Справа № 545/536/17
Провадження № 2/545/1465/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2017 р. суддя Полтавського районного суду Полтавської області Цибізова С.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визнання майна спільною сумісною власністю та його розподіл, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визнання майна спільною сумісною власністю та його розподіл.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що дана справа не підсудна Полтавському районному суду Полтавської області з наступних підстав.

Згідно позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 вказуєсвоє фактичне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, тоді як відповідно до паспорта громадянина України серії КН 474870 виданого Семенівським РВ УМВС в Полтавській області 11.12.1997 року, місце проживання останньої зареєстровано за адресою: с.Вереміївка.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до ч.1 ст.110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до норм п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання або зареєстроване у встановленому законом порядку місце перебування фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК України і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV , а місце знаходження юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК України.

Згідно ст.3 Закону, від 11.12.2003, № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Відповідно до положень Наказу МВС, від 22.11.2012, № 1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», реєстрація, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України.

Таким чином для визначення територіальної підсудності справи, місце проживання або місце перебування фізичної особи повинно бути зареєстровано у встановленому законом порядку, однак з матеріалів справи відповідної реєстрації позивача в межах Полтавського району Полтавської області не вбачається. Відповідач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, що поза межами Полтавського району Полтавської області.

Підстави для застосування положень ст.114 ЦПК України - відсутні.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України, окрім випадків невиконання позивачем у встановлений ухвалою суду строк вимог передбачених ст.119,120 ЦПК України, позовна заява повертається коли справа не підсудна цьому суду.

Окрім того, разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення доказів.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України, передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи те, що справа судом не розглядалась, заява про забезпечення позову підлягає поверненню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 109,110,115, 121,293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визнання майна спільною сумісною власністю та його розподіл разом з заявою про забезпечення позову повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3