АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5744/17 Справа № 200/9922/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Єлізаренко І.А., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фортуна-Т

на ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2017 року

по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фортуна-Т до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування заборони на відчуження нерухомого майна та зобовязання вчинити реєстраційній дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року позивач ТОВ Фортуна-Т звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування заборони на відчуження нерухомого майна та зобовязання вчинити реєстраційній дії.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2017 року відмовлено у відкритті провадженні по даній справі.

В апеляційній скарзі ТОВ Фортуна-Т, посилаючись на незаконність ухвали, ставить питання про її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду із вищевказаними позовними вимогами вважаючи, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, при цьому, позовні вимоги позивача зводяться до того, що він просить скасувати заборону на нерухоме майно, накладену 30.11.2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_2 на підставі рішення Третейського суду для вирішення конкретного спору, 2811/07 від 27.11.2007 року, третейський суддя Шендріков Анатолій Михайлович, заява від 29.11.2007 року, вих.№4 та зобовязати відповідного державного реєстратора вчинити необхідні реєстраційні дії щодо скасування заборони.

Згідно ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав).

Відповідно до ст. 9 вказаного закону у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус, як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Суд першої інстанції виходив з того, що при системному аналізі зазначених норм чинного законодавства можна зробити висновок, що нотаріус, як державний реєстратор є саме субєктом владних повноважень, оскільки йому державою делеговано здійснення владних управлінських функцій у сфері відносин, повязаних з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Зі змісту ст. 2 КАС України вбачається, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно п.7 ч.1 ст. 3 КАС України, субєкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За таких обставин, суд першої інстанції вважав, що правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем у даному випадку належать до сфери публічно-правових відносин та мають усі притаманні цим правовідносинам ознаки, а відповідач належить до кола субєктів владних повноважень у розумінні пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України, як інший субєкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Крім того, ст. 9 Закону України від 01.07.2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними субєктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Тобто, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що саме у звязку з прийняттям Закону Українивід 01.07.2004 року № 1952-IV Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (Закон № 1952-IV) - державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 1952-IV у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт.

Тобто, держава в цій частині делегує нотаріусам владні повноваження.

Тому, суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у дійсній справі щодо оскарження рішення нотаріуса як державного реєстратора прав на нерухоме майно, правильно вважав, що це справа саме адміністративної юрисдикції згідно з п.8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 8 Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що позивач обґрунтовує заявлені вимоги саме наявністю порушеного його права, як власника, внаслідок прийнятого рішення, на підставі якого нотаріусом і вчинено певні дії. Позивачем не оскаржено дії нотаріуса, як державного реєстратора, що вчинені з порушенням встановленої процедури.

Крім того, необхідно враховувати, що у разі прийняття суб»єктом владних повноважень рішення на підставі якого виникають певні цивільні права та обов»язки особи та такі права підтверджуються чи оформлені відповідним документом, відповідно і осопорення такого документу має вирішуватись у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є передчасними, судом першої інстанції не встановлено дійсний предмет спору, а тому,оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 209,303,307,312,315ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фортуна-Т задовольнити.

Ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2017 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає провадженню у справі.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

ОСОБА_4