Провадження № 2/161/431/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. Позов обґрунтовує тим, що з 21 січня 2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.09.2013 року шлюб розірвано. За час перебування в шлюбі сторони за спільні сімейні кошти придбали легковий автомобіль "ВАЗ 21013", 1981 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. На даний час між сторонами існують напружені відносини і вони не можуть досягнути згоди щодо поділу цього автомобіля, який продовжує використовувати відповідач у власних цілях. В зв'язку з наведеним, позивач просить суд, визнати автомобіль «ВАЗ 21013», 1981 року, д.н.з. НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_3, спільною сумісною власністю подружжя, в порядку поділу спільного сумісного майна визнати за нею право власності на ? частину автомобіля «ВАЗ 21013», 1981 року, д.н.з. НОМЕР_1 та за ОСОБА_3 також право власності на ? вказаного автомобіля, судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що дійсно спірний автомобіль придбаний під час шлюбу з позивачкою ОСОБА_1, а тому він не заперечує проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2006 року, який, згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2013 року, було розірвано. Дана обставина не заперечується сторонами по справі та підтверджується вказаним рішенням суду (а.с. 2).

За період шлюбу, сторони придбали у власність автомобіль "ВАЗ 21013", 1981 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який був зареєстрований на ім'я відповідача (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САА201282, виданого Горохівським ВРЕР ВДАІ УМВС України у Волинській області).

Відповідач визнав, що вказаний автомобіль був придбаний під час шлюбу та є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Виходячи з вимог ст. 60 СК України та враховуючи встановлені судом обставини, суд визнає, що зазначений вище автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності сторін, як подружжя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Стаття 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що домовленості між сторонами щодо їх часток в спірному майні відсутні, а шлюбний договір не укладався, тому суд приходить до висновку що частки майна є рівними, тобто позивачу та відповідачу належить по ? частині спірного майна.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору, понесені останньою при зверненні до суду, в сумі 551,20 грн.

На підставі ст.ст. 69-71 СК України, ст. 372 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя - задовольнити.

Визнати автомобіль ВАЗ-21013, 1981 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля автомобіль ВАЗ-21013, 1981 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 за кожним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_4