Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

27 лютого 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчик Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на постанову державного виконавця Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 22 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві,-

встановив:

ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернувся в суд із скаргою на постанову державного виконавця Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 22 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Скаргу обґрунтовує тим, що постановою головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 від 22 грудня 2016 року виконавчий лист №711/10109/14-ц, виданий 10 липня 2015 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» боргу в сумі 7707 грн. 33 коп. повернуто стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо зясувати місце проживання боржника .

Вважає вказану постанову незаконною, оскільки державним виконавцем не вчинено всіх необхідних виконавчих дій, направлених на виконання рішення суду, а тому просить суд визнати дію головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС ЧМУЮ ОСОБА_1, яка полягає у прийнятті 22 грудня 2016 року у виконавчому провадженні № 48994055 постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві протиправною; скасувати постанову головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 від 22 грудня 2016 року у виконавчому провадженні № 48994055 про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобовязати державного виконавця поновити виконавче провадження.

Представник ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій справу просив розглянути в його відсутності.

Головний державний виконавець в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В судовому засіданні встановлено, що постановою постановою головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 від 22 грудня 2016 року виконавчий лист №711/10109/14-ц, виданий 10 липня 2015 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» боргу в сумі 7707 грн. 33 коп. повернуто стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо зясувати місце проживання боржника.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувану, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника-фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Відповідно до п. 3.12. Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року, перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до статті 40 Закону, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо: а) отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; б) отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображаєься в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; в) перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; г) отримання інформації щодо місця роботи боржника; ґ) отримання інформації про боржника з інших джерел.

Державним виконавцем не надано доказів, які підтверджують те, що ним були вчиненні дії та вжиті заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які направлені на встановлення місця проживання або перебування боржника.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобовязання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, п.41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.97).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У звязку з цим, дію головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС ЧМУЮ ОСОБА_1, яка полягає у прийнятті 22 грудня 2016 року у виконавчому провадженні № 48994055 постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві слді визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 від 22 грудня 2016 року у виконавчому провадженні № 48994055 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги скаржника щодо зобовязання державного виконавця поновити виконавче провадження, оскільки обовязок державного виконавця виконати рішення суду прямо передбачений Законом України «Про виконавче провадження» ( ст.5, 18), а у разі скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження підлягає автоматичному поновленню.

На підставі викладеного, ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на постанову державного виконавця Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 22 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві задовольнити частково.

Визнати дію головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС ЧМУЮ ОСОБА_1, яка полягає у прийнятті 22 грудня 2016 року у виконавчому провадженні № 48994055 постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві протиправною.

Скасувати постанову головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 від 22 грудня 2016 року у виконавчому провадженні № 48994055 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В задоволенні решти вимог за скаргою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі в 5 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Головуючий:

Повний текст ухвали суду виготовлено 3 березня 2017 року.

Головуючий: ОСОБА_3