РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р.

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Нев'ядомського Д.В.

при секретарі : Коломойцеві М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі Харківського регіонального відділення АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі Харківського регіонального відділення АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: - 359 881,63 дол. США 63 цент. США та 1035959,24 гривень, та складається з наступних сум:

Заборгованість по кредиту - 43793,80 долл. США - (еквівалент станом на 16.06.2015 р.) - 922246,15 грн. Заборгованість по процентах за користування кредитом - 7647,44 долл. США - (еквівалент станом на 16.06.2015 -161046,13 грн.; Заборгованість за комісією - 11199,60 грн.; Пеня за прострочення сплати основного зобов'язання (кредиту) -231438,67 долл. США - (еквівалент станом на 16.06.2015 р.) - 4 873 827,38 грн.; Штраф за прострочення сплати кредиту - 688520,00 грн.; 3% річних (зг. ст. 625 ЦК України) за прострочення сплати основного зобов'язання (кредиту) - 3804,44 долл. США - (еквівалент станом на 16.06.2015 р.) - 80117,05 грн.; Пеня за прострочення сплати процентів - 32363,43 долл. США - (еквівалент станом на 16.06.2015 р.) -681535,94 грн.; Штраф за прострочення сплати процентів - 186300,00 грн.; 3% річних (зг. ст. 625 ЦК України) за прострочення сплати процентів - 531,99 долл. США - (еквівалент станом на 16.06.2015 р.)-11203,09 грн.; Пеня/неустойка за прострочення сплати комісії - 18929,25 грн.; Штраф за прострочення сплати комісії - 126760,00 грн.; 3% річних (зг. Ст.625 Цивільного кодексу України) за прострочення сплати заборгованості по комісії - 311,20 грн.; Розрахунок індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості по комісії - 3939,19 грн.; Неустойка за невиконання п. 4.2.6. Кредитного договору (не здійснення страхування предмету іпотеки) - 34551,86 долл. США - (еквівалент станом на 16.06.2015 р.) -727621,72 грн.; Штраф за невиконання п.4.2. Іпотечного договору № 252Р5-79-1 від 02.08.2007р. - 5750,00 долл. США -(еквівалент станом на 16.06.2015 р.) - 121088,27 грн.

В обґрунтування свого позову представник позивача вказав, що 02 серпня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (надалі-Позивач/Банк) в особі Харківської філії, реорганізованої в Харківське регіональне відділення та ОСОБА_1 (надалі-Відповідач-1/Позичальник) було укладено кредитний договір № 252Fs-79 (надалі-Кредитний договір).

Відповідно до умов Кредитного договору Відповідачу-1 був наданий кредит у сумі 115000,00 долл. США. (сто п'ятнадцять тисяч долл. США),

із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,0 (дванадцять) % річних та

терміном користування до 02 серпня 2012 року (п. 1.1. кредитного договору), на споживчі цілі.

У відповідності до додаткової угоди №1 від 03.12.2007 р. до кредитного договору № 252Fs-79 від 02.08.2007 р., кінцевий термін повернення кредиту подовжений до 02 серпня 2017 р., а також змінно графік погашення заборгованості за кредитом.

Додатковою угодою № 2 від 11.12.2008 р. до кредитного договору № 252Fs-79 від 02.08.2007 р., змінено графік погашення заборгованості за кредитом.

У відповідності до 1.2 Кредитного договору видача кредиту здійснюється у готівковій формі через касу банку або у безготівковій формі на підставі заяви позичальника..

Надання кредитних коштів Відповідачу-1 підтверджується заявою на видачу готівки від 02.08.2007 яка містить підпис позичальника про отримання коштів.

Таким чином, Банк виконав свої зобов'язання перед Відповідачем-1 за кредитним договором № 252Р5-79 від 02.08.2007 р., у повному обсязі.

У якості виконання забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 252Рз-79 від 02.08.2007 р., між банком та позичальником було укладено іпотечний договір № 252Р5-79-1 від 02.08.2007р., посвідчений 02.08.2007 р. приватним:

- нотаріусом ХМНО Чуприною Г.О., зареєстрований в реєстрі за № 3345, у відповідності умов до якого в іпотеку банку передано нерухоме майно - чотирикімнатна квартира загальною площею - 105,5 м2, житловою площею - 74,3 м2, що знаходиться адресою-АДРЕСА_1.

Згідно пункту 2.3.4. Кредитного договору проценти за поточний календарний місяць позичальник сплачує щомісяця не пізніше 15 числа наступного місяця. Проценти нараховуються на суму фактичного залишку заборгованості за кредитом (п. 2.3.1.). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно за поточний календарний місяць в останній робочій день місяця (п. 2.3.2.)

Згідно пункту 2.1. Кредитного договору повернення кредиту здійснюється у готівковій або безготівковій формі згідно графіку наведеному у Додатку № 1 до договору.

У відповідності до п. 4.2.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені договором.

Згідно положень Кредитного договору (п. 3.1.3.), Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення заборгованості за договором в повному обсязі у випадках прострочення сплати чергового платежу кредиту та процентів за користування кредитом строком понад 2 (два) місяці.

Для реалізації цього права банк надсилає письмове повідомлення позичальнику з відповідною вимогою. Після спливу 30 календарних днів та за умови, що порушення не усунуте, на 31 день після отримання позичальником вимоги термін повернення кредиту вважається таким, що настав і позичальник зобов'язаний сплатити наявну заборгованість за кредитом у повному обсязі.

Останні платежі в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором було здійснено Відповідачем-1 13.01.2014 р. в сумі 546,27 дол. США.

Позивачем на адресу Відповідача-1 було направлено відповідну вимогу про погашення суми боргу за кредит ом №054-09/426 від 28.04.2014 р., яка була залишена Відповідачем-1 без відповіді та задоволення.

У відповідності до п. 7.1. Кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом строків сплати процентів за користування кредитом та комісій передбачених договором, банк має право нарахувати позичальнику неустойку в розмірі 0,5%, від суми простроченого платежу та штраф у розмірі 20,00 грн., за кожен де прострочення.

Згідно ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу

інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також у відповідності до п. 7.2. кредитного договору банк має право нарахувати позичальнику неустойку в розмірі 5% від суми фактичного залишку заборгованості за кредитом у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником п. 4.2.6. кредитного договору за кожний факт порушення.

У відповідності до п. 4.2.6. кредитного договору позичальник зобов'язується здійснити страхування предмету іпотеки за власний рахунок на користь банку, а також здійснювати подальше щорічне страхування предмету іпотеки користь банку та надавати банку відповідні документи, що підтверджують здійснення страхування.

Відповідач-1 свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує, систематично не сплачує відсотки користування кредитом та не здійснює повернення кредиту, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість перед банком, яка станом на 16.06.2015 р. становить 359 881,63 дол. США (Триста п'ятдесят дев'ять тисяч вісімдесят один дол. США 63 цент.) долл. США (еквівалент 7 578 685,73 грн.) та 1 035 959,24грн. (загалом еквівалент 8 614 644,97 грн. (Вісім мільйонів шістсот чотирнадцять тисяч шістсот сорок чотири грн. 97 коп.), та складається наступних сум:

Заборгованість по кредиту -43793,80 долл. США-(еквівалент станом на 16.06.2015 р.) - 922246,15 грн.

Заборгованість по процентах за користування кредитом - 7647,44 долл. США - (еквівалент станом на 16.06.2015 ] -161046,13 грн.

Заборгованість за комісією - 11199,60 грн.

Пеня за прострочення сплати основного зобов'язання (кредиту) -231438,67 долл. США - (еквівалент станом і 16.06.2015 р.) - 4 873 827,38 грн.

Штраф за прострочення сплати кредиту - 688520,00 грн.

3% річних (зг. ст. 625 ЦК України) за прострочення сплати основного зобов'язання (кредиту) - 3804,44 долл. США - (еквівалент станом на 16.06.2015 р.) - 80117,05 грн.

Пеня за прострочення сплати процентів - 32363,43 долл. США - (еквівалент станом на 16.06.2015 р.) 681535,94 грн.

Штраф за прострочення сплати процентів - 186300,00 грн.

3% річних (зг. ст. 625 ЦК України) за прострочення сплати процентів - 531,99 долл. США - (еквівалент станом і 16.06.2015 р.)-11203,09 грн.

Пеня/неустойка за прострочення сплати комісії - 18929,25 грн.

Штраф за прострочення сплати комісії - 126760,00 грн.

3% річних (зг. Ст.625 Цивільного кодексу України) за прострочення сплати заборгованості по комісії - 311,20 грн.

Розрахунок індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості по комісії- 3939,19 грн.

Неустойка за невиконання п. 4.2.6. Кредитного договору (не здійснення страхування предмету іпотеки) - 34551,1 долл. США - (еквівалент станом на 16.06.2015 р.) -727621,72 грн.

Штраф за невиконання п.4.2. Іпотечного договору № 252Рз-79-1 від 02.08.2007р. - 5750,00 долл. США (еквівалент станом на 16.06.2015 р.) - 121088,27 грн.

Також в забезпечення повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними між позивачем та ОСОБА_2 (надалі Відповідач-2) 02 серпня 2007 року було укладено договір поруки № 252Fs-79-2, згідно якого поручитель - Відповідач-2 за цим позовом зобов'язався перед кредитором відповідати всім своїм майном за виконання Відповідачем-1 всіх його зобов'язань перед кредитором, що виникають умов Кредитного договору.

Згідно п. 1.4 Договору поруки, у разі невиконання Боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором Боржник і Поручитель несуть солідарну відповідальність перед Кредитором.

Крім того в забезпечення повернення кредитних

коштів та сплати відсотків за користування ними між позивачем та ОСОБА_3 (надалі Відповідач-3) 02 серпня 2007 року було укладено договір поруки

№ 252Fs-79-3, згідно якого поручитель - Відповідач-3 за цим позовом зобов'язався перед кредитором відповідати всім своїм майном за виконання Відповідачем-1 всіх його зобов'язань перед кредитором, що виникають умов Кредитного договору.

Згідно п. 1.4 Договору поруки, у разі невиконання Боржником своїх зобов'язань за Кредитним договоре Боржник і Поручитель несуть солідарну відповідальність перед Кредитором.

Частиною 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що Поручитель відповідає перед Кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки.

Постановою Правління Національного банку України № 339 від 10 червня 2014 р. відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Відповідно до Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 від 11.06.2014 призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Куреного Олександра Вікторовича. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду № 103 від 21.05.2015 р., строк процедури ліквідації АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» подовжено до 10.06.2016 р.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 проти позову заперечувала частково з наступних підстав.

Так, 02 серпня 2007 року між АТ «Брокбізнесбанк» (далі за текстом Позивач) в особі Харківської філії та мною (далі за текстом Відповідач 1) було укладено кредитний договір №252Fs-79 (надалі Кредитний договір) про надання мені споживчого кредиту у сумі - 115 000,00 доларів США терміном до 02 серпня 2012 року, дію якого було подовжено додатковою угодою №1 від 03.12.2012 р. до 03.12.2017р.

В подальшому сторони дотримуючись п.3.1.3 Кредитного договору змінили строк виконання основного зобов'язання - визначивши новий термін повернення кредиту 05.06.2014р.

Всупереч ст. 60 ЦПК України, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений робітниками банку - є тільки відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру суми непогашеного кредиту та різноманітних заборгованостей і неустойок навіть без посилання на діючий розмір курсу НБУ на день нарахування та перерахунку у гривневий еквівалент, та не має самої довідки с офіційної установи НБУ, яка б підтверджувала офіційний курс НБУ на певну дату, вказану позивачем.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов'язком позивача, який він, з огляду на позовну заяву та додані до неї документи, не виконав, оскільки поки що не довів належними та допустимими доказами її розмір.

Згідно п.2.1 Кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р. Позичальник здійснює повернення Кредиту у готівковій або у безготівковій формі на відкритий Банком Позичальнику позичковий рахунок згідно з графіком, наведеним у Додатку №1, який є невід'ємною частиною цього Договору (не пізніше 15 числа наступного місяця).

Відповідно до п.3.1.3 Кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р., Банк має право вимагати від Позичальника (ОСОБА_1.) дострокового повернення заборгованості за кредитним договором у наступних випадках:

-прострочення сплати чергового платежу по кредиту або процентів за користування кредитом строком понад 2 (два) місяці;

-неподання Позичальником, на вимогу Банку, даних,

що стосуються його фінансового стану, або подання Позичальником недостовірної інформації.

Для реалізації цього права Банк надсилає письмове повідомлення Позичальнику із відповідною вимогою.

Після спливу 30 (тридцяти) календарних днів та за умови, що порушення не усунуте, на 31 (тридцять перший) календарний день після отримання Позичальником такої вимоги термін повернення кредиту вважається таким, що настав і Позичальник зобов'язаний сплатити наявну заборгованість за кредитом в повному обсязі. Якщо таке погашення не здійснене протягом 5 (п'яти) банківських днів, Банк має право вжити заходи по стягненню наявної заборгованості за договором.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання та визначили умови такого повернення коштів.

Саме така правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 02.12.2015р. по справі №6-249цс15, що прийнята за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, яка згідно ч.2 ст.214 ЦПК України є обов'язковою для суду при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Згідно доданого банком до позову поштового повідомлення, ОСОБА_1 отримала від ПуАТ «Брокбізнесбанк» вимогу про погашення суми боргу за кредитом від 28.04.2014р. №054-09/426 - 05.05.2014р.

Згідно вказаної вимоги станом на 28.04.2014р. ОСОБА_1 мала заборгованість по кредиту у 45091,77 доларів США, з яких 38459,00 доларів США - строкова заборгованість за кредитом; 5334,80 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 1297,97 доларів США - прострочені нараховані проценти за користування кредитом.

Курс долара США до української гривні за даними Національного банку України станом на 05.05.2014р. становив 11.40 грн. за 1 долар США.

Тобто враховуючи, що письмова вимога ПуАТ «Брокбізнесбанк» була мною отримана 05.05.2014р., то 31 днем - датою настання терміну повернення кредиту - буде 05.06.2014 р.

Курс долара США до української гривні за даними Національного банку України станом на 05.06.2014р. становив 11,76 грн. за 1 долар США.

Нарахування процентів за користування кредитом після вказаної дати (05.06.2014р.) буде суперечити умовам п.3.3 Кредитного договору та Цивільного кодексу України.

Аналогічно буде суперечити умовам п.3.3 Кредитного договору та Цивільного кодексу України і нарахування банком суми комісії за обслуговування кредиту у розмірі визначеному п.2.2 Кредитного договору після 05.06.2014р.

Але ПуАТ «Брокбізнесбанк», зловживаючи своїми правами та маючи на меті необґрунтоване збагачення на рахунок боржника ОСОБА_1:

1.продовжив нарахування процентів за користування кредитом та комісію за обслуговування кредиту після 05.06.2014р. та пред'явив до стягнення у своєму позові суму процентів за користування кредитом та суму комісії за період з 06.06.2014р. по 16.06.2015р.!;

2.звернувся до суду та нарахував заборгованість виходячи із курсу долара США до гривні станом на 16.06.2015 р. (більш ніж через рік після дати пред'явлення вимоги) який становив вже аж 21.44881 грн. за 1 долар США замість 11,76 грн., що майже вдвічі більше за розмір боргу, що виник у ОСОБА_1 перед ПуАТ «Брокбізнесбанк» у 2014 році за даними бухгалтерського обліку банку (який згідно ст.5 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ведеться у гривні на дату виникнення заборгованості).

За таких обставин вимоги банку про стягнення з ОСОБА_1 суму процентів та комісії за користування кредитом з 06.06.2014р. по 16.06.2015р. не підлягають задоволенню.

Обрахування суми процентів за користування кредитом має бути наступним.

Останній платіж по сплаті процентів за користування кредитом у сумі 453,73 доларів США зроблений 13.01.2014р. за грудень 2013 року.

Нараховані банком проценти становлять: за січень 2014 року

- 448,50 доларів США, лютий 2014 року - 403,14 доларів США, березень 2014 року - 446,33 доларів США, квітень 2014 року - 431,94 доларів США, травень 2014 року - 446,34 доларів США.

За період з 01.06.2014р. по 05.06.2014р. ? 71,99 доларів США.

Обраховано за формулою Х/30*Y, де Х - сума процентів за користування кредитом за червень 2014 року, Y - кількість днів фактичного користування.

431,94/30*5= 71,99 доларів США.

Тобто сума процентів за користування кредитом за період з 01.01.2014р. по 05.06.2014р. включно становить 2248,24 доларів США.

Обрахування суми комісії за користування кредитом має бути наступним.

Останній платіж по сплаті комісії у сумі 350,18 грн. та 4,23 грн. зроблений 13.01.2014 р. за грудень 2013 року.

Нарахована банком комісія становлять: за січень 2014 року - 350,04 грн., лютий 2014 року - 437,34 грн., березень 2014 року - 479,74 грн., квітень 2014 року - 499,32 грн., травень 2014 року - 515,67 грн.

За період з 01.06.2014р. по 05.06.2014р. - 86,30 грн.

Обраховано за формулою Х/30*Y, де Х - сума комісії за обслуговування кредиту за червень 2014 року, Y - кількість днів фактичного користування.

517,79/30*5 = 86,2983 грн. ? 86,30 грн.

Тобто сума комісії за обслуговування кредиту за період з 01.01.2014 р. по 05.06.2014 р. включно становить 2368,41 грн.

Дані розрахунки підтверджуються висновком незалежного аудитора ТОВ «Фірма «Даниленко і партнери» від 20.01.2017р., копія якого додається до заперечень.

До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

Умови договору є несправедливими, відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача (позичальника).

При цьому, несправедливими, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», є встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 р. № 15-рп/2011 (справа № 1-26/2011), зазначається, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п.1 ч.2 ст.92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Зазначеним Рішенням від 10.11.2011 р. № 15-рп/2011 Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення Закону, які є предметом офіційного тлумачення у справі, спрямовані на захист прав споживачів кредитних послуг та збалансування цих прав з іншими суспільними цінностями, що захищаються публічною владою. Тому в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Крім того ОСОБА_1, як споживачу, об'єктивно бракує

знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 ЦК України).

Згідно п. 8 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»,

нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

За весь час дії кредитного договору, виходячи з односторонніх розрахунків наданих позивачем до позову, ОСОБА_1 вже сплатила Банку: 71 206,20 + 69 548,87 + 1 278,37 (доларів США) + 47 133,06 грн. - всього: 142033,44 доларів США + 47 133,06 грн.

Згідно до позовної заяви банк ще намагається стягнути додатково - 359 881,63 доларів США, з яких: 43793,80 дол. США заборгованість по кредиту, 7647,44 дол. США заборгованість за процентами, 231438,67 дол. США заборгованість по сплаті неустойки у вигляді пені за прострочення сплати кредиту, 11199,60 грн. заборгованість за комісією, 688520 грн. штраф за прострочення основного зобов'язання, 3804,44 дол. США - 3% річних за прострочення сплати заборгованості по кредиту, 32363,43 дол. США неустойка за прострочення сплати процентів, 186300 грн. штраф за прострочення сплати процентів, 531,99 дол. США - 3% річних за прострочення сплати заборгованості по процентах, 18929,25 грн. пеня за прострочення сплати комісії, 126760 грн. штраф за прострочення сплати комісії, 311,20 грн. - 3% річних за прострочення сплати комісії, 3939,19 грн. розрахунок індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості по комісії, 34551,86 дол. США неустойка за невиконання п.4.2.6 Кредитного договору, 5750 дол. США штраф за невиконання п.4.2. Іпотечного договору.

Оскільки нарахування Банком процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту після 05.06.2014р. є незаконним та суперечить змісту Кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р. треба виходити з суми заборгованості по сплаті процентів у 2248,24 доларів США замість нарахованих банком 7647,44 доларів США, та суми комісії за обслуговування кредиту 2368,41 грн. замість 11199,60 грн.

Тобто, заборгованість по сплаті кредиту (тіло кредиту, проценти та комісія з обслуговування кредиту) становить 46042,04 дол. США та 2368,41 грн., що станом на 16.06.2015р. за курсом НБУ становить 2144,881 грн. за 100 доларів США, становить в загальній сумі еквівалент 989915,37 грн., та підтверджується висновком незалежного аудитора.

Виходячи з вищевказаного, неустойка була незаконно нарахована на незаконно нараховані банком проценти за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту стосовно платежів за період з 06.06.2014р. по 15.06.2015р.

А саме, нарахована пеня за прострочення сплати незаконно нарахованих процентів за період з 06.06.2014р. по 15.06.2015р. становить орієнтовно 3783,82 доларів США (виходячи із розрахунків Позивача), нарахована пеня за прострочення сплати незаконно нарахованої комісії за період з 06.06.2014р. по 15.06.2015р. становить орієнтовно 5571,97 грн. (виходячи із розрахунків Позивача).

При цьому загальна сума неустойки (пені та штрафу) за підрахунками Позивача (без урахування вище вказаних розрахунків) складає 304103,96 дол. США та 1147269,25 грн., що станом на 16.06.2015р. за курсом НБУ становить 2144,881 грн. за 100 доларів США, становить в загальній сумі еквівалент 7 669 937,61 грн.

Отже й 3% річних та інфляційні втрати не можуть бути нараховані на незаконно нараховані банком проценти за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту стосовно платежів за період з 06.06.2014р. по 15.06.2015р.

Заборгованість з 3% річних за тілом кредиту складає 3804,44 долара США.

Заборгованість з 3% річних за прострочення сплати процентів 454,86 доларів США, згідно висновку незалежного аудитора ТОВ «Фірма «Даниленко і партнери» від 20.01.2017р.

Заборгованість з 3% річних за прострочення сплати 201,53 грн. згідно висновку незалежного аудитора ТОВ «Фірма «Даниленко і партнери» від 20.01.2017р.

Сума інфляційних втрат становить 1341,82 грн., згідно висновку незалежного аудитора ТОВ «Фірма «Даниленко і партнери» від 20.01.2017р..

Тобто, сума 3% річних та індекс інфляції за підрахунками Позивача з виключенням незаконно нарахованих платежів за період з 06.06.2014р. по 15.06.2015р. повинна становити 4259,30 доларів США та 1543,35 грн., що станом на 16.06.2015р. за курсом НБУ становить 2144,881 грн. за 100 доларів США, становить в загальній сумі еквівалент 92900,2664 грн. ? 92900,27 грн.

Складаючи суми заборгованості по сплаті тіла кредиту, процентів, комісії з обслуговування кредиту та суми 3 % річних та інфляційних нарахувань отримуємо 1082815,64 грн. (989 915,42 грн. + 92900,27 грн.), що і є сумою збитків Позивача.

Тобто позивач намагається стягнути з відповідачів неустойку за прострочення виконання зобов'язання, яка більш ніж у сім разів перевищує суму заборгованості за кредитом, з включенням до неї сум 3% річних та індексу інфляції (1 082 815,64 грн.), що є вкрай несправедливими вимогами та суперечать положенням ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, позивачем всупереч Закону застосовано непропорційно великий розмір компенсації (відповідальності) встановлений для позичальника, по-друге, відсутні в кредитному договорі аналогічні і співрозмірні умови про відповідальність банку перед позичальником.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Такий механізм протидіє необґрунтованому збагаченню однієї із сторін за рахунок іншої. Також це відповідає цивільно-правовим принципам рівності та балансу інтересів сторін. Зокрема, можливість зменшення розміру неустойки узгоджує застосування цієї міри відповідальності із загально-правовим принципом відповідності між тяжкістю правопорушення і суворістю покарання. Крім того, можливість зменшення розміру неустойки цілком відповідає її компенсаційній природі як міри відповідальності.

З огляду на вищезазначене, просить суд застосувати ч.3 статті 551 Цивільного кодексу України та зменшити стягувану суму заборгованості в зв'язку з:

1.значним перевищенням суми неустойки розміру збитків банку (розміру мого боргового зобов'язанняперед банком разом із нарахованою індексацією та трьома процентами річних в розумінні правової позиції Верховного суду України по справі №6-100цс14). Сума неустойки в гривневому еквіваленті 7669937,61 грн. Сума заборгованості за кредитом, з включенням до неї процентів та сум 3% річних і індексу інфляції 1 082 815,64 грн.

2. враховуючи матеріальне становище відповідачки ОСОБА_1 (довідка Київської ДПІ м. Харкова ГУ ДФС України в Харківській області від 23.01.2017р.) заробіток якої становить 2250 грн. на місяць, а загальна сума доходу за 2016 рік - 27000 грн.;

у мене на утриманні перебувають 4 непрацездатні особи: син ? ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3., чоловік ? ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, батько ? ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, мати ? ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1

3. з метою врегулювання спору з банком та зменшення суми можливих збитків для банку ОСОБА_1 у червні 2014 року зверталась до ПуАТ «Брокбізнесбанк» із заявою щодо переведення заборгованості за її кредитом у гривневий еквівалент, на що отримала відповідь від 10.07.2014р. про відмову в задоволенні клопотання;

4. за період з 2007 року по 2015 рік курс долара США до української гривні виріс понад 4 рази, з 5,05 грн. за 1 долар США станом на 02.07.2007р. до 21,4488 грн. за 1 долар США станом на 16.06.2015р. (згідно офіційного курсу Національного банку України)!

Враховуючи вище викладені обставини та враховуючи майновий стан відповідачки просить зменшити розмір стягнення неустойки за порушення строку погашення кредитної заборгованості до розміру 10 000 грн.

Саме до такої правового висновку дійшов Верховний суд України в постанові від 03.09.2014р. по справі №6-100цс14.

Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за порушення строків погашення заборгованості за Кредитом, строків сплати процентів за користування Кредитом та комісій до положень договору позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення та ще й додатково згідно цього ж пункту кредитного договору штраф у фіксованому розмірі 20, 00 гривень, за кожний день прострочення.

При розгляді питань, щодо подвійного застосування відповідальності позичальника при одночасному стягненні пені та штрафу є показовими ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2011 року, 06 серпня 2014 року, 24 червня 2015 року та від 16 квітня 2014 року, на які, як на приклади неоднакового застосування судом касаційної інстанції частини третьої статті 509, статті 549 ЦК України, посилається заявник у справі з аналогічних правовідносин, в яких суд касаційної інстанції виходив з того, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порядку й строків погашення кредиту суперечить частині першій статті 61 Конституції України.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні зазначених норм матеріального права Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України виходила з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 7.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення і у той самий час, згідно з цього ж пункту кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення і тому не може бути нарахована пеня та штраф одночасно і в подальшому стягнуто з мене

Саме такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15.

Керуючись ч.2 ст.214 ЦПК України прошу суд при виборі правової норми до спірних правовідносин врахувати висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 21.10.2015р. по справі № 6-2003цс15.

Отже ПуАТ «Брокбізнесбанк» необхідно відмовити в задоволенні позову в частині стягнення наступних нарахованих банком штрафів (подвійної цивільно-правової відповідальності, що суперечить ст.61 Конституції України):

-688 520 грн. штраф за прострочення основного зобов'язання;

-186 300 грн. штраф за прострочення сплати процентів;

-126 760 грн. штраф за прострочення сплати комісії.

згідно абзацу четвертому статті 6 Закону України «Про страхування» страхування життя від нещасного випадку та майна є добровільним видом страхування. При отриманні кредиту співробітники позивача повідомили мене, що я повинна здійснити відповідне страхування виключно у акредитованих банком страхових компаніях, з якими укладенні відповідні угоди, та згідно зі вказаними угодами співробітники позивача здійснюють страхування, тим самим ввели мене в оману. Таке вимога банку в свою чергу суперечить також абзацу другому статті 6 Закону України «Про страхування» ? добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов'язковою передумовою при реалізації інших правовідносин.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов'язковою передумовою при реалізації інших правовідносин.

Згідно з ч.3 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов'язаної особи банку як обов'язкову умову надання банківських послуг.

До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту, як це передбачено п.2 ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача.

Послуги з страхування, відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, не входить до переліку видів забезпечення виконання зобов'язання.

Умовами кредитного договору визначається, що позичальник зобов'язується забезпечити укладання, набрання чинності та надання Банку договорів страхування, укладених в страховій компанії, погодженій з Банком до співпраці та на весь строк дії цього Договору.

Надання стороні по кредитному договору можливості обрати іншу страхову компанію, але виключно після перевірки відповідачем такої страхової компанії за власними критеріями, є не чим іншим, як обмеження вільного волевиявлення клієнта, завуальоване під уявну свободу вибору.

Законодавством України не передбачено повноваження банків проводити оцінку діяльності страхових компаній, зокрема на предмет надійності, якості та доступності страхових послуг чи їх сумнівності.

ОСОБА_1 розцінює як несправедливу умову та нечесну підприємницьку практику зі сторони банку, що прямо заборонена ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», той факт, що у вимогах Банку до Позичальника про укладення останнім договорів страхування зі страховими компаніями, погодженими позивачем до співпраці, як обов'язкова умова видачі банком кредиту, вочевидь з подальшою метою отримати додатковий прибуток ще й у спорідненій та пов'язаною з

банком страхової компанії по вкрай завищеним тарифам, які на момент підписання не були оголошені банком і про які відповідачка дізналась, вже підписуючи:

-Договір страхування Позичальника (ОСОБА_1.) від нещасного випадку №001-677 від 02.08.2007р. з ЗАТ «Страхова компанія «Брокбізнес»;

-Трьохсторонній договір страхування №004/009-6315 від

-02.08.2007р. з ЗАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» та АБ «Брокбізнесбанк» об'єкту іпотеки: 4-ох кімнатної квартири АДРЕСА_1. Договір був укладений на строк з 02.08.2007р. по 01.08.2012р. включно.

Таким чином, вимоги ПуАТ «Брокбізнесбанк» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 5750,00 доларів США, що еквівалентно 121088,27 грн., за невиконання п.4.2. Іпотечного договору №252Fs-79-1 від 02.08.2007р. за нібито не укладення протягом 10 (десяти) робочих днів з дати укладення цього договору ? Договору страхування предмету іпотеки на повну вартість на весь час дії договору іпотеки і не надання до банку копії відповідного договору страхування спростовується підписом та печаткою АБ «Брокбізнесбанк» як третьої сторони у договорі страхування №004/009-6315 від 02.08.2007р.

Цим же договором спростовуються і вимоги банку щодо стягнення неустойки за нібито невиконання п.4.2.6 Кредитного договору (неподання до банку документів про страхування предмету іпотеки та сплату страхових сум) за період з 02.08.2007р. по 01.08.2012р. на загальну суму 25334,98 доларів США, що еквівалентно 543404,92 грн. за курсом НБУ станом на 16.06.2015р.

Що стосується вимог банку щодо стягнення неустойки за нібито невиконання п.4.2.6 Кредитного договору (неподання до банку документів про страхування предмету іпотеки та сплату страхових сум) за період з 02.08.2012р. по 15.06.2015р. на загальну суму 9216,88 доларів США, що еквівалентно 197691,02 грн. за курсом НБУ станом на 16.06.2015р., то згідно додаткової угоди №2 від 11.12.2008р. до кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р. та додатку №1 до цієї додаткової угоди, ОСОБА_1 не зобов'язана нести витрати на страхування предмету іпотеки.

Вказана додаткова угода та додаток до неї додані позивачем до позову та знаходяться в матеріалах справи.

Щодо невиконання п.4.2.6 Кредитного договору (неподання до банку документів про страхування предмету іпотеки та сплату страхових сум) за період з 02.08.2012р. по 01.08.2014р. на загальну суму 7027,19 доларів США, то цей пункт договору є несправедливою умовою згідно ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Щодо невиконання п.4.2.6 Кредитного договору (неподання до банку документів про страхування предмету іпотеки та сплату страхових сум) за період з 02.08.2014р. по 01.08.2015р. у сумі 2189,69 доларів США, то 05.06.2014р. настав строк виконання основного зобов'язання та з 06.06.2014 р. Позивач не має права нараховувати проценти за користування кредитом.

З цих самих підстав, Банк не має права і нараховувати відповідні штрафні санкції.

Крім того, умови п.4.2. Кредитного договору, є несправедливими, оскільки банки, відповідно до п. 3.1. Правил (Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ №168 від 10 травня 2007 року), зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши, зокрема, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо.

Крім того, банки, відповідно до п. 3.4. Правил, зобов'язані в кредитному договорі зазначити вид і предмет кожної супутньої послуги,

яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо).

При цьому, банки, відповідно до п. 3.6. Правил, не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь.

Враховуючи вищезазначене, вимоги Позивача щодо обов'язкового страхування боржника від нещасного випадку та страхування наданого в іпотеку майна у спорідненій та пов'язаною з банком страхової компанії, як обов'язкову умову надання споживчого кредиту є незаконними та порушують пряму заборону встановлену ст.55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність». З цієї підстави я вважаю незаконними і подальші вимоги банку про стягнення штрафних санкцій з цього приводу в свою користь. За фактом це ще один вид різновиду комісій на користь банку за надання споживчого кредиту.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Так пунктом 2.2. Кредитного договору від 02.07.2007р. №252Fs-79 встановлено сплату комісії:

-за касове обслуговування кредиту у розмірі 1% від суми кредиту на момент надання Кредиту в національній валюті у перерахунку за курсом НБУ на день сплати комісії, без ПДВ на рахунок НОМЕР_3.

-за обслуговування Кредиту у розмірі 0,25% від залишку заборгованості за Кредитом станом на 01 (перше) число кожного місяця в валюті кредиту, без ПДВ на рахунок НОМЕР_2. Нарахування комісії за обслуговування Кредиту здійснюється Банком у валюті Кредиту щомісячно за попередній календарний місяць. Комісія за обслуговування Кредиту за поточний календарний місяць сплачується Позичальником в готівковій формі через касу Банку або в безготівковій формі не пізніше 15 числа наступного за звітним.

Згідно додаткової угоди №1 від 03.12.2007р. до Кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р. підпункт 2.2 пункту 2 викладено в наступній редакції:

-за касове обслуговування кредиту у розмірі 1% від суми кредиту на момент надання Кредиту в національній валюті у перерахунку за курсом НБУ на день сплати комісії, без ПДВ на рахунок НОМЕР_3.

-з 02.08.2007р. по 02.12.2007р. за обслуговування Кредиту у розмірі 0,25% від залишку заборгованості за Кредитом станом на 01 (перше) число кожного місяця в валюті кредиту, без ПДВ на рахунок НОМЕР_2. Нарахування комісії за обслуговування Кредиту здійснюється Банком у валюті Кредиту щомісячно за попередній календарний місяць. Комісія

-за обслуговування Кредиту за поточний календарний місяць сплачується Позичальником в готівковій формі через касу Банку або в безготівковій формі не пізніше 15 числа наступного за звітним.

-з 03.12.2007р. по 02.08.2017р. за обслуговування Кредиту у розмірі 0,1% від залишку заборгованості за Кредитом станом на

01 (перше) число кожного місяця в валюті кредиту, без ПДВ на рахунок НОМЕР_2. Нарахування комісії за обслуговування Кредиту здійснюється Банком у валюті Кредиту щомісячно за попередній календарний місяць. Комісія за обслуговування Кредиту за поточний календарний місяць сплачується Позичальником в готівковій формі через касу Банку або в безготівковій формі не пізніше 15 числа наступного за звітним.

У даному випадку обслуговування кредиту є супутньою послугою, встановивши яку АТ «Брокбізнесбанк» не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу.

При цьому позивач нараховував, а відповідач ОСОБА_1 сплатила комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача в загальній сумі 1278,37 доларів США та 47133,06 грн., що є незаконним.

Саме такої правової позиції притримується Верховний суд України в постанові від 16.11.2016р. справа №6-1746цс16.

Просить суд застосувати вказану правову позицію на підставі ч.2 ст.214 ЦПК України і у задоволенні вимог банку про стягнення з ОСОБА_1 суми комісії у розмірі 11 199,60 грн., неустойки за прострочення сплати комісії у сумі 18929,25 грн., 3% річних за прострочення сплати заборгованості по комісії у сумі 311,20 грн. - відмовити.

Крім того, посилання позивача у наданому до позову розрахунку неустойки за невиконання п.4.2.6. Кредитного договору на неіснуючий п.7.3. договору, є неправомірним і відповідно не може бути стягнутий.

У національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України.

Саме такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року справа №6-79цс14, яку прошу застосувати до спірних правовідносин в силу ч.2 ст.214 ЦПК України.

Як зазначено у правовій позиції Верховного суду України аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст.ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України ? гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.

Отже, нарахування та стягнення з позичальника пені, обчисленої у доларах США, із послідуючим перерахуванням її у національну валюту України законом не передбачено, а отже є неправомірним з боку позивача.

Більш того, пеня повинна нараховуватись на певну дату (дату відповідної події). Протягом періоду, за який ПуАТ «Брокбізнесбанк» нарахував боржниці пеню, курс долара США до гривні зріс у декілька разів, а позивач фактичної обчислює пеню виходячи з курсу на дату подання позовної заяви, що є незаконним.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.05.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05.07.2016 року був задоволений позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК»,

третя особа ОСОБА_1 про визнання поруки №252Fs-79-2 від 02.08.2007 року, укладеного між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_2 припиненою.

Представник відповідача ОСОБА_3проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що згідно пункту 3.2. Договору поруки №252Fs-79-3 від 02.08.2007 р., укладеного між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» в особі

Харківської філії АБ «Брокбізнесбанк» та громадянином України ОСОБА_3, як поручителем, встановлено, що: «Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців з дня настання строку зобов'язання не пред'явить позову до Поручителя».

Згідно з умовами кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р., укладеного між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» в особі Харківської філії АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 термін повернення кредиту був визначений сторонами у

02.08.2012р.

Таким чином, згідно положень кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р.. за виконання яких ОСОБА_3 02.08.2007р. надав свою поруку (про те, що термін повернення кредиту становить 02.08.2012р., та положень п.3.2 Договору поруки №252Fs- 79-3), то у разі не пред'явлення позову протягом шести місяців з дня настання строку зобов'язання (тобто до 02.02.2013р.) Кредитором (ПАТ «Брокбізнесбанк») до Поручителя (ОСОБА_3.) порука також припиняється.

Таким чином, договір поруки №252Fs-79-3 від 02.08.2007р. є припиненим з погоджених обома сторонами договірних підстав.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів», який діяв під час укладання кредитного договору, якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця.

На час розгляду справи зазначена стаття 11 Закону передбачає, що якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця.

Згідно п.2.1 Кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р. Позичальник здійснює повернення Кредиту у готівковій або у безготівковій формі на відкритий Банком Позичальнику позичковий рахунок згідно з графіком, наведеним у Додатку №1. який є невід'ємною частиною цього Договору (не пізніше 15 числа наступного місяця).

Відповідно до п.3.1.3 Кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р.. Банк має право вимагати від Позичальника (ОСОБА_1.) дострокового повернення заборгованості за кредитним договором у наступних випадках:

прострочення сплати чергового платежу по кредиту або процентів за користування кредитом строком понад 2 (два) місяці;

неподання Позичальником, на вимогу Банку, даних, що стосуються його фінансового стану, або подання Позичальником недостовірної інформації.

Для реалізації цього права Банк надсилає письмове повідомлення Позичальнику із відповідною вимогою.

Після спливу 30 (тридцяти) календарних днів та за умови, що порушення не усунуте, на 31 (тридцять перший) календарний день після отримання Позичальником такої вимоги термін повернення кредиту вважається таким, що настав і Позичальник зобов'язаний сплатити наявну заборгованість за кредитом в повному обсязі. Якщо таке погашення не здійснене протягом 5 (п'яти) банківських днів, Банк має право вжити заходи по стягненню наявної заборгованості за договором.

Згідно зі статтями 526. 530, 610, частиною першою статті 612 ІДК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений

термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку

виконання основного зобов'язання та визначили умови такого повернення коштів.

Саме така правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 02.12.2015р. по справі №6-249цс15, що прийнята за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, яка згідно ч.2 ст.214 ЦПК України є обов'язковою для суду при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Згідно доданого банком до позову поштового повідомлення, ОСОБА_1 отримала від ПуАТ «Брокбізнесбанк» вимогу про погашення суми боргу за кредитом від 28.04.2014р. №054-09/426 - 05.05.2014р.

Тобто враховуючи, що письмова вимога ПуАТ «Брокбізнесбанк» була отримана ОСОБА_1 05.05.2014р., то 31 днем - датою настання терміну повернення кредиту - буде 05.06.2014 р.

Згідно пункту 3.2. Договору поруки №252Fs-79-3 від 02.08.2007р. порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців з дня настання строку зобов'язання не пред'явить позову до Поручителя.

Тобто, якщо б додаткова угода №1 від 03.12.2007р. до кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р. створювала правові наслідки для ОСОБА_3, то день настання строку основною зобов'язання в такому випадку припадав на 05.06.2014р.

У цьому разі ПуАТ «Брокбізнесбанк» має право на реалізацію свого права на звернення до суду з вимогою про погашення заборгованості до ОСОБА_3, як поручителя, за виконання зобов'язань ОСОБА_1 лише протягом 6-ти місяців, починаючи з 05.06.2014р. та спливає 04.12.2014р.

Умови пункту 3.2. Договору поруки №252Fs-79-3 від 02.08.2007р. в частині встановлення умови припинення правовідносин поруки, у випадку якщо Кредитор протягом шести місяців з дня настання строку зобов'язання не пред'явить позову до Поручителя повністю відповідає ч.4 ст.559 ЦК України.

За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строю виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строк) саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання

основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу, за основним

зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Саме така правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 17.09.2014р. по справі №6-53цс14, що прийнята за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, яка згідно ч.2 ст.214 ЦПК України є обов'язковою для суду при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Вивчивши позовну заяву, вислухавши сторони та дослідивши надлані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі Харківського регіонального відділення АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромпідлягає частковому задоволенню, а в позові Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі Харківського регіонального відділення АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити. Таких висновків суд дійшов з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 02 серпня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (надалі-Позивач/Банк) в особі Харківської філії, реорганізованої в Харківське регіональне відділення та ОСОБА_1 (надалі-Відповідач-1/Позичальник) було укладено кредитний договір № 252Fs-79 (надалі-Кредитний договір).

Відповідно до умов Кредитного договору Відповідачу-1 був наданий кредит у сумі 115000,00 долл. США. (сто п'ятнадцять тисяч долл. США), із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,0 (двонадцять) % річних та терміном користування до 02 серпня 2012 року (п. 1.1. кредитного договору), на споживчі цілі.

У відповідності до додаткової угоди №1 від 03.12.2007 р. до кредитного договору № 252Fs-79 від 02.08.2007 р., кінцевий термін повернення кредиту подовжений до 02 серпня 2017 р., а також змінно графік погашення заборгованості за кредитом.

Додатковою угодою № 2 від 11.12.2008 р. до кредитного договору № 252Fs-79 від 02.08.2007 р., змінено графік погашення заборгованості за кредитом.

У відповідності до 1.2 Кредитного договору видача кредиту здійснюється у готівковій формі через касу банку або у безготівковій формі на підставі заяви позичальника..

Надання кредитних коштів відповідачу ОСОБА_1 підтверджується заявою на видачу готівки від 02.08.2007 яка містить підпис позичальника про отримання коштів.

Таким чином, Банк виконав свої зобов'язання перед Відповідачем-1 за кредитним договором № 252Fs-79 від 02.08.2007 р., у повному обсязі.

У якості виконання забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 252Рз-79 від 02.08.2007 р., між банком та позичальником було укладено:

іпотечний договір № 252Р5-79-1 від 02.08.2007р., посвідчений 02.08.2007 р. приватним нотаріусом ХМНО Чуприною Г.О., зареєстрований в реєстрі за № 3345, у відповідності умов до якого в іпотеку банку передано нерухоме майно - чотирикімнатна квартира загальною площею - 105,5 м2, житловою площею - 74,3 м2, що знаходиться адресою-АДРЕСА_1.

Згідно пункту 2.3.4. Кредитного договору проценти за поточний календарний місяць позичальник сплачує щомісяця не пізніше 15 числа наступного місяця. Проценти нараховуються на суму фактичного залишку заборгованості за кредитом (п. 2.3.1.). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно за поточний календарний місяць в останній робочій день місяця (п. 2.3.2.)

Згідно пункту 2.1. Кредитного договору повернення кредиту

здійснюється у готівковій або безготівковій формі згідно графіку наведеному у Додатку № 1 до договору.

У відповідності до п. 4.2.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені договором.

Згідно положень Кредитного договору (п. 3.1.3.), Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення заборгованості за договором в повному обсязі у випадках прострочення сплати чергового платежу кредиту та процентів за користування кредитом строком понад 2 (два) місяці.

Для реалізації цього права банк надсилає письмове повідомлення позичальнику з відповідною вимогою. Після спливу 30 календарних днів та за умови, що порушення не усунуте, на 31 день після отримання позичальником вимоги термін повернення кредиту вважається таким, що настав і позичальник зобов'язаний сплатити наявну заборгованість за кредитом у повному обсязі.

Останні платежі в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором було здійснено Відповідачем-1 13.01.2014 р. в сумі 546,27 дол. США.

Позивачем на адресу Відповідача-1 було направлено відповідну вимогу про погашення суми боргу за кредит ом №054-09/426 від 28.04.2014 р., яка була залишена Відповідачем-1 без відповіді та задоволення.

Постановою Правління Національного банку України № 339 від 10 червня 2014 р. відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Відповідно до Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 від 11.06.2014 призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Куреного Олександра Вікторовича. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду № 103 від 21.05.2015 р., строк процедури ліквідації АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» подовжено до 10.06.2016 р.

Судом встановлено, що за весь час дії кредитного договору, виходячи з односторонніх розрахунків наданих позивачем до позову, ОСОБА_1 вже сплатила Банку: 71 206,20 + 69 548,87 + 1 278,37 (доларів США) + 47 133,06 грн. - всього: 142033,44 доларів США + 47 133,06 грн.

Згідно до позовної заяви банк просить стягнути додатково - 359 881,63 доларів США, з яких: 43793,80 дол. США заборгованість по кредиту, 7647,44 дол. США заборгованість за процентами, 231438,67 дол. США заборгованість по сплаті неустойки у вигляді пені за прострочення сплати кредиту, 11199,60 грн. заборгованість за комісією, 688520 грн. штраф за прострочення основного зобов'язання, 3804,44 дол. США - 3% річних за прострочення сплати заборгованості по кредиту, 32363,43 дол. США неустойка за прострочення сплати процентів, 186300 грн. штраф за прострочення сплати процентів, 531,99 дол. США - 3% річних за прострочення сплати заборгованості по процентах, 18929,25 грн. пеня за прострочення сплати комісії, 126760 грн. штраф за прострочення сплати комісії, 311,20 грн. - 3% річних за прострочення сплати комісії, 3939,19 грн. розрахунок індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості по комісії, 34551,86 дол. США неустойка за невиконання п.4.2.6 Кредитного договору, 5750 дол. США штраф за невиконання п.4.2. Іпотечного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно п.2.1 Кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р. Позичальник здійснює повернення Кредиту у готівковій або у безготівковій

формі на відкритий Банком Позичальнику позичковий рахунок згідно з графіком, наведеним у Додатку №1, який є невід'ємною частиною цього Договору (не пізніше 15 числа наступного місяця).

Відповідно до ст. 531 ЦК України, боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до п.3.1.3 Кредитного договору №252Fs-79

від 02.08.2007р., Банк має право вимагати від Позичальника (ОСОБА_1.) дострокового повернення заборгованості за кредитним договором у наступних випадках:

-прострочення сплати чергового платежу по кредиту або процентів за користування кредитом строком понад 2 (два) місяці;

-неподання Позичальником, на вимогу Банку, даних, що стосуються його фінансового стану, або подання Позичальником недостовірної інформації.

Для реалізації цього права Банк надсилає письмове повідомлення Позичальнику із відповідною вимогою.

Після спливу 30 (тридцяти) календарних днів та за умови, що порушення не усунуте, на 31 (тридцять перший) календарний день після отримання Позичальником такої вимоги термін повернення кредиту вважається таким, що настав і Позичальник зобов'язаний сплатити наявну заборгованість за кредитом в повному обсязі. Якщо таке погашення не здійснене протягом 5 (п'яти) банківських днів, Банк має право вжити заходи по стягненню наявної заборгованості за договором.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання та визначили умови такого повернення коштів, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного суду України від 02.12.2015р. по справі №6-249цс15, що прийнята за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Згідно доданого банком до позову поштового повідомлення, ОСОБА_1 отримала від ПуАТ «Брокбізнесбанк» вимогу про погашення суми боргу за кредитом від 28.04.2014р. №054-09/426 - 05.05.2014р.

Згідно вказаної вимоги станом на 28.04.2014р. ОСОБА_1 мала заборгованість по кредиту у 45091,77 доларів США, з яких 38459,00 доларів США - строкова заборгованість за кредитом; 5334,80 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 1297,97 доларів США - прострочені нараховані проценти за користування кредитом.

Курс долара США до української гривні за даними Національного банку України станом на 05.05.2014р. становив 11.40 грн. за 1 долар США.

Тобто враховуючи, що письмова вимога ПуАТ «Брокбізнесбанк» була мною отримана 05.05.2014р., то 31 днем - датою настання терміну повернення кредиту - буде 05.06.2014 р.

Курс долара США до української гривні за даними Національного банку України станом на 05.06.2014р. становив 11,76 грн. за 1 долар США.

Нарахування процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування кредиту після вказаної дати (05.06.2014 р.) суперечить умовам п.3.3 Кредитного договору.

За таких обставин вимоги банку про стягнення з ОСОБА_1 суму процентів та комісії за користування кредитом з 06.06.2014р. по 16.06.2015р. не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем всупереч вимог ст. 60 ЦПК України не обґрунтований належними доказами розрахунок процентів за користування кредитом.

Згідно наданого відповідачем висновку незалежного аудитора ТОВ «Фірма «Даниленко і партнери» від 20.01.2017р. обрахування суми процентів за користування кредитом за користування кредитом має бути наступним.

Останній платіж по сплаті процентів за користування кредитом у сумі 453,73 доларів США зроблений 13.01.2014р. за грудень 2013 року.

Нараховані банком проценти становлять: за січень 2014 року - 448,50 доларів США, лютий 2014 року - 403,14 доларів США, березень 2014 року - 446,33 доларів США, квітень 2014 року - 431,94 доларів США, травень 2014 року - 446,34 доларів США.

За період з 01.06.2014р. по 05.06.2014р. ? 71,99 доларів США.

Обраховано за формулою Х/30*Y, де Х - сума процентів за користування кредитом за червень 2014 року, Y - кількість днів фактичного користування.

431,94/30*5= 71,99 доларів США.

Тобто сума процентів за користування кредитом за період з 01.01.2014р. по 05.06.2014р. включно становить 2248,24 доларів США.

Крім того, оскільки вказаний кредит надавався для споживчих цілей, до нього застосовуються норми Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема ті, що стосуються несправедливих умов в договорах.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача (позичальника).

При цьому, несправедливими, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», є встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 р. № 15-рп/2011 (справа № 1-26/2011), зазначається, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п.1 ч.2 ст.92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Зазначеним Рішенням від 10.11.2011 р. № 15-рп/2011 Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення Закону, які є предметом офіційного тлумачення у справі, спрямовані на захист прав споживачів кредитних послуг та збалансування цих прав з іншими суспільними цінностями, що захищаються публічною владою. Тому в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Згідно п. 8 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Таким чином, враховуючи, що нарахування Банком процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту після 05.06.2014р. є незаконним та суперечить змісту Кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р. сума заборгованості по сплаті процентів становить 2248,24 доларів США.

Тобто, заборгованість по сплаті кредиту (тіло кредиту, проценти та комісія з обслуговування кредиту) становить 46042,04 дол. США, та підтверджується висновком незалежного аудитора.

Виходячи з вищевказаного, неустойка була незаконно нарахована на незаконно нараховані банком проценти за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту стосовно платежів за період з 06.06.2014р. по 15.06.2015р.

А саме, нарахована пеня за прострочення сплати незаконно нарахованих процентів за період з 06.06.2014р. по 15.06.2015р. становить орієнтовно 3783,82 доларів США (виходячи із розрахунків Позивача), нарахована пеня за прострочення сплати незаконно нарахованої комісії за період з 06.06.2014р.

по 15.06.2015р. становить орієнтовно 5571,97 грн. (виходячи із розрахунків Позивача).

При цьому загальна сума неустойки (пені та штрафу) за підрахунками Позивача (без урахування вище вказаних розрахунків) складає 304103,96 дол. США та 1147269,25 грн., що станом на 16.06.2015р. за курсом НБУ становить 2144,881 грн. за 100 доларів США, становить в загальній сумі еквівалент 7 669 937,61 грн.

Отже й 3% річних та інфляційні втрати не можуть бути нараховані на незаконно нараховані банком проценти за користування кредитом

та комісії за обслуговування кредиту стосовно платежів за період з 06.06.2014р. по 15.06.2015р.

Заборгованість з 3% річних за тілом кредиту складає 3804,44 долара США.

Заборгованість з 3% річних за прострочення сплати процентів 454,86 доларів США, згідно висновку незалежного аудитора ТОВ «Фірма «Даниленко і партнери» від 20.01.2017р.

Тобто, сума 3% річних за підрахунками Позивача з виключенням незаконно нарахованих платежів за період з 06.06.2014р. по 15.06.2015р. повинна становити 4259,30 доларів США.

Судом встановлено, що сума неустойки на стягненні якої наполягає позивач, більш ніж у сім разів перевищує суму заборгованості за кредитом, з включенням до неї сум 3% річних, що є вкрай несправедливими вимогами та суперечать положенням ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні справедливої суми неустойки суд бере до уваги факт значного перевищення суми неустойки розміру збитків банку, матеріальне становище відповідачки ОСОБА_1 (довідка Київської ДПІ м. Харкова ГУ ДФС України в Харківській області від 23.01.2017р.) заробіток якої становить 2250 грн. на місяць, а загальна сума доходу за 2016 рік - 27000 грн.; наявність на її утриманні 4 непрацездатні особи: син ? ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3., чоловік ? ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, батько ? ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, мати ? ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, суттєву зміну курсу долара США до гривні з часу отримання кредиту.

Така позиція суду відповідає правовій позиції, яку висловив Верховний суд України в постанові від 03.09.2014р. по справі №6-100цс14.

Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за порушення строків погашення заборгованості за Кредитом, строків сплати процентів за користування Кредитом та комісій до положень договору позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення та ще й додатково згідно цього ж пункту кредитного договору штраф у фіксованому розмірі 20, 00 гривень, за кожний день прострочення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення., отже, є недопустимим подвійне застосування відповідальності позичальника при одночасному стягненні пені та штрафу, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 7.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення і у той самий час, згідно з цього ж пункту кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Отже суд відмовляє позивачеві в задоволенні

позову в частині стягнення наступних нарахованих банком штрафів (подвійної цивільно-правової відповідальності, що суперечить ст.61 Конституції України):

-688 520 грн. штраф за прострочення основного зобов'язання;

-186 300 грн. штраф за прострочення сплати процентів;

-126 760 грн. штраф за прострочення сплати комісії.

Крім того, відповідно до статті 6 Закону України «Про страхування» - страхування життя від нещасного випадку та майна є добровільним видом страхування.

Згідно з ч.3 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов'язаної особи банку як обов'язкову умову надання банківських послуг.

До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту, як це передбачено п.2 ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача.

Послуги з страхування, відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, не входить до переліку видів забезпечення виконання зобов'язання.

Умовами кредитного договору визначається, що позичальник зобов'язується забезпечити укладання, набрання чинності та надання Банку договорів страхування, укладених в страховій компанії, погодженій з Банком до співпраці та на весь строк дії цього Договору.

Той факт, що позивач фактично змусив ОСОБА_1 укласти страховий договір із певною страховою компанією, а саме ЗАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», суд розцінює, як несправедливу умову, що суперечить ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» і, відповідно, є підставою для відмови у задоволенні вимог позивача про стягнення штрафних санкцій у розмірі 5750,00 доларів США, що еквівалентно 121088,27 грн., за невиконання п.4.2. Іпотечного договору №252Fs-79-1 від 02.08.2007р. за нібито не укладення протягом 10 (десяти) робочих днів з дати укладення цього договору ? Договору страхування предмету іпотеки на повну вартість на весь час дії договору іпотеки і не надання до банку копії відповідного договору страхування.

Відповідно, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення неустойки за невиконання п.4.2.6 Кредитного договору (неподання до банку документів про страхування предмету іпотеки та сплату страхових сум) за період з 02.08.2007р. по 01.08.2012р. на загальну суму 25334,98 доларів США, що еквівалентно 543404,92 грн. за курсом НБУ станом на 16.06.2015р.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 11.12.2008р. до кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р. та додатку №1 до цієї додаткової угоди, ОСОБА_1 не зобов'язана нести витрати на страхування предмету іпотеки за період з 02.08.2012р. по 15.06.2015р. на загальну суму 9216,88 доларів США, що еквівалентно 197691,02 грн. за курсом НБУ станом на 16.06.2015р.

Щодо невиконання п.4.2.6 Кредитного договору (неподання до банку документів про страхування предмету іпотеки та сплату страхових сум) за період з 02.08.2012р. по 01.08.2014р. на загальну суму 7027,19 доларів США, то цей пункт договору є несправедливою умовою згідно ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Щодо невиконання п.4.2.6 Кредитного договору (неподання до банку документів про страхування предмету іпотеки та сплату страхових сум) за період з 02.08.2014р. по 01.08.2015р. у сумі 2189,69 доларів США, то оскільки 05.06.2014р. настав строк виконання основного зобов'язання, то з 06.06.2014 р. позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитом.

Отже, й нарахування відповідних штрафних санкцій за невиконання п.4.2.6 Кредитного договору - незаконним і задоволенню такі вимоги не підлягають.

Крім того, як вже зазначив суд, всупереч ст. 60 ЦПК України та п. 3.1., 3.4, 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ №168 від 10 травня 2007 року, Банком не надано боржникові детального розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши, зокрема,

перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; не зазначено вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); порушено заборону на встановлення платежів, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо), що робить умови п.4.2. Кредитного договору несправедливими.

Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Так пунктом 2.2. Кредитного договору від 02.07.2007р. №252Fs-79 встановлено сплату комісії:

-за касове обслуговування кредиту у розмірі 1% від суми кредиту на момент надання Кредиту в національній валюті у перерахунку за курсом НБУ на день сплати комісії, без ПДВ на рахунок НОМЕР_3.

-за обслуговування Кредиту у розмірі 0,25% від залишку заборгованості за Кредитом станом на 01 (перше) число кожного місяця в валюті кредиту, без ПДВ на рахунок НОМЕР_2. Нарахування комісії за обслуговування Кредиту здійснюється Банком у валюті Кредиту щомісячно за попередній календарний місяць. Комісія за обслуговування Кредиту за поточний календарний місяць сплачується Позичальником в готівковій формі через касу Банку або в безготівковій формі не пізніше 15 числа наступного за звітним.

Згідно додаткової угоди №1 від 03.12.2007р. до Кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р. підпункт 2.2 пункту 2 викладено в наступній редакції:

-за касове обслуговування кредиту у розмірі 1% від суми кредиту на момент надання Кредиту в національній валюті у перерахунку за курсом НБУ на день сплати комісії, без ПДВ на рахунок НОМЕР_3.

-з 02.08.2007р. по 02.12.2007р. за обслуговування Кредиту у розмірі 0,25% від залишку заборгованості за Кредитом станом на 01 (перше) число кожного місяця в валюті кредиту, без ПДВ на рахунок НОМЕР_2. Нарахування комісії за обслуговування Кредиту здійснюється Банком у валюті Кредиту щомісячно за попередній календарний місяць. Комісія за обслуговування Кредиту за поточний календарний місяць сплачується

Позичальником в готівковій формі через касу Банку або в безготівковій формі не пізніше 15 числа наступного за звітним.

-з 03.12.2007р. по 02.08.2017р. за обслуговування Кредиту у розмірі 0,1% від залишку заборгованості за Кредитом станом на 01 (перше) число кожного місяця в валюті кредиту, без ПДВ на рахунок НОМЕР_2. Нарахування комісії за обслуговування Кредиту здійснюється Банком у валюті Кредиту щомісячно за попередній календарний місяць. Комісія за обслуговування Кредиту за поточний календарний місяць сплачується

Позичальником в готівковій формі через касу Банку або в безготівковій формі не пізніше 15 числа наступного за звітним.

У даному випадку обслуговування кредиту є супутньою послугою, встановивши яку АТ «Брокбізнесбанк» не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу.

При цьому позивач нараховував, а відповідач ОСОБА_1 сплатила комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача в загальній сумі 1278,37 доларів США та 47133,06 грн., що є незаконним і є підставою для відмови у задоволенні вимог банку про стягнення з ОСОБА_1 суми комісії у розмірі 11 199,60 грн., неустойки за прострочення сплати комісії у сумі 18929,25 грн., 3% річних за прострочення сплати заборгованості по комісії у сумі 311,20 грн., що узгоджується з правовою позицією, яку висловив Верховний суд України в постанові від 16.11.2016р. справа №6-1746цс16.

Крім того, посилання позивача у наданому до позову розрахунку неустойки за невиконання п.4.2.6. Кредитного договору на неіснуючий п.7.3. договору, є неправомірним і відповідно не може бути стягнутий.

У національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України.

Саме такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року справа №6-79цс14, яку прошу застосувати до спірних правовідносин в силу ч.2 ст.214 ЦПК України.

Таким чином стягненню з ОСОБА_1 підлягають:

-тіло кредиту - 43793, 80 доларів США;

-проценти за користування кредитом - 2248,24 доларів США;

-3 проценти річних за прострочення сплати тіла кредиту - 3804,44 доларів США;

-3 проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом 454,86 доларів США.

Оскільки за Кредитним договором валютою є долар США, суд стягує тіло кредиту та відсотки за користування кредитом у доларі США.

У національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню неустойка в розмірі 50000 гривень.

Що стосується вимог Банку до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, то задоволенню вони не підлягають з наступних підстав. 02 серпня 2007 між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» в особі Харківської філії АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 252Fs-79-2, відповідно до якого ОСОБА_2 поручився перед банком відповідати всім своїм майном за виконання ОСОБА_1 всіх її зобов'язань перед банком, що виникають з умов кредитного договору.

03 грудня 2007 року між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» в особі Харківської філії АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно якого кінцевий термін повернення кредиту змінився з 02 серпня 2012 року до 02 серпня 2017 року; доповнено підпункт 2 пункту 2 кредитного договору абзацами 2, 3, яким подовжено строк нарахування комісії за обслуговування кредиту та змінено щомісячну комісійну ставку. Із графіку погашення заборгованості вбачається, що реальна процентна ставка становила замість

12% - 14, 63%.

Із договору поруки вбачається, що ОСОБА_2 поручився повернути кредит до 02 серпня 2012 року з процентною ставкою 12%, з щомісячною комісією з 01-го до 15-го числа кожного місяця у розмірі 0,25% від залишку заборгованості станом на 01 число.

Посилання представника банку на те, що додатковою угодою № 1 від 03 грудня 2007 року до кредитного договору не відбулось ані збільшення кредитної процентної ставки, ані збільшення суми кредиту, а збільшення строку виконання передбачено безпосередньо умовами кредитного договору є безпідставними.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як за умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частина перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК УКраїни).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що додатковою угодою, укладеною між кредитором і боржником 03 грудня 2007 року внесено зміни щодо кредитного договору, зокрема подовжено кінцевий термін повернення кредиту з 02 серпня 2012 року до 02 серпня 2017 року, підвищена процентна ставка з 12% до 14, 63%, подовжено строк нарахування комісії за обслуговування кредиту до 02 серпня 2017 року, при цьому змінено щомісячну комісійну ставку.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу його відповідальності.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає у разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, у яких беруть участь поручителі збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Так, порівнюючи умови кредитного договору № 252Fs-79 від 02 серпня 2007 року та додаткової угоди № 1 до вказаного кредитного договору від 03 грудня 2007 року сума основного боргу залишилась незмінною, однак змінилась

в бік збільшення загальна сума процентів.

Так, за умовами договору кредиту від 02 серпня 2007 року залишкова сума процентів, що мала бути сплачена боржником станом на 03 грудня 2007 року до закінчення строку дії договору, тобто по 02 серпня 2012 року, відповідно до 12% ставки, складала 48814,44 доларів США, строк на який надано кредит 60 місяців.

При цьому, загальний обсяг відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» на момент укладення кредитного договору № 252Fs-79 від 02 серпня 2007 року склав 163814,44 доларів США (115000,00 доларів США сума кредиту + 48814,44 доларів США

розмір абсолютного значення подорожання кредиту), і саме на таку суму поручитель надавав згоду у договорі поруки № 252Fs-79-2.

Відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 03 грудня 2007 року загальна сума процентів для повного погашення заборгованості з 03 грудня 2007 року по 02 серпня 2017 року склала 52932,71 доларів США, абсолютне ж подорожчання кредиту за цей же період - 60656,91 доларів США, строк на який надано кредит 120 місяців.

Загальний обсяг відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством «Брокбезнесбанк» укладенням додаткової угоди № 1 від 03 грудня 2007 року склав 175656,91 доларів США (98041,00 доларів США залишок суми кредиту на 30.11.2008 року + 60656,91 доларів США розмір абсолютного подорожчання кредиту за період з листопада 2008 року по серпень 2017 року + 16959,00 доларів США загальна сума сплачених щомісячних платежів по кредиту за період з вересня 2007 року по листопад 2007 року включно, та щомісячних платежів по кредиту за період з грудня 2007 року по листопад 2008 року включно 16959,00 доларів США = (1917*3)+(934*12).

Таким чином, загальний обсяг відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» з укладенням додаткової угоди № 1 від 03 грудня 2007 року до кредитного договору № 252Fs-79 від 02 серпня 2007 року збільшився на 11842,47 доларів США.

Крім того, відповідно до п.7.1. договору кредиту від 02 серпня 2007 року, який залишений без змін додатковою угодою, банк має право нарахувати неустойку у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу та штраф у розмірі 20,00 грн. за кожний день прострочення. У разі несплати суми процентів, що збільшена відповідно до додаткової угоди, збільшується й розмір можливої неустойки. Крім того, строки нарахування неустойки та штрафу збільшується, з урахуванням загального строку дії договорів, з 5 років за первинним договором до 10 років за додатковою угодою. Зазначені зміни також збільшують обсяг відповідальності поручителя. У звязку з збільшенням дії строку договору збільшилась у кількісному вираженні, передбачена п.7.2. неустойка у разі порушення вимог щодо страхування квартири.

Таким чином, з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що внесення змін додатковою угодою до кредитного договору щодо подовження кінцевого терміну кредитного договору, збільшення процентної ставки без згоди поручителя на такі зміни призводить до збільшення обсягу відповідальності.

Отже, установивши, що додатковою угодою до кредитного договору, укладеною без згоди поручителя, встановлено збільшений кінцевий термін виконання кредитного договору, збільшений розмір процентної ставки, тобто змінено зобовязання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, та що він не давав згоди на таку зміну забезпеченого порукою зобов'язання, а пункт 5.1. кредитного договору, на який посилається представник банку, не конкретизував, на які саме зміни кредитного договору погодився поручитель, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання поруки припиненою.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа№6-1161цс15).

Саме на цих підставах рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.05.2016 року, залишеним без змін ухвалою

апеляційного суду Харківської області від 05.07.2016 року був задоволений позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК», третя особа ОСОБА_1 про визнання поруки №252Fs-79-2 від 02.08.2007 року, укладеного між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_2 припиненою.

Крім того, згідно пункту 3.2. Договорів поруки від 02.08.2007 р., укладених між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» в особі Харківської філії АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3, як поручителем, і Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» в особі Харківської філії АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2, як поручителем, встановлено,

що: «Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців з дня настання строку зобов'язання не пред'явить позову до Поручителя».

Згідно з умовами кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р., укладеного між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» в особі Харківської філії АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 термін повернення кредиту був визначений сторонами у

02.08.2012р.

Таким чином, згідно положень кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р.. за виконання яких ОСОБА_3 та ОСОБА_2 02.08.2007р. надали свою поруку (про те, що термін повернення кредиту становить 02.08.2012р., та положень п.3.2 Договору поруки), то у разі не пред'явлення позову протягом шести місяців з дня настання строку зобов'язання (тобто до 02.02.2013р.) Кредитором (ПАТ «Брокбізнесбанк») до Поручителя порука також припиняється.

Таким чином, договори поруки від 02.08.2007р. є припиненими.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів», який діяв під час укладання кредитного договору, якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця.

На час розгляду справи зазначена стаття 11 Закону передбачає, що якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця.

Згідно п.2.1 Кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р. Позичальник здійснює повернення Кредиту у готівковій або у безготівковій формі на відкритий Банком Позичальнику позичковий рахунок згідно з графіком, наведеним у Додатку №1. який є невід'ємною частиною цього Договору (не пізніше 15 числа наступного місяця).

Відповідно до п.3.1.3 Кредитного договору №252Fs-79 від 02.08.2007р.. Банк має право вимагати від Позичальника (ОСОБА_1.) дострокового повернення заборгованості за кредитним договором у наступних випадках:

прострочення сплати чергового платежу по кредиту або процентів за користування кредитом строком понад 2 (два) місяці;

неподання Позичальником, на вимогу Банку, даних, що стосуються його фінансового стану, або подання Позичальником недостовірної інформації.

Для реалізації цього права Банк надсилає письмове повідомлення Позичальнику із відповідною вимогою.

Після спливу 30 (тридцяти) календарних днів та за умови, що порушення не усунуте, на 31 (тридцять перший) календарний день після отримання Позичальником такої вимоги термін повернення кредиту вважається таким, що настав і Позичальник зобов'язаний сплатити наявну заборгованість за кредитом в повному обсязі. Якщо таке погашення не здійснене протягом 5 (п'яти) банківських днів, Банк має право вжити заходи по стягненню наявної заборгованості за договором.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання та визначили умови такого повернення коштів.

Саме така правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 02.12.2015р. по справі №6-249цс15.

Згідно доданого банком до позову поштового повідомлення,

ОСОБА_1 отримала від ПуАТ «Брокбізнесбанк» вимогу про погашення суми боргу за кредитом від 28.04.2014р. №054-09/426 - 05.05.2014р.

Тобто враховуючи, що письмова вимога ПуАТ «Брокбізнесбанк» була отримана ОСОБА_1 05.05.2014р., то 31 днем - датою настання терміну повернення кредиту - буде 05.06.2014 р.

Згідно пункту 3.2. Договору поруки від 02.08.2007р. порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців з дня настання строку зобов'язання не пред'явить позову до Поручителя.

Умови пункту 3.2. Договору поруки №252Fs-79-3 від 02.08.2007р. в частині встановлення умови припинення правовідносин поруки, у випадку якщо Кредитор протягом шести місяців з дня настання строку зобов'язання не пред'явить позову до Поручителя повністю відповідає ч.4 ст.559 ЦК України.

За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу, за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Саме така правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 17.09.2014р. по справі №6-53цс14, що прийнята за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 526, 531, 533, 625, 1054 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213 - 215, 218 ЦПК України, -

В и р і ш и В:

Позов Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі Харківського регіонального відділення АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі Харківського регіонального відділення АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість за кредитним договором № 252Fs-79 від 02.08.2007 року: тіло кредиту та відсотки у розмірі 50301 (п'ятдесят тисяч триста один) долар 34 центів США та неустойку (пеню) в розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі Харківського

регіонального відділення АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» ОСОБА_2, ОСОБА_3 та у решті позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Нев'ядомський