Справа № 191/2907/17
Провадження № 2/191/1362/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гречко Ю. В.

при секретарі - Борисовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на квартиру, зняття майна з -під арешту, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на квартиру, зняття майна з -під арешту, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що у травні місяці 2002 року дізнавшись про продаж ОСОБА_2 та ОСОБА_5 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вона звернулась до них з пропозицією продати квартиру їй.

14 червня 2002 року вона як покупець , домовившись з ними про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу, сплатила їм повну вартість квартири в сумі 60 000 гривень, факт передачі яких, був оформлений між ними у простій письмовій формі у вигляді розписки від 14 червня 2002 року, написаній та підписаній власноручно відповідачами.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 квітня 1994 року квартира яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2, належить на праві приватної, спільної, сумісної власності громадянці ОСОБА_2 та членам її сімї ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Загальна площа квартири становить 54,59 кв. м.

На час складання розписки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були неповнолітніми дітьми , інтереси яких, представляла їх мати ОСОБА_2

Оскільки умови договору від 14 червня 2002 року сторони виконали у повному обсязі, проведений повний розрахунок за продаж, їй передано ключі від квартири та відповідні документи на квартиру, позивачем вона прийнята у повне її користування за виключенням нотаріального посвідчення договору, вважає, що правочин купівлі-продажу квартири між нею та відповідачами відбувся.

У свою чергу відповідачі зобов'язалися на першу вимогу знятися з реєстрації обліку та нотаріально посвідчити укладений між ними вищезазначений договір.

Однак, з моменту укладання договору по теперішній час, ухиляються проти нотаріального посвідчення даного договору, пояснюючи відсутністю вільного часу, за сімейними обставина . З реєстраційного обліку не знялися та не зняли заборону на нерухоме майно накладене Синельниківським ВДВС Дніпропетровської області, про який вона на час купівлі квартири не знала і дізналася про це пізніше - випадково.

Відсутність нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, на кладений арешт на квартиру та небажання відповідачів особисто подавати заяву про зняття з реєстрації обліку ускладнюють їй розпоряджатися та користуватися квартирою в повному обсязі, тому вона вимушена за захистом своїх прав звернутись до суду.

Перебування відповідачів на реєстраційному обліку у належній їй квартирі порушує її право на отримання державної субсидії на оплату комунальних послуг, що суттєво погіршує її матеріальний стан і обмежує її право володіння своїм майном.

Відповідачі не проживають у квартирі більше року, не беруть участі у її утриманні, не сплачують комунальні послуги, тому вважає що особи втратили право користування житловим приміщенням - квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_3.

Заборону на нерухоме майно - накладено 23.09.2003 року Синельниківським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровської області реєстраційний номер обтяження 3672013, а саме на ? частину квартири, АДРЕСА_4, Дніпропетровська, яке належить власниці квартири ОСОБА_5, яка мала б бути теж відповідачем по справі, але вона померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 червня 2009 року, Серія НОМЕР_5

Вона придбала квартиру у 2002 році, до винесення постанови про накладення на неї арешту, з того часу є фактично її власником. Той факт, що ОСОБА_5 як сторона виконавчого провадження померла, дає їй підстави для звернення до суду з вимогою про зняття заборони на ? частину вищезазначеної квартири.

Позивач ОСОБА_1 до початку проведення відкритого судового засідання надала суду заяву, у якій просила справу розглядати без її присутності. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 до початку судового засідання надала суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 до початку судового засідання надала суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_4 до початку судового засідання надала суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує.

Суд, дослідивши у судовому засіданні надані позивачем письмові докази встановив наступне.

14 червня 2002 року між ОСОБА_2, ОСОБА_5 та позивачем по справі ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_7, ОСОБА_5 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.( а.с.4)

Згідно з Свідоцтва про право власності на житло від 20.04.1994 року квартира АДРЕСА_5 належить на прав приватної, спільної , сумісної власності громадянці ОСОБА_2 та членам її сім'ї ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Відповідно до копії Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна 23.09.2003 року Синельниківським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровської області реєстраційний номер обтяження 3672013, на нерухоме майно, а саме ? частину квартири, АДРЕСА_4, Дніпропетровська, яке належить власниці квартири ОСОБА_5, накладено заборону.(а.с.6 )

Згідно з Свідоцтвом про смерть від 02 червня 2009 року Серія НОМЕР_6 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла.

З наданих позивачем Звіту про незалежну оцінку вищевказаної житлової квартири вбачається її оціночна вартість становить 60354,00 (шістдесят тисяч триста п'ятдесят чотири гривні).

Відповідно до вимог ст. 3 діючого ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

За змістом ст.ст.128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Частиною 1 ст.48 ЦК УРСР передбачено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч.1 ст.128 ЦК України (1963 року)), а у відповідності зі ст.153 ЦК України (1963 року) договір вважається укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Як вбачається з договору куплі -продажу нерухомого майна(квартири), укладеного 14.06.2002 року, сторони за договором - ОСОБА_2, ОСОБА_5 з одного боку і ОСОБА_1, з іншого боку, уклали договір, здійснили купівлю-продаж належного продавцям на праві приватної власності квартиру. Сторони усі умови за договором виконали. Згідно з договором квартира продана за 60 000 грн., які отримані були Продавцями від Покупця до підписання угоди. Доказів того, що сторони заперечували укладений договір, згідно до вимог ст.237 ЦК УРСР, суду не було надано. Крім того, дана угода відповідає вимогам закону, в нотаріальному порядку не була оформлена по причині не можливості звернутися за відсутності коштів та за сімейними обставинами. За таких обставин суд вважає укаледний договір дійсним.

Також, судом встановлено, що позивач з моменту купівлі квартири по даний час, як сумлінний набувач, користується нею, здійснює комунальні платежі та утримує квартиру у належному стані.

Отже, покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу квартири, сплатив за придбане майно грошові кошти, користується нею, позивач за основними вимогами, на підставі ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набув право власності на квартиру та правомірно володіє нею. Передбачених законом підстав для не визнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу квартири в судовому порядку не існує.

Відповідно до вимог ст. 319 діючого ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 321 діючого ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, як законно обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем.

На підставі викладеного та ст..ст.128,153,224 ЦК УРСР 1963 року, ст..49 Закону України «Про власність», ст..3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, ст. 391, ст. 392 ЦК України, керуючись ст. ст. 3,10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на квартиру, зняття майна з -під арешту, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати договір купівлі - продажу квартири між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н., ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 р. н., ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 дійсним;

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н., ІПН НОМЕР_1, право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, загальною площею 54,59 кв. м.;

Зняти заборону на відчуження ? квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_8, власником якої є ОСОБА_5, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 31.08.2006 року за № 3672013 Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області на підставі Постанови АА № 722109 від 23.09.2003 року Синельниківського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровської області, здійснивши її перенесення до Державного реєстру речових прав та вилучити відповідний запис про заборону на відчуження ? частини зазначеної квартири з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 р.н, ІПН НОМЕР_3, ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_9.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю. В. Гречко