АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи № 760/4166/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Коробенко С.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/3051/2017
Доповідач Шахова О.В.

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :
головуючого Шахової О.В.
суддів Вербової І.М. Поливач Л.Д.
при секретарі - Горак Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 20.04.2007 року по 24.11.2015 року вона та відповідач перебували у шлюбі. Під час шлюбу ними набуто у власність автомобіль марки ВАЗ 217030, державний номер НОМЕР_1 , вартістю 85000 грн та автомобіль марки Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_2 , вартістю 86 000 грн, що є об`єктами спільної сумісної власності подружжя. Оскільки, відповідач не визнає її право власності на вказані автомобілі просила визнати їх спільною сумісною власністю подружжя та у порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на автомобіль марки Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_2 , а за відповідачем - на автомобіль марки ВАЗ 217030, державний номер НОМЕР_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року позов задоволено частково.

У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частки, за кожним, у праві власності на автомобіль марки Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_2 .

У іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині вирішення позовних вимог щодо визнання автомобіля марки ВАЗ 217030, державний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя та його поділу скасувати та ухвали в цій частині нове рішення про задоволення позову.

У іншій частині судове рішення суду першої інстанції заявником не оскаржено і підстав перевіряти його законність і обґрунтованість у цій частині у суду апеляційної інстанції немає.

На обґрунтування своїх доводів, вказує зокрема, що суд першої інстанції фактично не вдавався до оцінки доказів у даній справі та не здійснював аналізу встановлених обставин справи.
У судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.
Інші особи в судове засідання не з`явились.
Перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20.04.2007 між сторонами було зареєстровано шлюб.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Під час перебування сторін у шлюбу на ім`я ОСОБА_2 було зареєстровано придбані транспортні засоби:автомобіль марки ВАЗ 217030, державний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (2004 р.), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що автомобіль ВАЗ 217030, державний номер НОМЕР_1 , був придбаний під час перебування сторін у шлюбі 03 липня 2008 року.

У період придбання зазначеного автомобіля сторони навчались в Академії муніципального управління, сплачували за навчання за рахунок власних коштів, стипендії не отримували.

Згідно з довідкою про доходи від 03.08.2016 №272 ОСОБА_2 з січня 2006 року працював на посаді старшого техніка - начальника групи Військової частини НОМЕР_3 і за період з січня 2006 року по грудень 2008 року отримав заробітну плату в сукупному розмірі 59 693,08 грн.

Судом встановлено, що зазначений автомобіль був придбаний не за спільні кошти подружжя і не для використання в інтересах сім`ї, що підтверджено: заявою ОСОБА_3 (батька відповідача) про те, що автомобіль ВАЗ 217030 був придбаний за його кошти, які були надані ним своєму сину; довідкою №8037 від 16.06.2016 Фонду соціального страхування Російської Федерації, якою підтверджується наявність у ОСОБА_3 заробітку достатнього, для придбання автомобіля ВАЗ 217030; довіреністю від 04 липня 2008 року, виданою на наступний день після придбання зазначеного автомобіля від імені відповідача на ім`я батька ОСОБА_3 , якою останній був уповноважений на здійснення усіх прав власника автомобіля (володіння, користування та розпорядження); аналогічною довіреністю від 10 серпня 2010 року; наявністю у володінні подружжя на момент придбання ВАЗ 217030 іншого автомобіля - належного відповідачу на праві приватної власності ВАЗ 21099.

Встановивши, що автомобіль ВАЗ 217030, державний номер НОМЕР_4 не за спільні кошти подружжя і не для використання в інтересах сім`ї суд першої інстанції, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції фактично не вдавався до оцінки доказів у даній справі та не здійснював аналізу фактичних обставин справи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого, суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду обставин справи проаналізував і оцінив докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка спрямована на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або у дослідженні яких неправомірно було відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Разом з цим, зазначені вище доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено ст. 303 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність зроблених в рішенні висновків фактичним обставинам справи на правильність висновків суду в не впливають та їх не спростовують.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.
Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що висновки суду в оскаржуваній частині рішення відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду в цій частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року в частині вирішення позовних вимог щодо визнання автомобіля марки ВАЗ 217030, державний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя та його поділу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді