Справа №591/5015/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/451/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 січня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5

про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а :

23 вересня 2016 року позивач звернувся до місцевого суду з позовом, уточнивши його в подальшому, і свої вимоги мотивував тим, що відповідач ОСОБА_4 є його батьком. Його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1997 року. На даний час сімя розпалася, шлюб між ними розірвано з липня 2001 року. До повноліття він постійно проживав разом з матірю і на його утримання з батька стягувались аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення ним повноліття. 14 січня 2016 року він досяг повноліття, у звязку з чим стягнення аліментів було припинено. На даний час він є студентом 2 курсу денної форми навчання факультету енергетики, енергозберігаючих технологій і автоматизації процесів в Українській інженерно-педагогічної академії в м. Харків, навчається на комерційній основі з терміном навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року, а тому потребує матеріальної допомоги. Його батько є матеріально забезпеченою людиною, працює медпрацівником в корпорації Артеріум, що розташована в м. Київ, має фермерське господарство в с. Степанівка Сумського району та пошивний цех компанії ОСОБА_4 в м. Суми.

Просив стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2019 року.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 січня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку щомісячно до закінчення навчання, починаючи стягнення з 23 вересня 2016 року на користь ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

На зазначене рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість ухваленого рішення, на порушення норм матеріального права, просить рішення суду змінити та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що висновок суду про те, що відповідач знаходиться у шлюбі з ОСОБА_7, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років не може братися до уваги, як обставина, що враховується проти позивача при визначенні розміру стягуваних аліментів, так як ОСОБА_7 не є непрацездатною, активно займається підприємницькою діяльністю (за наявності найманих працівників, обладнання, пошивочними цехами, оптовими поставками за мінімум двома адресами у м. Суми).

Крім того, при встановленні розміру стягуваних аліментів, суд невірно врахував обовязок щодо утримання позивача третьою особою, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що третя особа, яка є його матірю, на даний час ніде не працює та не отримує допомогу по безробіттю, а тому не має можливості надавати матеріальну допомогу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника апелянта, заперечення відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що відповідач є працездатним, не є інвалідом, а тому в змозі надавати матеріальну допомогу. Визначаючи аліменти в розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку, судом враховано майнове становище відповідача, наявність у нього інших утриманців, вік позивача, його потреби, обовязок щодо утримання позивача його матірю третьою особою у даній справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, вірно визначивши юридичну природу спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якого є відповідач (а.с.4-5)

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано в липні 2001 року і дана обставина підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.5).

Згідно довідки № 50/709-ЕЕ від 15 вересня 2016 року ОСОБА_3 є студентом 2 курсу денної форми навчання факультету енергетики, енергозберігаючих технологій і автоматизації енергетичних процесів за кошти фізичної особи з терміном навчання по 30 червня 2019 року (а.с.7). Згідно довідки Української інженерно-педагогічної академії №50/850 від 25 листопада 2016 року ОСОБА_3 є студентом 2 курсу денної форми за рахунок коштів держбюджету (а.с.59).

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 з 23 січня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 від якого мають спільного малолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.33).

ОСОБА_8 від попереднього шлюбу має двох неповнолітніх дітей: Вячеслава, ІНФОРМАЦІЯ_4 та Кирила, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.33-34).

Згідно довідки ТОВ «Хіммашбуд» №31/1 від 31 жовтня 2016 року ОСОБА_7 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років відповідно до наказу №7 від 01 листопада 2015 року (а.с.36).

Відповідно до довідки ПАТ «Галичфарм» №6 від 10 січня 2017 року дохід ОСОБА_4 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року склав 423 918 грн. 37 коп. (а.с.190).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, у разі якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статі 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших обставин, що мають істотне значення.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо занищеного розміру стягуваних аліментів, оскільки при визначенні розміру аліментів місцевим судом вірно враховані ті обставини, що відповідач має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і відповідач відповідно до ст.84 СК України зобовязаний нести витрати на її утримання.

Також місцевим судом при розгляді справи досліджувався і факт наявності у відповідача непрацездатного батька ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, який є одиноким, має ряд хронічних захворювань та отримує пенсію у розмірі 2200 грн. 00 коп., якої недостатньо для нормального проживання та лікування, а отже відповідач, відповідно до вимог передбачених ст.202 СК України, зобовязаний надавати кошти на його утримання (а.с.78).

Крім того, судом врахована і та обставина, що відповідач в добровільному порядку надавав своєму синові майнову допомогу, але останній вважав її нерегулярною та не достатньою.

Також судом обґрунтовано враховано і обовязок матері позивача 3-ї особи у справі ОСОБА_5 щодо утримання свого повнолітнього сина на період навчання, оскільки будь-яких доказів на підтвердження того, що вона позбавлена можливості працевлаштуватися та організувати своє життя таким чином, щоб мати можливість надавати матеріальну допомогу позивачу у справі останньою надано не було.

Помилкове зазначення судом у рішенні суду про обовязок позивача утримувати неповнолітніх дітей своєї дружини від попереднього шлюбу, а також посилання у ньому на ст.ст.110, 112, 114 СК України, які не регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, не тягне за собою скасування вірного по суті рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 січня 2017 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -