Провадження № 2/760/954/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Хілюк І.О.

позивача- ОСОБА_4

представника позивчаа - ОСОБА_1

представника відповідача 1- ОСОБА_2

прендставника відповідача 2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, 3-я особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу, суд

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом і просить визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину на квартиру на ім»я відповідачки на договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між відповідачами.

Посилається в позові на те, що з 2002 року вона проживала однією сім»єю з ОСОБА_7, вели спільне господарство, св»яткували домашні та державні свята, відпочивали разом.

Під час спільного проживання вони в 2005 році придбали у власність квартиру АДРЕСА_1, в якій вони проживали та були співвласниками.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер.

Відразу після його смерті документи про набуття ними спірної квартири у власність були викрадені відповідачкою ОСОБА_5, про що вона повідомила правоохоронні органи, її заява про вчинення кримінального правопорушення була внесена до ЄДРДР і на даний час проводиться досудове розслідування.

21 грудня 2016 року вона подала заяву про прийняття спадщини та повідомила приватного нотаріуса Якушеву Є.А. про те, що в провадженні суду знаходиться справа за її позовом про встановлення факту проживання із спадкодавцем та визнання права власності на частину квартири.

Зазначила також про внесення до ЄДРДР повідомлення про вчинений ОСОБА_5 злочин і про її знаходження у розшуку.

Всупереч вимогам закону та її повідомлень, 25 травня 2016 року приватним нотаріусом Якушевою Є.А. відповідачці ОСОБА_5 було видано Свідоцтво про право на спадщину.

Тобто, відповідачка отримала право власності як на частку її батька, так і її частку, чим порушила її право власності на частину даної квартири.

Щоб позбавити її права власності на кватиру відповідачка ОСОБА_5 06 червня 2016 року продала квартиру відповідачу ОСОБА_6

При укладенні договору ОСОБА_6, як покупець, не оглядав її, не переоформив на себе особовий рахунок, не сплачує комунальні платежі, в квартирі проживати не збирається, що свідчить про його фіктивність.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали.

Представник відповідачки ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечував.

Посилався на те, що спірна квартира була набута померлим у власність в порядку приватизації в 2006 році, а тому є його особистою приватною власністю і не може бути спільною сумісною власністю позивачки та померлого.

Крім того, позивачка не проживала разом з померлим, не перебувала з ним у шлюбі і будь-яких доказів її проживання з ним однією сім»єю не надала, а тому і не має права на спадкування після його смерті.

Зазначив, що Свідоцтво про право на спадщину приватним нотаріусом не видавалося ще тривалий час після спливу 6-ти місячного строку, однак свого права на спадкування позивачка не довела, а тому доньці померлого було видано Свідоцтво про право на спадщину.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову також заперечував.

Посилався на те, що Договір купівлі-продажу, укладений між відповідачами, відповідає вимогам закону, своє право власності на квартиру відповідач ОСОБА_6 зареєстрував у встановленому законом порядку.

В той же час, відповідач з сім»єю не може вселитися в квартиру, оскільки в ній проживає позивачка, не дивлячись на його вимогу від 03 липня 2016 року про звільнення квартири.

Зазначив також, що в зв»язку з перешкодами в користуванні квартирою з боку позивачки, відповідач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про її виселення і справа на даний час знаходиться в провадженні суду.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Представник 3-ї особи в судове засіданні не з»явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд до відома не поставив.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7, після смерті якого відкрилася спадщина, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1.

Позивачка та відповідачка ОСОБА_5 звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Якушевої Є.А. з заявами про прийняття спадщини, якою 22 липня 2015 року була заведена спадкова справа №06/15.

17 квітня 2016 року відповідачці ОСОБА_5 було видано Свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1.

Встановлено та підтверджено сторонами, спірна квартира була набута у власність померлим на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 11 серпня 2006 року згідно з Законом України « Про приватизацію державного житлового фонду».

/ а.с.5 - 7; 31 - 32 /

Відповідно до п.4 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

За таких обставин видача відповідачці ОСОБА_5 Свідоцтва про право на спадщину відповідає вимогам закону.

Встановлено також, що позивачка зареєстрована в спірній квартирі як фізична особа.

В провадженні суду перебувала справа за її заявою про встановлення факту проживання однією сім»єю з ОСОБА_7, яка ухвалою суду від 09 лютого 2016 року була залишена без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року дана ухвала була залишена без змін.

Встановлено також, що в провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на ? частину квартири в спільному майні подружжя та виключення її зі складу спадкового майна.

Справа на даний час не розглянута.

/ а.с. 33 - 34; 36 - 37; 91; 160 - 162 /

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкування за законом здійснюється почергово.

За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги.

Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу

відкриття спадщини.

Позивачка в судовому засіданні не заперечувала, що на момент видачі відповідачці ОСОБА_5 Свідоцтва про право на спадщину вона своє право на спадкування після смерті ОСОБА_7 не довела, як і не довела на сьогодні.

За таких обставин суд вважає вимоги позивачки в цій частині безпідставними.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до п.п.5,7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

За змістом частини п'ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Згідно з п.24 вище приведеної постанови Пленуму для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин.

Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України в справі № 6-1873цс16 для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину.

При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином.

Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов'язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п'ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Так, представник відповідача ОСОБА_6 пояснив, що на виконання умов укладеного договору відповідачем, як покупцем, були передачі грошові кошти продавцю, тобто відповідачці ОСОБА_5, він зареєстрував своє право власності на квартиру Єдиному державному реєстрі речових прав, в липні 2016 року направив позивачці вимогу про звільнення квартири.

В зв»язку з її відмовою він змушений був звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення позивачки з квартири.

Справа знаходиться на стадії судового розгляду.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ч.1 ст.57, ч.1 ст.58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета

доказування.

З точки зору закону приведені представником відповідача ОСОБА_6 докази є належними і правові підстави для їх неприйняття або спростування відсутні.

В свою чергу позивачка будь-яких доказів в огрунтування своїх тверджень суду не надала.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивачки і в цій частині.

Керуючись ст. ст.15,16, 203, 215, 234 ЦК України, ст.ст.3,4,10,11,57-60, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: