про надання основної відпустки педагогічному працівнику ОСОБА_2.

У задоволені позову ОСОБА_2 про надання тарифної відпустки по закінченні судового процесу відповідно до заяви позивачки - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Гаврилова Г.Л.

ОСОБА_5

ОСОБА_6