Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1778/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Орендовський В. А.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

21.09.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів: Кіселика С.А., Чельник О.І.

за участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Агроконтракт-Н» на ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 01.08.2017 року по справі за позовом ТОВ «Агроконтракт-Н» до ОСОБА_2, СТОВ «Агролан» про визнання договору оренди землі недійсним та визнання договору оренди землі поновленим з попереднім орендарем,-

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Агроконтракт-Н» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, СТОВ «Агролан» про визнання договору оренди землі недійсним та визнання договору оренди землі поновленим з попереднім орендарем.

ТОВ «Агроконтракт-Н» подало до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову.

В заяві зазначили, що на розгляді в Новомиргородському районному суді перебувають аналогічні справи за позовом ТОВ «Агроконтракт-Н» до фізичних осіб та СТОВ «Агролан» про визнання договору оренди землі недійсним та визнання договору оренди землі поновленим з попереднім орендарем.

В ході судового розгляду даних справ СТОВ «Агролан» надано до суду документи про припинення оспорюваних договорів та укладення договорів емфітевзису щодо земельних ділянок, право оренди яких ТОВ «Агроконтракт-Н» оспорює в межах зазначених справ.

Позивач зазначив, що є всі підстави вважати, що відповідачами буде переукладено договір оренди та або емфітевзису щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2, що зробить неможливим виконання рішення суду. Просив суд накласти арешт на земельну ділянку, що розташована на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області площею 3,22 га, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 Заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо даної земельної ділянки.

Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 01.08.2017 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява не мотивована та необґрунтована належними та достатніми доказами. Зокрема, заява не містить достатнього обґрунтування доводів очевидності небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, не наведено причин неможливості захисту прав, свобод чи інтересів без вжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення у справі, будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів по забезпеченню позову в даному випадку може ускладнити виконання рішення чи призвести до необхідності додавати значні зусилля для відновлення прав позивача. Крім того, позивач не навів доказів того, що вжиті заходи не будуть перешкоджати господарській діяльності відповідача.

Колегія суддів погодилась з висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову ТОВ «Агроконтракт-Н» до ОСОБА_2, СТОВ «Агролан» є визнання договору оренди землі недійсним та визнання договору оренди землі поновленим з попереднім орендарем.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пленум Верховного Суду України у Постанові від 22.12.2006 року №9 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року) «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

За таких обставин накладення арешту на земельну ділянку та заборона відповідачу вчиняти будь-які дії щодо неї не є адекватним позовним вимогам видом забезпечення позову, оскільки зазначені заходи забезпечення позову будуть перешкоджати господарській діяльності СТОВ «Агролан».

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції правомірно зазначив, що немає підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, суд першої інстанції всебічно та повно дослідив надані матеріали та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, у відповідності до ст.ст.151-153 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 303, ст. 307, ст.311, ст. 312, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ «Агроконтракт-Н» - відхилити.

Ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 01.08.2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: