Справа № 643/7498/16-ц
Провадження № 2/643/557/17
20.02.2017 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Крівцова Д.А.,
за участю секретаря Стальмакової В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВАБ ОСОБА_1» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Представник позивача в судове засідання 20.02.2017 року не зявився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надав.
Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів.
Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення Кредиту та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, Позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.3 цього Договору.
Пунктом 4.5 Кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 20 відсотків від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.
Крім того, 04.09.2006 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» (Іпотекодержателем) та ОСОБА_3 (Іпотекодавцем) укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 04.09.2006 року, зареєстрований в реєстрі за № 1380, відповідно до умов якого Іпотекодавцем передано в іпотеку Квартиру.
Зазначена Квартира належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі Договору дарування квартири від 28.07.2005 року.
Згідно п. 7.1 Іпотечного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником Зобовязання за Кредитним договором в цілому або в тій чи іншій його частині та/або невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем обовязків, встановлених цим Договором, в цілому або в тій чи іншій його частині, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Зобовязання, а у випадку його невиконання звернути стягнення на Предмет іпотеки.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.06.2011 року, стягнуто з ОСОБА_3В, на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» грошові кошти в загальному розмірі 367511,02 грн.

Як вбачається з умов Іпотечного договору, зокрема п. 7.4., сторони дійшли згоди, що звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на підставі: - рішення суду; - виконавчого напису нотаріуса; - переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання по Кредитному договору в порядку, установленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору; - продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмета іпотеки будьякій особі на підставі договору купівліпродажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору

При цьому згідно п. 7.6. Іпотечного договору, за рішенням Іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися в позасудовому порядку: - або шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки (п. 7.6.1.); - або шляхом продажу Іпотекодержателем Предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу (п. 7.6.2.).

З правових позицій, викладених в рішенні апеляційного суду Харківського області від 28.11.2016 року по справі № 643/12106/13-ц, вбачається наступне. Оскільки в договорі іпотеки квартири мається відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», тому позивач повинен був запропонувати іпотекодавцю надати йому - Іпотекодержателю право укласти такий договір, і у випадку такої відмови з боку іпотекодавця, що буде свідчити про наявність спору, звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у визначеному ст. 39 Закону України «Про іпотеку» способами, тобто шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, надавши суду відповідний висновок про початкову ціну предмета іпотеки на час розгляду справи. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України від 28 вересня 2016 року у справі№6-1243цс16. Враховуючи наведене, звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», можливо лише у випадку відмови Іпотекодавця виконати відповідне застереження, яке міститься в іпотечному договорі.

Між тим доказів того, що позивач пропонував відповідачу вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту позасудовим способом, згідно існуючого в договорі іпотеки застереження, матеріали справи не містять.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Як вбачається з правових позицій, викладених в Постановах Верховного Суду України від 27.05.2015 року, 21.10.2015 року, 08.06.2016 року, посилання суду в резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону України «Про іпотеку». Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», слід дійти висновку про те, що в розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Позивачем в позовних вимогах не визначено початкову ціну реалізації предмету іпотеки в грошовому вираженні, за якою він просить звернути стягнення на Квартиру. Даних щодо вартості предмету іпотеки станом на час розгляду справи, суду не надано. Клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості ціни іпотеки в грошовому вираженні, за яким вказаний предмет іпотеки може бути реалізований згідно рішення суду, також не заявлено.

Таким чином, суду всупереч вимог ст. 10, 11, 60 ЦПК України не надано даних щодо початкової ціни предмету іпотеки в грошовому вираженні станом на час розгляду справи, за якою Квартира може бути реалізована згідно рішення суду.

За таких обставин, розглядаючи цивільну справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВАБ ОСОБА_1» ОСОБА_2 відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Крівцов Д.А.