Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1438/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18.09.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Надопта А.А.,

при секретарі Онисько С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди за перешкоджання у користуванні будинком,

В С Т А Н О В И В :

17.05.2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди за перешкоджання у користуванні будинком.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якої діє позивачка є її внучкою.

Згідно рішення Виноградівського районного суду від 17.02.2006 року у цивільній справі № 2/176/06 ОСОБА_3 та її рідну сестру ОСОБА_4 було відібрано від їх батьків ОСОБА_5 та передано на виховання у дитбудинок «Берізка» - ОСОБА_3, та у дитбудинок Св. Йосипа - ОСОБА_4

Розпорядженням голови Виноградівської райдержадміністрації від 06.09.2010 року за № 325 позивачку було призначено опікуном над ОСОБА_3. Після встановлення опіки моя неповнолітня внучка ОСОБА_3 є членом сім'ї позивачки, а її сестра ОСОБА_4 поки що перебуває на вихованні у дитячому будинку Св. Йосипа в смт. Королеве Виноградівського району Закарпатської області. Рішенням Виноградівського районного суду від 06.07.2012 року у цивільній справі № 03/550/12-ц був задоволений позов позивачки до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно. Копія рішення суду додається. Згідно з цим рішенням ОСОБА_3 і її рідна сестра ОСОБА_4 стали власниками 5/18 частин житлового будинку по вулиці Горького, 20 кут вулиці Лесі Українки, 2 у селі Підвиноградів Виноградівського району Закарпатської області. Копія витягу то державну реєстрацію прав додається.

Після того, як ОСОБА_3 стала власником частини житлового будинку, вона вибрала собі одну кімнату, яку впорядкувала, її молодша сестра ОСОБА_4 ще мала і поки що не претендує на виділення частини будинку в натурі, і не бажає поки що захищати своє право власності у суді.

Позивачка вважає, що своїми протиправними діями відповідач завдав позивачці ОСОБА_1 матеріальної шкоди, а саме продав будівельні блоки, які їй належать у кількості 4 куб .м. на загальну суму 3 640, 00 грн, продав належну позивачці арматуру в кількості 0,5 тон вартістю 3 750, 00 грн, забрав газовий котел вартістю 12 000, 00 грн.Всього протиправними діями відповідача ОСОБА_2, позивачці було завдано шкоди 19 390, 00 грн.

Так, Рішенням Виноградівського районного суду у цивільній справі № 299/669/16-ц від 19.04.2016 р відповідача ОСОБА_2було зобов'язано усунути перешкоди внучці позивачки у користуванні належною їй частиною житлового будинку у с. Підвиноградів, вул. Л. Українки, 2, Виноградівського району Закарпатської області, яке відповідач не виконує і надалі вчиняє перешкоди у користуванні власністю внучки позивачки, та розпродує цю власність.

Відповідач ОСОБА_2 у даній справі, є власником лише частини цього будинку, повністю зайняв вищевказаний будинок, не дозволяє внучці позивачки ОСОБА_3 там нормально проживати і користуватися своєю частиною будинку.

Крім вищевказаної матеріальної шкоди відповідач ОСОБА_2, як зазначає позивачка ОСОБА_1 завдав також їй моральну шкоду, яка полягає у її переживаннях, у постійному її приниженні, грубому порушенні її конституційного права власника, яку позивачка оцінює в розмірі 10000 грн.

З урахуванням наведеного, позивачка звернулась до суду із позовом, який просить задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з»явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги заявленого позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не з"явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином- судовою повісткою, заяв та клопотань про причини своєї неявки або про перенесення слухання справи суду не надав, а відтак суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності в порядку ст.ст.224-226 ЦПК України з винесенням заочного рішення.

За приписами ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору і зобовязана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст.10, 11, 57-61); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215).

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст.6) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, інших допустимих доказів позивачка не надала, суд дійшов до наступного висновку.

Так, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачкавважає, що відповідач спричинив їй своїми діями матеріальну та моральну шкоду, проте суд не може погодитися з такими доводами з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч.2 п.1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ч.1, ч.2 ст.23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Частиною 3 вказаної статті передбачено відшкодування моральної шкоди грішми.

Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якої діє позивачка є її внучкою.

Згідно рішення Виноградівського районного суду від 17.02.2006 року у цивільній справі № 2/176/06 ОСОБА_3 та її рідну сестру ОСОБА_4 було відібрано від їх батьків ОСОБА_5 та передано на виховання у дитбудинок «Берізка» - ОСОБА_3, та у дитбудинок Св. Йосипа - ОСОБА_4

Після того, як ОСОБА_3 стала власником частини житлового будинку, вона вибрала собі одну кімнату, яку впорядкувала. Своїми протиправними діями відповідач завдав позивачці ОСОБА_1 матеріальної шкоди, а саме продав будівельні блоки, які їй належать у кількості 4 куб .м. на загальну суму 3 640, 00 грн, продав належну позивачці арматуру в кількості 0,5 тон вартістю 3 750, 00 грн, забрав газовий котел вартістю 12 000, 00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачкою в порушення вищезазначених вимог закону, недоведено належними та допустими доказами, що їй була нанесена матеріальна та моральна шкода, що така шкода нанесена в результаті дій саме відповідача ОСОБА_2, що його дії є протиправними і такі знаходяться за межами правомірних, що відповідач винна у нанесеної їй шкоди, що існує причинний зв'язок між шкодою та діями відповідача.

Від так, суд не бере до уваги твердження позивачки ОСОБА_1 про матеріальні збитки, які остання зазнала внаслідок того, що відповідач ОСОБА_2 продав будівельні блоки, які їй належать у кількості 4 куб .м. на загальну суму 3 640, 00 грн, продав належну позивачці арматуру в кількості 0,5 тон вартістю 3 750, 00 грн, забрав газовий котел вартістю 12 000, 00 грн., оскільки належність таких ій, вартість таких належними та допустимими доказами не доведена.

Так, з долучених позивачкою ОСОБА_1 до матеріалів справи квитанцій товарних чеків від 10.04.2016 року та від 16.03.2016 року про оплату вартості помпи, вартістю 1200 грн.; розкладного столу, вартістю 450 грн.; коси вартістю 150 грн.; та газового котла, вартістю 5327 грн.; однак позивачкою не доведено, що така покупка саме цих предметів, була вчинена саме позивачкою ОСОБА_1, а їх достовірністьвикликає у суду обгрунтовані сумніви.

У звязку із наведеним, суд приходить до переконань, що позивачкою ОСОБА_1, належних та допустимих доказів, які б свідчили про понесену нею матеріальну шкоду, а тому позовна заява в частині стягнення з відповідачки 19390 грн. матеріальної шкоди є безпідставною, та у задоволенні такої слід відмовити.

Слід відзначити, що в підготовчій частині судового засідання, яке відбулося 14.08.2017 року позивачка та її представник, заявили клопотання про відкладення розгляду справи, поскільки позивачка має намір подати до суду належні та достовірні докази нанесення їй відповідачем матеріальної та моральної шкоди, проте, як встановлено у судовому засіданні, таких доказів в порушення вимог ст.ст.10,11, 60 ЦПК позивачка ОСОБА_1 не надала.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст. 10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р., зі змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що вимоги позивачки ОСОБА_1 у частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 10000 грн. є не обґрунтованими, оскільки позивачкою не доведено причино-наслідкового звязку між наявністтю конкретних дій відповідача та моральної шкоди, а також не наведено жодних обставин та доказів, які б пояснювали вираження конкретних нематеріальних страждань.

Інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи відсутні.

Керуючись ст. 3, 10, 60, 209, 212, 215, 218, 224-227 ЦПК України, ст. 22, 23, 1167 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди за перешкоджання у користуванні будинком відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Виноградівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 10-ти днів з дня його винесення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлений 20.09.2017 року.

ГоловуючийОСОБА_7