Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2774/16-ц
Рішення

Іменем України

21 лютого 2017 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря Біди В.Д., розглянувши в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

19 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є її колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2016 року. У шлюбі з відповідачем, 23 жовтня 2006 року у них народився син ОСОБА_4, який проживає разом з позивачем ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Позивач також зазначив, що за весь час окремого проживання, з листопада 2015 року відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає і ухиляється від утримання дитини, у зв'язку з чим позивач просив стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, при цьому 21.02.2017 подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, при цьому 21.02.2017 також подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, зазначив, що має постійний дохід і просив розглядати справу без його участі.

Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

У шлюбі у подружжя 23 жовтня 2006 року народився син ОСОБА_3.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2016 року шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано.

Після розірвання шлюбу між сторонами, дитина проживає разом із позивачем ОСОБА_1 і знаходиться на її утриманні.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує матеріальне становище дитини і платника аліментів.

Обставини, які б унеможливлювали виконання обов'язку відповідачем по утриманню дитини за станом здоров'я або за іншими обставинами відсутні.

Отже, відповідач як батько дитини зобов'язаний надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднуються до справи.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір в дохід держави.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 грудня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн. 00 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_5

21.02.17