Категорія 69Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої Шемети Т. М.,

суддів: Панасюка О. С., Зайцева А. Ю.

за участі: секретаря судового засідання Куленко О.В.,

представника заявника ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_4 за участю заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення

за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданою його представником ОСОБА_2, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаною заявою та ставив вимогу: встановити факт, що він не набув статусу громадянина Російської Федерації.

В обґрунтування заяви посилався на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Новий Уренгой Російської Федерації. Його батьки: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є громадянами Російської Федерації. З 1998 року по даний час він постійно проживає в Україні в м. Вінниці, що підтверджується карткою профілактичних щеплень, медичною довідкою, в яких зазначено адресу місця проживання заявника. З 01.09.2004 року по 2015 рік навчався у ЗОШ № 15 м. Вінниці, яку закінчив із відзнакою. ОСОБА_4 позитивно характеризується, за перемоги в міських олімпіадах нагороджений стипендію, для отримання якої 23.05.2013 року йому було присвоєно ідентифікаційний номер платника податків. 11.08.2015 року був зарахований на перший курс денного відділення факультету будівництва, теплоенергетики та газопостачання Вінницького національного технічного університету. Після досягнення повноліття ОСОБА_4 звернувся до міграційної служби у Вінницькій області з метою отримати паспорт громадянина України, однак йому пояснили, що для набуття громадянства України йому необхідно надати довідку консульського відділу Посольства Російської Федерації в Україні про те, що він не набув громадянства РФ. Він неодноразово звертався до консульства Російської Федерації, подав письмову заяву з відповідними документами, оплатив послуги за видачу довідки в розмірі 1 540 грн., однак без обґрунтованих підстав йому відмовляють у видачі потрібної довідки. Тому він змушени звернутись до суду з цією заявою.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 - відмовлено .

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якоїпросить скасувати прийняте рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені ним вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд помилково дійшов висновку, ніби то ним не дотримано передбаченої законодавством процедури проходження перевірки у консульському відділі, і доказів неможливості отримати документ про відсутність у нього громадянства РФ, суду не надано. Судом не взято до уваги відповідь Посольства Російської Федерації на адвокатський запит від 19.11.2015 року, якою підтверджено звернення заявника до консульства та оплата консульського збору. Відтак жодних причин для невидачі заявнику довідки не існувало. Також судом не враховано довідку Управління федеральної міграційної служби по Ямало-Ненецькому автономному округу в м. Новий Уренгой від 15.03.2016 р., заявник паспортом громадянина РФ по Ямало-Ненецькому автономному округу не документувався. Оскільки бездіяльність консульської установи посольства РФ не може бути оскаржена в порядку Кодексу адміністративного судочинства до будь-якого суду на території України, тому єдиним способом захисту для заявника є звернення з заявою в окремому провадженні.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_4 подану апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній підстав. Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 вважає, що рішення суду першої інстанції є вірним, ґрунтується на нормах закону, просила відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_4.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, щоапеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не дотримано передбаченої законодавством процедури проходження перевірки у консульському відділі з питань наявності / відсутності у нього громадянства Російської Федерації, і доказів неможливості отримати документ про відсутність у нього громадянства Російської Федерації, суду не надано. Окрім того суд зазначив, що процедура набуття громадянства врегульована відповідно законом України «Про громадянство України» (для набуття громадянства України) та Федеральним законом «О гражданстве Российской Федерации» (для набуття громадянства Російської Федерації) і заявник не позбавлений можливості набути громадянство у відповідності до норм законів, що регулюють порядок такого набуття..

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на встановлених обставинах справи і нормах закону.

Так, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини: заявник ОСОБА_4 «ОСОБА_9 - рос.» народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Новий Уренгой Тюменської області Російської Федерації, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, (а.с. 19). Його батьками є громадяни Російської Федерації - ОСОБА_6, уродженець с. Хренівка Барського району Вінницької області (а.с. 33, 34) та ОСОБА_7, уродженка с. Привітне Муровано-Куриловецького району Вінницької області (а.с. 31).

Згідно карти профілактичних щеплень, які проводились ОСОБА_10 в 1997, 1998, 1999, 2001, 2004, 2005, 2012 (а.с. 21), медичної довідки ВОСКДРЗН (а.с. 22), адреса проживання ОСОБА_4 зазначена: АДРЕСА_1, за даної адресою він зареєстрований разом із матір'ю та братом, що підтверджується довідкою виданою ТОВ «ЖЕО» за № 4170 від 11.07. 2015 року (а.с. 23).

Згідно довідки ЗОШ І-ІІІ ступенів № 15 від 13.07.2015 року № 145 в 2004 році ОСОБА_4 був зарахований до 1-го класу ЗОШ № 15 ( нааз № 137 від 01.09.201004 року), а в 2015 році закінчив 11 клас та був випущений із навчального закладу (наказ № 118 від 29.05.2015 року) (а.с. 24).

23.05.2013 року ОСОБА_4 був зареєстрований у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків за реєстраційним номером НОМЕР_1 (а.с. 27).

Як вбачається з довідки № 1399 від 14.08.2015 року 11.08.2015 року відповідно до наказу № 255-с від 11.08.2015 року ОСОБА_4 був зарахований на перший курс денного відділення факультету будівництва, теплоенергетики та газопостачання Вінницького національного технічного університету (а.с. 28).

20.08.2013 року заявник звернувся до управління ДМС України у Вінницькій області із заявою про видачу йому паспорта громадянина України за досягненням віку (а.с. 29), однак, у зв`язку з тим, що в 2005 році він отримав дозвіл на імміграцію в Україну разом з матір'ю - громадянкою Російської Федерації ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 повинен довести належність чи неналежність до громадянства Російської Федерації (а.с. 30).

23.07.2015 року ОСОБА_4 звернувся до Посольства Російської Федерації з заявою про перевірку наявності/відсутності громадянства РФ (а.с. 32).

З довідки № 2844 виданої ОСОБА_4, відділом Управлінням федеральної міграційної служби по Ямало-Ненецькому автономному округу від 15.03.2016 року (а.с. 105), слідує, що він паспортом громадянина Російської Федерації даним відділом, не документувався.

Також заявником надана довідка (а.с. 104), згідно якої за адресою АДРЕСА_2, зареєстровані: ОСОБА_13 (рос.) ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4, син - зареєстрований за місцем проживання з 11.08.1995 року; ОСОБА_6 (рос.) ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_5, власник - зареєстрований за місцем проживання з 11.08.1995 року; ОСОБА_4 (рос.) ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, син - зареєстрований за місцем проживання з 16.02.1998 року; ОСОБА_12 (рос.) ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_6., дружина власника - зареєстрований за місцем проживання з 13.09.1995 року.

Громадянство - юридично визначений, стійкий, необмежений у просторі правовий зв'язок між особою і певною державою, що визначає їхні права та обов'язки.

В законодавстві як України, так і в законодавстві більшості держав світу, в тому числі і Російської Федерації, закріплено принцип набуття громадянства за народженням.

Суть цього принципу полягає в тому, що однією з підстав набуття громадянства України є набуття громадянства «За народженням» (п.1 ч.1 ст. 6 закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року N 2235-III з відповідними змінами). Поняття набуття громадянства за народженням більш широко розтлумачено в ст. 7 згаданого закону.

Аналогічна норма набуття громадянства за народженням закріплена в статті

12 Федерального закону від 31.05.2002 N 62-ФЗ "О гражданстве Российской Федерации", в якій, зокрема зазначено, що «Ребенок приобретает гражданство Российской Федерации по рождению, если на день рождения ребенка:

а) оба его родителя или единственный его родитель имеют гражданство Российской Федерации (независимо от места рождения ребенка)

б) один из его родителей имеет гражданство Российской Федерации, а другой родитель является лицом без гражданства, или признан безвестно отсутствующим, или место его нахождения неизвестно (независимо от места рождения ребенка);

в) один из его родителей имеет гражданство Российской Федерации, а другой родитель является иностранным гражданином, при условии, что ребенок родился на территории Российской Федерации либо если в ином случае он станет лицом без гражданства;

г) оба его родителя или единственный его родитель, проживающие на территории Российской Федерации, являются иностранными гражданами или лицами без гражданства, при условии, что ребенок родился на территории Российской Федерации, а государство, гражданами которого являются его родители или единственный его родитель, не предоставляет ребенку свое гражданство.

2. Ребенок, который находится на территории Российской Федерации и родители которого неизвестны, становится гражданином Российской Федерации в случае, если родители не объявятся в течение шести месяцев со дня его обнаружения» (знайти цю інформацію можна на електронному ресурсі: http://www.consultant.ru/document/cons_doc_LAW_36927/9e5e4cbd6834ef2728080ce4f886c65189f08a59/»).

Особа, яка має право на набуття громадянства за народженням, є громадянином відповідної держави з моменту народження (ст. 7 закону України «Про громадянство України», ст. 12 Федерального закону "О гражданстве Российской Федерации".

В свідоцтві про народження ОСОБА_17 (фотокопія на ас.с.19, переклад на українську мову - а.с.20) зазначено, що він народився в м. Новий Уренгой Тюменської області Російської Федерації. Ніким не заперечується та він пояснив, що обоє його батьки - громадяни Російської Федерації.

В 2005 році він отримав дозвіл на імміграцію в Україну разом з матір'ю - громадянкою Російської Федерації ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2 та має підстави для документування посвідкою на постійне проживання в Україні, про що заначено в Довідці від 21.07.2015 року № 10334 Державної міграційної служби України у Вінницькій області (а.с.30).

Отже, за народженням ОСОБА_4 набув громадянства Російської Федерації, а отримання чи неотримання ним паспорта є лише підтвердженням належності до громадянства певної країни.

Зокрема, в пункті 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВР України від 2 вересня 1993 року N 3423-XII, « Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України».

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що факт не набуття ОСОБА_4 громадянства Російської Федерації є недоведеним, а зібрані матеріали справи свідчать про протилежне та заявник не позбавлений можливості набути громадянства України з дотриманням встановлених відповідними законами процедур.

Таким чином, розглядаючи справу за апеляційною скаргою на оскаржуване рішення, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази, вірно визначився з характером правовідносин. Судом першої інстанції виконані вимоги ст. 212 ЦПК України, судове рішення мотивовано, наведене в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовує, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, - у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, на ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді підпис О. С. Панасюк

підпис А.Ю. Зайцев

Згідно з оригіналом: Т. М. Шемета