Дата документу 28.08.2017
Справа № 334/2762/17
Провадження № 2-о/334/105/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Добрєва М.В.,

при секретарі - Матвієнко О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Дніпровському району про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення - проживання дитини разом з матір'ю,

встановив:

заявниця звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - проживання дитини разом з матір'ю, вказавши в заяві, що 29.07.2000 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_2 у відділі РАЦС Хортицької райадміністрації Запорізької ради, актовий запис 320.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у шлюбі народився син, ОСОБА_3.

13.09.2002 року рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя шлюб було розірвано (справа № 2-1708/02).

28.06.2006 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_5 року від даного шлюбу народилася донька ОСОБА_5. 14.09.2010 року шлюб було розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя (справа № 2-5474/10) та позивачці залишено прізвище «ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 23.09.2015 року (справа № 321/1164/15-ц) місце проживання дитини визначено разом з матір'ю.

29.07.2011 року заявниця уклала шлюб з громадянином Туреччини ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року у даному шлюбі народилася дочка, ОСОБА_8.

У 2016 році заявниця зі своїми дітьми: ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вирішила отримати громадянство Туреччини для того, щоб переїхати до свого чоловіка ОСОБА_7 та проживати однією родиною.

Між заявницею та ОСОБА_2 існує згода про місце проживання їхнього сина, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 саме з матір'ю. Про що ОСОБА_2 надано нотаріально посвідчену заяву від 29.04.2013 року, де ОСОБА_2 не заперечує проти імміграції його сина ОСОБА_9 разом з матір'ю до Туреччини. Також, 21.10.2014 року разом із заявницею нотаріально заявили свою згоду на отримання ОСОБА_3 громадянства Туреччини.

У 2016 році заявниця звернулася до Головного Управління Реєстрації Громадянства Населення при Міністерстві Внутрішніх справ республіки Туреччина із відповідним пакетом документів та заявою про отримання громадянства республіки Туреччина.

Листом № 5-Е.26313 від 16.03.2016 року їй було повідомлено про необхідність надати рішення суду про отримання нею права опіки над її неповнолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Однак, вимоги Українського законодавства в даному випадку не дозволяють звернутися до суду з такою вимогою, як встановлення опіки над неповнолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення суду про становлення юридичного факту проживання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір'ю ОСОБА_1 та знаходження на її утриманні необхідно заявниці за вимогами законодавства Туреччини про що їй було наголошено у листі Міністерства внутрішніх справ з посиланням на ст..16 «Закону про громадянство Республіки Туреччини» № 5901 і встановлення такого факту породжує право заявниці на розгляд її заяви міграційною службою Туреччини щодо свого неповнолітнього сина ОСОБА_9.

Заявниця просить суд встановити юридичний факт, що неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець м.Запоріжжя, України, фактично проживає разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою міста Ногінськ Московської області Росії та знаходиться на її утриманні.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_10 проти задоволення заяви не заперечує.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 надав заяву про визнання вимог заяви.

Вислухавши пояснення заявника, її представника ОСОБА_11, думку заінтересованої особи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Судом встановлено, що 29.07.2000 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 у відділі РАЦС Хортицької рай адміністрації Запорізької ради, актовий запис 320 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у шлюбі народився син, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим ВРАГС Хортицького районного управління юстиції м.Запоріжжя від 04.10.2001р. (а.с.7).

13.09.2002 року рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя шлюб було розірвано (справа № 2-1708/02), що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 18.09.2003р., виданого ВРАГС Хортицького РУЮ м.Запоріжжя (а.с.10).

28.06.2006 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_5 року від даного шлюбу народилася донька ОСОБА_5. 14.09.2010 року шлюб було розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя (справа № 2-5474/10) та позивачці залишено прізвище «ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 23.09.2015 року (справа № 321/1164/15-ц) місце проживання дитини визначено разом з матір'ю.

29.07.2011 року заявниця уклала шлюб з громадянином Туреччини ОСОБА_7, міжнародне свідоцтво про укладення шлюбу, реєстраційний № 20/63, видане Р.Т. Муніціпалітет Селчуклу (а.с.17-19).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року у даному шлюбі народилася дочка, ОСОБА_8 (а.с.20).

У 2016 році заявниця зі своїми дітьми: ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вирішила отримати громадянство Туреччини для того, щоб переїхати до свого чоловіка ОСОБА_7 та проживати однією родиною.

Між заявницею та ОСОБА_2 існує згода про місце проживання їхнього сина, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 саме з матір'ю. Про що ОСОБА_2 надано заяву, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корицьким Є.Д., реєстровий № 659 від 29.04.2013 року, де ОСОБА_2 не заперечує проти імміграції його сина ОСОБА_9 разом з матір'ю до Туреччини (а.с.11).

21.10.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надали заяву, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чирва Л.А., реєстровий № 1962, 1963 де надали свою згоду на отримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянства Туреччини (а.с.12).

У 2016 році заявниця ОСОБА_1 звернулася до Головного Управління Реєстрації Громадянства Населення при Міністерстві Внутрішніх справ республіки Туреччина із відповідним пакетом документів та заявою про отримання громадянства республіки Туреччина.

Листом № 5-Е.26313 від 16.03.2016 року їй було повідомлено про необхідність надати рішення суду про отримання нею права опіки над її неповнолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.21).

Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно до ч.3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на день розгляду справи виповнилося 16 років та ним обрано місце проживання з матір'ю ОСОБА_1, проти чого не заперечує його батько.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 постанови № 5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав (наприклад, для вирішення питання про наявність права на спадщину у особи, яка законодавством України не віднесена до кола спадкоємців за законом).

Без встановлення юридичного факту проживання неповнолітнього разом з матір'ю, заявниця не має права на розгляд її заяви міграційною службою Туреччини щодо свого неповнолітнього сина ОСОБА_9. Встановити факт, про який просить заявниця у позасудовому порядку неможливо, тому з урахуванням наданих заявницею доказів факт підлягає встановленню у судовому порядку.

Керуючись ст.10, 60, 212, 213, 256 ЦПК України, ст.29 ЦК України, ст..160 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт, що неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець м.Запоріжжя, України, фактично проживає разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою міста Ногінськ Московської області Росії та знаходиться на її утриманні.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: Добрєв М. В.