Справа № 296/2273/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" вересня 2017 р. м.Житомир
Корольовський районний суд м.Житомира у складі:
головуючого судді Шалота К.В.
за участі секретаря Яковенко О.В.
розглянуши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-
У судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася згідно ч.9 ст. 74 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик в газеті "Урядовий кур'єр" №171 (6040) від 14 вересня 2017 року.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, судові повістки направлені за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
Відповідно до вимог ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів
Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення частково з огляду на наступне.
Відповідно ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
В якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № ZНН0GK00000101, 22.11.2006 року між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобовязався відповідати перед кредитором у повному обсязі за виконання позичальником зобовязань щодо сплати основного зобовязання за кредитним договором № ZНН0GK00000101 (а.с.18).
Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.
Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.
Вказана досудова вимога була направлена поручителю ОСОБА_3 рекомендованим листом - 02.06.2016 року, що стверджується реєстром з печаткою поштового відділення (а.с.14-15).
Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.
Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до частини 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й міг пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.
Таким чином, виходив з того, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору № ZНН0GK00000101 від 28.11.2006 року виникла заборгованість, відповідач ОСОБА_3 є поручителем, а банк звернувся до суду з даним позовом до нього поза межами шести місяців з моменту зміни строку виконання умов основного зобовязання (вимога отримана в червні 2016 року зі строком її виконання 5 календарних днів, а з позовом до суду банк звернувся в березні 2017 року, тоді як останній строк - грудень 2016 року), суд дійшов висновку про те, що зобов'язання за договором поруки № ZНН0GK00000034/1 від 22.11.2006 року припинилися.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати у сумі 1600 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 3, 10, 57 - 61, 88, 208, 209, 212 - 215, 224 ЦПК України, суд ,-
Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "ПриватБанк" про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В задоволенні решти позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії .
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі його відсутності при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя К. В. Шалота