АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 636/3856/16-ц Головуючий 1 інстанції Слурденко О.І.
Провадження № 22ц/790/931/17 Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Бездітко В.М.,

при секретарях Дмитренко А.Ю., Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 07 листопада 2016 року по справі за позовом Державного підприємства «Благодатне» до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ДП «Благодатне» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії.

Разом з позовної заявою ДП «Благодатне» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої вказувало, що наявність у ОСОБА_2 довіреності та документів для проведення реєстраційних дій дає можливість останній використати вказані документи всупереч інтересам підприємства та зробить неможливим виконання рішення суду.

В зв'язку з цим просило вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дії щодо ДП «Благодатне».

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 07 листопада 2016 року заборонено будь-які дії щодо проведення реєстрації та внесення змін до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань стосовно ДП «Благодатне» до розгляду цивільної справи по суті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали, якою сформулювати захід забезпечення позову таким чином, щоб це стосувалося лише предмету спору, а також не порушувало права інших осіб, до яких позов не пред'явлено.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість ухвали, постановленої з порушенням вимог процесуального права; вказує, що він хоч і не є стороною у справі, проте оскаржуваною ухвалою порушуються його права та законні інтереси, оскільки рішенням суду 15 лютого 2016 року його поновлено на роботі на посаді директора ДП «Благодатне», проте оскаржувана ухвала суду першої інстанції позбавляє можливості виконати вказане рішення про поновлення його на посаді директора ДП «Благодатне».

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Вживаючи заходи забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим в майбутньому виконання рішення у разі задоволення позовних вимог.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що предметом спірних правовідносин є зобов'язання вчинити певні дії, а саме, повернути довіреність від 13 жовтня 2016 року та документи для проведення реєстраційних дій, що належать позивачу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до роз'яснень пункту 4 постанови від 22 грудня 2006 року №9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної невідповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 27 листопада 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким визнано незаконним наказ №183-п від 31 серпня 2015 року Міністра аграрної політики та продовольства України ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_1 з посади виконуючого обов'язки директора ДП «Благодатне» за п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України та поновлено ОСОБА_1 на посаді директора ДП «Благодатне» (а.с.19-23).

Будь-яких доказів того, що це рішення суду скасовано матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Виходячи зі змісту положень даної статті, особи, які не брали участі у розгляді справи, але звертаються з апеляційною скаргою, оскільки вважають, що суд вирішив питання про їх права та обв'язки, повинні довести, а апеляційний суд повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати до суду апеляційної інстанції всі наявні в них докази на підтвердження порушення їх прав.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову шляхом заборони будь-яких дій щодо проведення реєстрації та внесення змін до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань стосовно ДП «Благодатне», оскільки таким чином порушуються права апелянта щодо можливості виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 15.02.2016 року.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п.2 ч.1 ст.312, ст.ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 07 листопада 2016 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою заяву Державного підприємства «Благодатне» про забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо Державного підприємства «Благодатне» - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді