Справа № 155/589/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Шмідт С.А.
Провадження № 22-ц/773/233/17 Категорія: 27 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

секретар - Галицька І.П.,

з участю пр-ка позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача - Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 12 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 24 лютого 2010 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписавши заяву, відповідач погодився на те, що разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті така заява складає між ним та банком договір.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а якщо протягом цього строку сторони не проінформують один одного про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

У зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по своєчасній сплаті кредиту станом на 29 лютого 2016 року виникла кредитна заборгованість перед банком у розмірі 11140,51 грн., які позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також відшкодувати судові витрати.

Рішенням Горохівського районного суду від 12 грудня 2016 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Відповідач апеляційну скаргу заперечив та просить її відхилити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено вини відповідача у порушенні умов кредитного договору, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів вважає такі висновки вірними.

Статтями 1048, 1054 ЦК Кодексу передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2010 року сторонами було укладено договір шляхом написання відповідачем заяви, яка разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 договір про надання банківських послуг (а.с.6-13).

У зв'язку із належним виконанням відповідачем умов договору щороку відбувалася його пролонгація.

Із виписки по рахунку вбачається. що станом на 02.02.2015 року була відсутня будь-яка заборгованість у відповідача перед банком за цим договором, а навпаки, залишок становив 2093,25 грн. (а.с.70-зворот).

Банк вирішив збільшити кредитний ліміт до 5500 грн., які і нарахував відповідачу на його платіжну картку.

03.02.2015 року здійснено операцію «переказ зі своєї картки» на загальну суму 7379,31 грн., у зв'язку із чим виникла заборгованість у розмірі 5286 грн. (а.с.70-зворот).

Позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11140,51 грн., з яких 5284,79 грн. - заборгованість за кредитом, 4849,03 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 506,69 грн. - штраф (процентна складова), про що надав відповідний розрахунок (а.с.3-5).

Разом із тим, судом встановлено, що зазначена заборгованість виникла не у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, а у зв'язку із несанкціонованим списанням цих коштів із його рахунку, про що останній відразу ж повідомив позивача по телефону на номер банку 3700, а також 05.02.2015 року звернувся із заявою про вчинення злочину у Горохівський відділ поліції, що стверджується витягом із кримінального провадження (а.с.40, 93-94).

У результаті зазначених дій відповідачу банком 09.02.2015 року було перевидано нову платіжну картку, що стверджується випискою по рахунку.

Як цього ж числа, так і в подальшому відповідач вносив кошти на рахунок, але не з метою погашення несанкціоновано списаних коштів, а з метою власного користування ними і за межі внесених власних коштів по травень 2015 року він не переходив.

Про те, що відповідач вносив кошти з метою погашення заборгованості - позивач не довів.

Банком несанкціонована транзакція не скасована і грошові кошти на картці/рахунку відповідача не відновлені.

Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Покликання представника позивача на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі провести дану платіжну операцію - не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не втрачав та не сприяв незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Будь-яких інших дій, які були б незаконними зі сторони відповідача - позивач не вказав та відповідно належними та допустимими доказами не підтвердив.

Фактично у даному випадку банк не забезпечив належного збереження коштів на рахунку відповідача, у зв'язку із чим не довів вимог про неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за умовами укладеного договору про надання банківських послуг, а тому позов не підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача - Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення Горохівського районного суду Волинської області від 12 грудня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді