№ 243/2711/17
Справа № 2/243/1980/2017
І м е н е м У к р а ї н и
23 травня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Кузнецова Р.В.,
при секретарі Малиновській І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Словважмаш» про розірвання договору оренди, стягнення сплачених коштів, 3 % річних, втрат від інфляційних процесів та судових витрат, -
Позивач ОСОБА_1, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Під час розгляду справи судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України, судом за місцем фактичного проживання відповідача було надіслано повідомлення про виклик до суду, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами. Але відповідач не зявився до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчить відповідна відмітка на повернутому конверті /а.с. 23 з.б../. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України, судом на адресу відповідача було спрямовано листи про необхідність явки до судових засідань, із розясненням положення ч. 4 ст.169 ЦПК України. Втім, відповідач в черговий раз не зявлявся до поштового відділення для отримання судової кореспонденції /а.с. 33з.б. /. У звязку із чим, про дату, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено шляхом публікації оголошення про виклик у засобі масової інформації державної сфери розповсюдження газеті «Урядовий курєр»
Втім, незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.
Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у звязку із чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне.
Протягом жовтня грудня 2015 року позивачем відповідачу було перераховано 246108,00 грн. в рахунок майбутніх платежів з орендної плати, що стверджується відповідними квитанціями (а.с. 10-15).
Втім, до теперішнього часу відповідач не виконав свого обовязку та не передав обєкт оренди орендареві (позивачу).
27 травня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору оренди № 86/62 від 26 жовтня 2015 року у звязку із невиконанням орендодавцем свого обовязку за договором, та у звязку із відсутністю у відповідача обєкту оренди, а саме капрової установки, та з проханням повернути кошти в розмірі 246108,00 грн. які були перераховані на рахунок відповідача (а.с. 9).
Однак, до теперішнього часу, відповідач не висловив наміру повернути сплачені кошти позивачеві та фактично їх не повернув.
Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач до судового засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1 ст. 760 ЦК України).
Пунктом 4.6 Договору передбачено, що орендар має право вносити орендну плату наперед за будь-який строк в розмірі, який визначається на момент оплати.
Розділом 5 Договору передбачений порядок передачі обладнання в оренду. Так, обєкт оренди повинен бути переданий орендодавцем та прийнятий орендарем протягом двох днів з моменту підписання даного Договору оренди обладнання. Обєкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання акту приймання-передавання.
Пунктом 3.1 Договору передбачений строк оренди - один рік з моменту прийняття обєкта оренди.
Пунктом 10.1 Договору передбачено, що Договір оренди набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань за дійсним Договором оренди обладнання.
Згідно із п. 1ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пунктом 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п.1 ст.626, п.1 ст.629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків та є обовязковим для виконання сторонами.
Пунктом 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Норми ст.762 ЦК України передбачають, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
За ч.ч.1, 2 ст. 765 ЦК України, наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
За приписами п.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Згідно із ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Боржник який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
За приписами ст. 766 ЦК України, якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймай має право відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Згідно із п. 2 ст. 625 ЦК України, сума боргу з урахуванням всього індексу інфляції за весь час прострочення вказує на рівень знецінення грошових коштів пов'язаний з інфляційними процесами в економіці держави, а три відсотки річних це є плата за користування чужими коштами.
Судом встановлено, що позивачем було направлено відповідачеві повідомлення (заява) про розірвання договору оренди обладнання № 86/62 від 26 жовтня 2015 року у звязку із невиконанням орендодавцем свого обовязку за договором, та у звязку із відсутністю у відповідача обєкту оренди а саме капрової установки, з вимогою повернути кошти в розмірі 246108,00 грн. які були перераховані на рахунок відповідача. Вказана заява (повідомлення) було отримано відповідачем 27 травня 2016 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції ПАТ «Словважмаш» № 416.
Разом з тим, станом на день звернення із даним позовом, предмет договору капрова установка позивачеві ПАТ «Словважмаш» не передана, про що свідчить відсутність відповідного акту приймання-передачі, а орендна плата внесена позивачем на рахунок відповідача на виконання умов договору у розмірі 246 108,00 грн. позивачу не повернута. Проаналізувавши встановлені по справі конкретні обставини, оцінивши надані сторонами в силу вимог ст.60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не виконавши своїх зобовязань за вказаним Договором фактично отримав у своє розпорядження грошові кошти позивача. Відтак, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про розірвання договору оренди, стягнення сплачених грошових коштів, інфляційних, та трьох відсотків річних підлягають задоволенню.
Положеннями статті 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку із чим, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3552,74 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 209, 218, 224-228 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Словважмаш» про розірвання договору оренди, стягнення сплачених коштів, 3 % річних, втрат від інфляційних процесів та судових витрат задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Словянського
міськрайонного суду ОСОБА_2