Головуючий суду 1 інстанції - Шкиря В.М.
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 417/3237/16-ц
Провадження № 22ц/782/206/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року травня «17» дня Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Яресько А.В.

за участю секретаря Попової Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу

за апеляційною скаргою

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Станично-Луганському районі Луганської області

на рішення

Марківського районного суду Луганської області від 2 березня 2017 року

по цивільній справі за позовом

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Станично-Луганському районі Луганської області до ОСОБА_2 про відшкодування переплати соціальних виплат

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 2 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Станично-Луганському районі Луганської області до ОСОБА_2 про відшкодування переплати соціальних виплат відмовлено.

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Станично-Луганському районі Луганської області, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити заявлені позовні вимоги.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відділення Фонду Дяконову О.Л., представника відповідача ОСОБА_4 дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вони не доведені і не ґрунтуються на законі.

З такими висновками суду першої інстанції колегія судів не може не погодитись, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Так, у жовтні 2016 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Станично-Луганському районі Луганської області вчинило позов до ОСОБА_2 про відшкодування переплати соціальних виплат розмірі 23579,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у грудні 2015 року при проведенні перевірки спеціалістами відділення Фонду встановлено, що в порушення п.3.6.3 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат затверджених постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 №24 (далі Порядку) при призначенні щомісячних страхових виплат відповідачу не враховано пенсію по інвалідності внаслідок професійного захворювання та в порушення п. 4.10 Постанови КМУ від 26.09.2001 № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» не враховано тарифну ставку лікаря - фтизіатра.

Вказане призвело до невірного розрахунку розміру щомісячної страхової виплати в сторону збільшення, внаслідок чого позивачу було надмірно сплачено 23579,46 грн.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно постанови Відділення Фонду від 22.04.2015р. № 1220/90247/90247/2 потерпіла ОСОБА_2 перебуває на обліку з 18.12.2014р., має зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане 18.12.2014р. та їй призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати працездатності в сумі 84824,00 грн.

Відповідно до розрахунку одноразової допомоги взято середню заробітну плату в сумі 2320,80 грн. при 90% відсотку втрати працездатності та при граничній сумі зарплати з якої справляються внески 20706,00 грн.

Згідно постанови Відділення Фонду від 31.01.2016р. № 1220/90247/90247/3 потерпілій ОСОБА_2 призначено щомісячну грошову суму в розмірі 335,81 грн. Виплати проводити з 18.12.2014р. по 31.01.2016р. включно.

Відповідно до розрахунку щомісячної страхової виплати ( 335,81 грн.) взято середню заробітну плату в сумі 2320,80 грн. при 90% відсотку втрати працездатності, пенсія по інвалідності 1984,99 грн.

Постановою Відділення Фонду від 31.01.2016 № 1220/90247/90247/6 потерпілій ОСОБА_2 на підставі ст. 46 Закону України № 1105 від 23.09.1999р. «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» припинено виплату в сумі 2088,72 грн. з 01.02.2016р. на підставі акту перевірки.

Постановою Відділення Фонду від 25.07.2016р. № 1220/90247/90247/6 потерпілій ОСОБА_2 на підставі ст. 42 Закону України № 1105 від 23.09.1999р. «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» продовжено щомісячну грошову суму в сумі 2088,72 грн. з 20.07.2016р. безстроково.

Відповідно до розрахунку для продовження суми щомісячної страхової виплати ( 2088,82 грн.) взято середню заробітну плату станом на 18.12.2014р. в сумі 2320,80 грн. при 90% відсотку втрати працездатності, пенсія по інвалідності 0 грн.

Постановою Відділення Фонду від 19.09.2016р. № 1220/90247/90247/8 потерпілій ОСОБА_2 на підставі ст. 42 Закону України № 1105 від 23.09.1999 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» продовжено раніш призначену щомісячну грошову суму в розмірі 335,81 грн. з 01.02.2016р. по 19.07.2016р. Постановлено провести донарахування щомісячних виплат за лютий- червень 2016р. по 335,81 грн., липень 2016р. 205,82 грн.

Відповідно до розрахунку для продовження суми щомісячної страхової виплати ( 335,81 грн.) з лютого 2016р. взято середню заробітну плату в сумі 2320,80 грн. при 90% відсотку втрати працездатності, пенсія по інвалідності 1984,99 грн.

Актом перевірки додержання норм законодавства із соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань при призначенні страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у відділенні виконавчої дирекції Фонду в Станично-Луганському районі від 18.12.2015 року № 6 було встановлено, що при призначенні щомісячних страхових виплат ОСОБА_2, № 92247 у виписці з акту огляду МСЕК серія 12 ААА № 008502 від 25.12.2014р. в п. 9 не вказана дата страхового випадку; у довідці від 16.05.2015р. № 264 виданої Марківським РТМО не вказано дату на яку зазначена тарифна ставка лікаря-фтизіатра; в порушення п.3.6.3 Постанови № 24 не враховано пенсію по інвалідності внаслідок професійного захворювання, що призвело до призначення завищеного розміру щомісячних страхових виплат та переплати в сумі 21034,92 грн.

Згідно реєстрів щомісячні страхові виплати ОСОБА_2 склали: у квітні 2015 року 9298,17 грн.; у травні 2015 року - 2088,72 грн.; у червні 2015 року 2088,72 грн.; у липні 2015 року - 2088,72 грн.; у серпні, лютому 2015 року - 2088,72 грн.; у вересні 2015 року - 2088,72 грн.; у жовтні 2015 року - 2088,72 грн.; у листопаді, жовтні 2015 року - 2088,72 грн.; у січні- лютому 2016 року 939,92 грн.; у липні, січні, квітні 2016 року - 1148,80 грн.; у серпні 2016 2897,26 грн.; у вересні, липні 2016 року 3973,59 грн.

26.09.2016р. ОСОБА_2 направлено лист з проханням у добровільному порядку погасити переплату в сумі 23579,46 грн. та надано таблицю з вказівкою розміру пенсії неврахованої при призначенні щомісячних страхових виплат.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів суду обставин з якими закон (ст. 1215 ЦК України) пов'язує можливість стягнення з відповідача зайво отриманих коштів, оскільки позивачем не доведено наявності рахункової помилки з боку Фонду, як і факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів у розмірі 23579,46 грн, тому відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України вони поверненню не підлягають.

Згідно зі статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Основи) загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Загальнообов'язкове державне соціальне страхування є страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності (стаття 4 Основ, преамбула Закону).

Відповідно до статті 4 Закону законодавство про страхування від нещасного випадку складається із Основ, Закону, який визначає правову основу, економічний механізм і організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, а також КЗпП України, Закону України «Про охорону праці» та інших нормативно-правових актів.

Одним із основних завдань загальнообов'язкового державного соціального страхування є страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини під час виконання трудових обов'язків, надання їм соціальних послуг у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також у разі їх смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей (стаття 1 Закону).

Об'єктом загальнообов'язкового державного соціального страхування є страховий випадок, із настанням якого у застрахованої особи (члена її сім'ї, іншої особи) виникає право на отримання матеріального забезпечення та соціальних послуг, передбачених статтею 25 Основ (наприклад, відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання тощо).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Право на отримання соціальних виплат є об'єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції (Справа «Мюллер проти Австрії», 1975 рік).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша норма, яку закріплено в першому реченні першого пункту і яка має загальний характер, викладає принцип мирного володіння власністю; друга норма у другому реченні того ж пункту поширюється на випадки позбавлення права власності й передбачає для цього певні умови; третя норма, яку закріплено у другому пункті, допускає, що договірні сторони мають право, зокрема, контролювати використання власності відповідно до загального інтересу. Однак ці норми не є окремими, тобто не пов'язаними одна з одною. Друга і третя норми стосуються окремих випадків втручання у право на мирне володіння власністю, тому повинні тлумачитися за загальним принципом, закріпленим у першій нормі (пункт 134 Рішення ЄСПЛ від 22 червня 2004 року № 31443/96 у справі «Броньовскі проти Польщі».

У пункті 70 рішення в справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, зокрема, коли йдеться про право на соціальні виплати, які мають життєво важливе значення для осіб (справа «Москаль проти Польщі», пункт 72).

Відповідно до ч. 10 ст. 40 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» суми, одержані в рахунок страхових виплат потерпілим або особою, яка має право на ці виплати, можуть бути утримані Фондом соціального страхування від нещасних випадків, якщо рішення про їх виплату прийнято на підставі підроблених документів або подано свідомо неправдиві відомості, а також якщо допущено помилку, яка впливає на суму страхових виплат.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Вказані обставини узгоджуються з позиціями Верховного Суд України в постановах від 02 липня 2014 року (справа 6-91цс14) та від 22 січня 2014 року (справа 6-151цс13), які є обов'язковими для виконання судами всіх інстанцій.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Однак, по справі встановлено, що Марківським об'єднаним управлінням ПФУ в Луганській області ОСОБА_2 з 18 грудня 2014 року було проведено перерахунок пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або профзахворювання інвалідам 1 групи згідно Виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААА № 157024 від 25.12.2014 року, при цьому, розмір пенсії - 2455,87 грн. не змінився (довідки управління ПФУ від 25.04.2017 року № 301/09-38 та від 16.05.2017 року № 490/02-38).

Тобто, перерахунок пенсії проведено без заяви та відома ОСОБА_2

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що кошти отримані відповідачем у вигляді щомісячних страхових виплат набуті без достатньої на те підстави так як, при нарахуванні не було враховано пенсію по інвалідності внаслідок професійного захворювання, не заслуговують на увагу та не є підставою до скасування рішення суду, оскільки відсутній факт недобросовісного набуття ОСОБА_2 отриманих коштів, які є соціальною виплатою, джерелом існування для неї, і не встановлено й наявності рахункової помилки.

З огляду на наведене, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах заявлених в суді першої інстанції позовних вимог та в межах апеляційного оскарження на підставі доказів наданих сторонами, які відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга позивача підлягає відхиленню.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області, ~

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Станично-Луганському районі Луганської області ~ відхилити.

Рішення Марківського районного суду Луганської області від 2 березня 2017 року ~ залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді: І.О. Дронська

А.В. Яресько