Справа № 558/609/16-ц
номер провадження 2/558/37/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2017 року смт. Демидівка Рівненської області
Демидівський районний суд Рівненської області у складі:
суддя Мельник Д.В.,
секретар судового засідання Хомяк О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 08.01.2014 року виконавчим комітетом Гораймівської сільської ради Маневицького району Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ № 084875. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй право й надалі іменуватись прізвищем ОСОБА_2. Також позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3,03.07.2014 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку розпочинаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання на розгляд цивільної справи 02.03.2017 року не зявися, хоча про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням відділення поштового звязку про отримання ним особисто судової повістки про виклик( а.с.24). Про причини неявки в суд відповідач не повідомив, заперечень проти позову суду не надав.
Відповідно до ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як відповідач на судовий розгляд справи не зявився і про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, а позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Під час розгляду справи по суті позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала. ОСОБА_1 суду пояснила, що спільне життя із відповідачем не склалося. Вона вважає, що шлюб між ними треба розірвати, терміну на примирення надавати не треба. ОСОБА_1 просить суд надати їй право надалі іменуватися прізвищем ОСОБА_1 С та не стягувати із відповідача на її користь судові витрати за позовні вимоги про розірвання шлюбу.
Крім того, позивачка просить стягувати із відповідача ОСОБА_2 аліменти на двох малолітніх дітей у розмірі однієї третьої частини його доходів щомісячно. ОСОБА_3 пояснила, що діти є здоровими, на обліку у лікарів у звязку із захворюваннями не знаходяться. Позивачка повідомила суду, що відповідач ОСОБА_2 сплачує аліменти у розмірі двохсот гривень на утримання своєї дитини від іншого шлюбу.
Дослідивши пояснення позивачки ОСОБА_1 та інші докази, якими позивачка обґрунтовує заявлені вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з постановленням заочного рішення з наступних підстав.
Так, у відповідності до свідоцтва про шлюбу 1-ЕГ № 084875 від 08.01.2014 року, між громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який зареєстрований 08 січня 2014 року у виконавчому комітеті Гораймівської сільської Ради Маневицького району Волинської області за актовим записом № 1. Після укладення шлюбу, громадянці ОСОБА_5 було присвоєно прізвище чоловіка, а саме ОСОБА_2 (а.с.5).
Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4,03.07.2015 року (а.с.6,7).
Під час розгляду справи по суті позивачка ОСОБА_1 пояснила, що подружнє життя з відповідачем не склалося і шлюбних відносин вони не підтримують. Дані фактичні обставини будь-якими іншими доказами не спростовані.
Таким чином, під час розгляду справи по суті, судом було встановлено, що шлюбні відносини подружжя є фактично розірваними. Суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя суперечить їхнім інтересам, збереження шлюбу є неможливим, тому його необхідно розірвати.
Приймаючи рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд керується нормами ст.24 Сімейного кодексу України про те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається
Відповідно до норм ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Також судом встановлено, що до укладення шлюбу з ОСОБА_2, позивачка іменувалася прізвищем ОСОБА_5 (а.с.5). Згідно з нормами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила свої прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу й надалі іменуватися цим прізвищем.
Підлягають до задоволення і позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей. Так, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.6,7).
Таким чином, беручи до уваги дослідженні письмові докази щодо батьківства відповідача ОСОБА_2 до його дітей, вважаючи на норми ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про наявність у відповідача обовязку щодо утримання своїх дочок.
Згідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Під час розгляду справи по суті, судом досліджені докази, які підтверджують можливість надання відповідачем ОСОБА_2 матеріальної допомоги своєму синові. Так, згідно довідки про доходи Рівненської обласної комунальної аварійно-рятувальної служби на водних обєктах від 29.12.2016 року, відповідач ОСОБА_2 у даній установі працює на посаді водолаза, загальна сума його доходів з 01.07.2016 року по 31.12.2016 рік становить 20 601 гривня 77 копійки (а.с. 25). При цьому, керуючись ст.ст.181 Сімейного кодексу України, вважаючи на наявність у відповідача постійного місця роботи та регулярного доходу, суд вважає про необхідність визначення розміру аліментів у частці від доходу платника аліментів.
Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки чи сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Суд бере до уваги встановлені обставини про те, що відповідач ОСОБА_6 сплачує аліменти у розмірі двохсот гривень на утримання дитини від іншого шлюбу.
Згідно письмової довідки №894 від 06.05.2016 року, виданої посадовими особами Гораймівської сільської Ради Маневицького району Волинської області, малолітні діти ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають разом із позивачкою ОСОБА_3С.(а.с.10).
Таким чином, вважаючи на дослідженні докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно починаючи з 30 грудня 2016 року до досягнення дітьми повноліття.
Згідно з нормами п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Згідно з нормами ст.ст.79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат , повязаних з розглядом справи. В матеріалах справи в наявності письмові докази, які підтверджують сплату позивачем судового збору за подання позовної вимоги про розірвання шлюбу( а.с.1 ).
Позивачка ОСОБА_1 просить суд не стягувати з відповідача на її користь судові витрати по справі.
Вважаючи на норми ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо принципу диспозитивності цивільного судочинства (розпорядження особами, які беруть участь у справі, своїми правами на власний розсуд), суд не стягує з відповідача, на користь позивачки ОСОБА_1, судові витрати по справі.
Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору під час розгляду цивільної справи позивачі у справах щодо стягнення аліментів.
Норми ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України вказують, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24, 112, 180, 182 Сімейного кодексу України, ст.ст.11, 79, 88, 208-215, 224-233 Цивільного процесуального кодексу України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовільнити повністю.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 08 січня 2014 року у виконавчому комітеті Гораймівської сільської Ради Маневицького району Волинської області за актовим записом № 1.
Надати позивачці ОСОБА_1 право, після розірвання шлюбу, й надалі іменуватися прізвищем ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно починаючи з 30 грудня 2016 року до досягнення дітьми повноліття.
Рішення, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно починаючи з 30 грудня 2016 року до досягнення дітьми повноліття, в межах одного місячного платежу допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 551(пятсот пятдесят одну) гривню 20(двадцять) копійок судового збору.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області через Демидівський районний суд в десятиденний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.В.Мельник