1Справа № 335/2802/17 2/335/987/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., при секретарі Ровенській В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.07.2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з „Умовами та правилами надання банківських послуг", „Правилами користування платіжною карткою", та „Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач станом на 31.01.2017 року має заборгованість - 34891.68 грн., яка складається з 1201.44 грн. - заборгованість за кредитом; 28195.41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3357.13 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 1637.70 грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по договору в розмірі 34891,68 гривень та судові витрати 1600,00 гривень.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю проти винесення заочного рішення не заперечує.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечує, заявив про застосування строків позовної давності і просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, у зв'язку з наступним.

У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 11.07.2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з „Умовами та правилами надання банківських послуг", „Правилами користування платіжною карткою", та „Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У порушення вимог договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У порушення вимог договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, відповідач станом на 31.01.2017 року має заборгованість - 29396,85 грн., яка складається з 1201,44 грн. - заборгованість за кредитом; 28195,41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, які підлягають стягненню в судовому порядку.

Разом із тим, позивач також заявив вимоги про стягнення 3357,13 грн. заборгованості по комісії та пені.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6- 1746цс16: «Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним».

Відповідно до наведеної правової позиції стягнення комісії є незаконним, оскільки позивач здійснював платежі на користь банку, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині суд відмовляє.

Окрім того, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Разом із тим, як зазначив у поясненнях сам позивач, строк дії картки скінчився 31.12.2015 року, банк звернувся до суду з позовом 23.02.2017 року. Таким чином, банк пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені, а тому в задоволенні цих вимог суд відмовляє за пропуском строку позовної давності.

Слід зазначити, що банком у додаткових поясненнях не спростовуються доводи відповідача, про те, що списання грошових коштів з карткового рахунку відповідача не є його добровільною дією, що перериває строк позовної давності. Відповідачем 24.02.2012 року було направлено в ПАТ КБ «Приватбанк» вимогу, відповідно до якої відповідач просив повернути йому списані грошові кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

При цьому списання грошових коштів з карткового рахунку відповідача - дія банку, а не добровільна дія відповідача. Більш того, відповідач не визнає правомірність списання цих грошових коштів, про що свідчить вимога про повернення цих коштів.

Згідно ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У позовній заяві позивач просить стягнути 3357,13 гри пені та комісії, нарахованої за прострочене зобов'язання та 500 грн. штраф (фіксована частина), 1637,70 грн. штраф (процентна складова), нараховані за несвоєчасність сплати боргу.

Таким чином до відповідача застосована подвійна санкція за одне і те саме правопорушення у вигляді невчасного повернення заборгованості по кредиту, що не відповідає ст. 61 Конституції України, а одночасне стягнення двох видів пені та штрафу за одне і те саме правопорушення є неприпустимим, а тому ці вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Також позивачем нараховано 5% штрафу (процентна складова) від ціни позову. Оскільки ціна позову включає також штрафні санкції, то фактично позивач нараховує штрафні санкції на штрафні санкції, що знову ж таки є неприпустимим у розумінні ст. 61 Конституції України.

З огляду на зазначене, суд задовольняє позов частково.

Відповідно до платіжного доручення позивач сплатив судовий збір у розмірі 1600 гривень на користь держави.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк" суму заборгованості за Кредитним договором б/н від 11.07.2011 року у розмірі 29 396 грн. 85 коп., що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1201 грн. 44 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 28195 грн. 41 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600 грн., а всього стягнути 30 996 грн. 85 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя: Ю.В.Геєць