Справа № 527/436/17
провадження 2/527/329/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретареві судового засідання - Папенко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, з залученням третіх осіб відділу Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області, Градизької державної нотаріальної контори, про визнання права на спадкове майно,-

В СТ А Н О В И В :

23.02.2017 позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Глобинського районного суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, з залученням третіх осіб відділу Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області, Градизької державної нотаріальної контори, про визнання права на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 серпня 1995 року померла їх бабуся ОСОБА_3.Після її смерті залишилося спадкове майно - земельна частка (пай) розміром 3,13 умовних кадастрових гектарів, розташована на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець», які включені до Державного акта на право колективної власності на землю серія ПЛ-09, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективно власності на землю за №23 від 29.12.1995 року. У відповідності до заповіту, посвідченого Броварківською сільською радою 13.03.1992, зареєстрованого в реєстрі за №22, все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_1 та ОСОБА_4. Інші спадкоємці відсутні. Заяви про відмову від спадщини позивачі не подавали, а спадщину прийняли шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час її смерті, тобто фактично вступили в управління і володінням спадковим майном. Державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного, позивачі прохають визнати за ними в порядку спадкування за заповітом, в рівних частках кожному, тобто по 1/2 частині, право на земельну частку (пай) розміром 3,13 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області та належала померлій ОСОБА_3 на підставі списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець», які включені до Державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ-09, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №23 від 29.12.1995 року.

До судового засідання позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, прохали позов задовольнити.

Представник відповідача сільський голова Броварківської сільської ради ОСОБА_5 направив до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Глобинському районі в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Градизької державної нотаріальної контори направила до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову заперечень не має.

Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, додані до позовної заяви, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В ході судового засідання встановлено, що 26 серпня 1995 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 294812.

Відповідно до статті 525 ЦК 1963 р., чинної на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до статей 548, 549 ЦК 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями померлої відповідно до заповіту, посвідченого Броварківською сільськоюрадою 13.03.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 22.

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру інші спадкоємці відсутні.

Заяви про відмову від спадщини позивачі не подавали, а спадщину прийняли шляхом постійного проживання та реєстрації разом із спадкодавцем на час її смерті, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Броварківської сільської ради № 02-31/30 від 13.01.2017 року. Тобто, позивачі фактично вступили в управління і володінням спадковим майном у відповідності з вимогами ст.549 ЦК УРСР.

Згідно повідомлення Градизької державної нотаріальної контори позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено в оформленні спадщини після померлої ОСОБА_3, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай).

Відповідно до Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування.

Виходячи із змісту ст.ст. 22,23 ЗК України (в редакції 1990 року) та зазначеного Указу Президента, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю від 29 грудня 1995 року, рішенням Глобинської районної ради народних депутатів від 22 грудня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Ленінець» було передано в колективну власність 4409 га землі.

29 грудня 1995 року Глобинською районною радою народних депутатів було видано колективному сільськогосподарському підприємству Ленінець державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ-09, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 23.

Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області за № 537/86-17 від 09.02.2017 року, ОСОБА_3 є в списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець», які включені до Державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ 9.

Проте, аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишилися членами цього підприємства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 померла 26 серпня 1995 року, тобто більш, ніж за чотири місяці до видачі Глобинською районною радою народних депутатів колективному сільськогосподарському підприємству «Ленінець» Державного акту на право колективної власності на землю від 29 грудня 1995 року.

Таким чином, на час смерті ОСОБА_3, державний акт на право колективної власності на землю не видавався, а члени КСП не мали права власності на земельні частки (паї).

Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вбачаючи, що право на земельну ділянку у спадкодавця за життя не виникло, то право на вказане майно не входить до складу спадщини, що може бути успадкована його спадкоємцями.

За таких обставин, коли право спадкодавця на земельний пай не підтверджено, суд не може визнати за спадкоємцями право власності на це майно, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись Указом Президента України від 08.08.1995 року за № 720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", ст.ст.10,11,60,209,212,214-215 ЦПК України, ст.ст.1216, 1218 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, з залученням третіх осіб відділу Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області, Градизької державної нотаріальної контори, про визнання права на спадкове майно - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ Т. В. Левицька