Справа № 755/6241/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2017 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, справу за заявою ОСОБА_1, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якому просить суд: визнати виконавчий лист, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 28 листопада 2015 року по справі № 755/6241/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 100 650,99 гривень, витрати по оплаті третейського збору у розмірі 1 406,15 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 28 листопада 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист по справі № 755/6241/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 100 650,99 гривень, витрати по оплаті третейського збору у розмірі 1 406,15 гривень. Зазначений виконавчий лист було видано згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 170-14 від 28 листопада 2014 року, яким було стягнуто з нього заборгованість по кредитному договору на загальну суму 100 650,99 гривень та витрати по сплаті третейського збору у сумі 1 406,15 гривень. Проте відповідно до Закону України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судом від 03 лютого 2011 року, третейські суди в порядку, передбаченому Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських відносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитних спілок). Таким чином, справи щодо стягнення заборгованості за кредитним договором не можуть розглядатися третейським судом, оскільки безпосередньо пов'язані із порушенням прав споживачів.

В судове засідання сторони не з'явилися. Представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» подала до суду заперечення, в яких просила справу розглянути без участі представника ПАТ «Укрсоцбанк» та у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 Цивільного процесуального кодексу України, неявка сторін не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали заяви та доданих до неї матеріалів, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 2007/13-2.06/792 на купівлю автотранспортних засобів.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28 листопада 2014 року, в рамках розгляду справи № 1701-14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вказаний позов було задоволено, стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 2007/13-2.06/792 на купівлю автотранспортних засобів від 25 грудня 2007 року у сумі 100650 гривень 99 копійок та 1406 гривень 51 копійка витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом.

В подальшому, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа та примусове виконання рішення третейського суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року було видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків в особі третейського судді Білоконь Ю.М. від 28 листопада 2014 року по справі № 1701/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 100 650, 99 гривень, витрат пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у сумі 1 406,51 гривень.

17 червня 2015 року уповноваженим представником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у вказаній справі було отримано виконавчі листи № 755/6241/15-ц.

Відповідно до ч.2 ст. 369 Цивільного процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Таким чином, статтею 369 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що ухвалою суду можна визнавати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню лише у випадках: якщо його було видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній у зв'язку з його припиненням добровільними виконанням боржником чи іншою особою або з інших передбачених законом причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов'язку повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Так, помилковою є видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню).

Судова практика допускає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав його помилкової видачі, якщо вже після видачі виконавчого листа по справі рішення суду було скасоване.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

В той же час, в розрізі поданої заяви, судом не вбачається підстав для визнання виконавчого листа № 755/6241/15-ц таким, що не підлягає виконанню, оскільки місцевий загальний суд, як компетентний суд, при вирішенні питання про видачу виконавчих листів на виконання рішень Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, не перевіряє рішення третейського суду на відповідність нормам матеріального або процесуального права, а лише на дотримання процедурних вимог, які встановлені Законом України «Про третейські суди», а рішення третейського суду може бути скасовано лише з підстав, визначених у ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України. При цьому, додані до матеріалів заяви заявника документи свідчать про те, що останній з вимогою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків в порядку ст.389-1 Цивільного процесуального кодексу України до уповноваженого судового органу не звертався.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 293, 294, 369 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: