Справа №461/242/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2017 року м.Львів
Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого-судді - Лялюка Є.Д.
при секретарі - Станкевича Р.В.
з участю: позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача Львівської міської ради - Шевченко М.І.,
представника відповідача Департаменту економічної політики Управління комунальної власності Мартиняк Р.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Департаменту економічної політики Управління комунальної власності про припинення права власності на нерухоме майно, -
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Львівської міської ради, Департаменту економічної політики Управління комунальної власності, в якому просить припинити право власності на нерухоме майно будівлю за адресою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що у 2016 році він звернувся до Львівської міської ради щодо надання земельної ділянки як учаснику АТО, однак департамент містобудування повідомив, що не в змозі забезпечити вільними земельними ділянками в повній мірі під індивідуальне житлове будівництво. Крім цього, відповідач повідомив, що обрана ним земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 не є вільною від забудови, оскільки за такою адресою зареєстроване нерухоме майно будівля «А-1» загальною площею 185,6 кв.м. В той же час вказана земельна ділянка відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування. Вказує, що він не скористався правом на отримання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Покликається на те, що будівля повністю зруйнована, а тому вважає, що право власності на таку припинено згідно ст.349 ЦК України.
В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у такому та просив позов задоволити.
Представник відповідача Львівської міської ради Шевченко М.І. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, надала пояснення про те, що вважає, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту, оскільки право власності на знищене майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Вказує, що власником нерухомого майна ПП «К.Р.О.К.-7», не подано згаданої заяви, а позивач таким правом не наділений, тому вважає позов безпідставним і просить у задоволенні позову відмовити.
Представник відповідача Департаменту економічної політики Управління комунальної власності в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, надала пояснення, аналогічні поясненням представника Львівської міської ради та просила в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши інші матеріали справи, права та обов`язки сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч.2 ст.10 та ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_1 та в його інтересах адвокат Літовченко Л. звертався до Департаменту містобудування Львівської міської ради із адвокатським запитом від 20 травня 2016 року №93 про надання інформації про земельну ділянку на АДРЕСА_1 , з можливістю надання земельної ділянки ОСОБА_1 , як учаснику АТО (а.с.3).
Листом від 01 червня 2016 року №2403-2547 заявнику була надана відповідь, в якій Департамент містобудування ЛМР вказує, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 , відповідно до відкоригованого генерального плану міста Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 30 вересня 2010 року №3924 «Про затвердження містобудівної документації «Корегування генерального плану м. Львова ІІ стадія. Генеральний план», знаходиться в межах історичного ареалу міста та в межах територій історичної забудови, внесеної до Списку всесвітньої спадщини ОСОБА_2 . Також повідомлено, що план зонування території Галицького району м. Львові відсутній, а тому відповідно до п.3 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» заборонена передача вказаної земельної ділянки у власність чи користування фізичним та юридичним особам. Також вказано, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, зареєстровано право комунальної власності територіальної громади м. Львові в особі Львівської міської ради на будинок на АДРЕСА_1 площею 185,6 кв.м. Крім цього, вказано, що з метою вирішення житлових питань міською радою прийнято ухвалу від 23 квітня 2015 року №4521 «Про затвердження ЛКП «Рембуд» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки у районі вул. Під Голоском», якою надано земельну ділянку площею 0,6350 га для будівництва та обслуговування багатоквартирних житлових будинків сім`ям загиблих, військовослужбовців учасників антитерористичної операції, учасників добровольчих батальйонів, які були задіяні у проведенні антитерористичної операції, та військовослужбовців Державної прикордонної служби України учасників антитерористичної операцій. Цією ухвалою зарезервовано земельні ділянки орієнтовними площами 1,69 га та 0,76 га на АДРЕСА_2 для зазначених цілей (а.с.5-7).
Як вбачається із наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31 березня 2017 року №84005307, нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ПП «К.Р.О.К.-7».
Відповідно доч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Положеннями ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно п.4 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі знищення майна.
Відповідно до ст. 349 ЦК України, право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.
Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні стороною позивача не доведено, а судом не здобуто доказів, що власником нерухомого майна, а саме приміщення за адресою АДРЕСА_1 , подано заяву про внесення змін до державного реєстру з приводу знищення майна, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 61, 208, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.16, 182,317,321,346,349 ЦК України, суд, -
в и р і ш и в:
у задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя Лялюк Є.Д.