У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 27 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 06 жовтня 2010 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір б/н, згідно якого банк надав йому кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Договір укладений шляхом заповнення ОСОБА_4 анкети-заяви про приєднання до Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. 06 листопада 2010 року ОСОБА_4 підписав довідку про згоду на умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду». Аналогічну довідку про аналогічні умови кредитування ОСОБА_4 підписав 15 серпня 2011 року.

Позивач вказував, що з 2010 року і по теперішній час перебуває на обліку з приводу психічного захворювання, що підтверджується довідкою Обласного комунального закладу Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер від 19 листопада 2015 року

Також позивач зазначив, що укладаючи 06 жовтня 2010 року договір з ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з хворобою не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Тому просив визнати недійсним кредитний договір від 06 жовтня 2010 року б/н, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 27 вересня 2016 року, позов задоволено.

Визнано недійним кредитний договір б/н від 06 жовтня 2010 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_4 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, правильно визначивши норми матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та надавши належну оцінку доказам в їх сукупності, обґрунтовано виходив із того, що у момент укладення договору, ОСОБА_4 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи від 30 червня 2016 року № 269.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи 30 червня 2016 року № 269, ОСОБА_4 станом на 06 жовтня 2010 року (на момент укладання кредитного договору з ПАТ КБ «ПриватБанк» виявляв ознаки шизоафективного розладу, маніакальний тип, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 27 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

І.М.Фаловська