Справа № 353/1035/16-ц
Провадження № 2/353/52/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

за участю: cекретаря - Бойко В.Я.

представника позивача - Органу опіки та піклування Тлумацької РДА - Семківа В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач цивільну справу за позовом Тлумацької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_5, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

25.11.2016 року Орган опіки та піклування Тлумацької РДА, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_5, про позбавлення батьківських прав відносно їхньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та про стягнення аліментів на її утримання. Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, є батьками неповнолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1. У кінці 1999 року батьки дівчинки спільно проживали протягом декількох тижнів у с. Жабокруки Тлумацького району Івано-Франківської області, а згодом переїхали проживати в орендовану квартиру у м. Івано-Франківськ. 28.04.2000 року на території Івано-Франківської установи виконання покарань № 12 (СІЗО) був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Від шлюбу у них народилася одна дитина - дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 З двохмісячного віку малолітню дитину виховувала та доглядала бабуся ОСОБА_6 та дідусь ОСОБА_7, оскільки матір дівчинки їздила на сезонні роботи, а батько знаходився у місцях позбавлення волі. ОСОБА_3 разом з новонародженою донькою декілька разів відвідувала ОСОБА_4 у місцях позбавлення волі. 06.12.2004 року рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано. У 2010 році ОСОБА_3, залишивши доньку на родичів, переїхала проживати у Київську область, а догляд та утримання малолітньої дочки ОСОБА_2 повністю взяли на себе дідусь та бабуся. ІНФОРМАЦІЯ_18 дідусь ОСОБА_7 помер, а ІНФОРМАЦІЯ_19 померла бабуся ОСОБА_6 З часу смерті бабусі вихованням та утриманням дівчинки займається тітка ОСОБА_5 та дядько ОСОБА_9, з яким дівчинка фактично проживає з дня свого народження. На даний час ОСОБА_3 є матір'ю також неповнолітніх дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2, але фактично проживають у Київській області. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїх батьківських обов'язків щодо виховання, утримання дитини до досягнення нею повноліття свідомо не виконують, не забезпечують її харчуванням, медичним доглядом. Враховуючи те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, Тлумацька РДА, як орган опіки та піклування, просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_2 на користь тітки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття.

10.03.2017 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, на підставі письмової заяви позивача, позовні вимоги Тлумацької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в частині стягнення аліментів на утримання дитини були залишені без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача - Органу опіки та піклування Тлумацької РДА - Семків В.Д позов щодо позбавлення відповідачів батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2 підтримав, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що відповідачі умисно ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 Зокрема, відповідач ОСОБА_4 з моменту народження дитини, а відповідачка ОСОБА_3 з 2010 року не відвідують дитину, не цікавляться її здоров'ям та життям, не виховують та матеріально не утримують її.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, причин неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України.

Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідачі про причини неявки не повідомили, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні зазначив, що відповідачі не займаються вихованням неповнолітньої доньки ОСОБА_2, не відвідують її, не цікавляться її здоров'ям, життям та навчанням, матеріально не утримують. Повідомило останній раз бачив відповідачку ОСОБА_3 близько 5 років назад, коли вона залишила неповнолітню дитину ОСОБА_2 на виховання бабі. На даний час місце її перебування не відоме Відповідача ОСОБА_4 - батька дитини, взагалі не знає та жодного разу не бачив. На даний час вихованням та утриманням дитини займається її дядько ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_9, в судовому засіданні повідомив, що його сестра ОСОБА_3 (відповідачка) приблизно 10 років тому поїхала в Київ на роботу, залишивши малолітню доньку ОСОБА_2 на виховання своїм батькам. Останній раз бачив відповідачку у 2010 році на похороні свого батька. З того часу відповідачка вихованням та утриманням дитини не займається, а дитина проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Відповідач ОСОБА_4 з моменту народження дитини не займається її вихованням та утриманням, жодного разу не провідував доньку. Також зазначив, що відповідачі дитину не провідують уже протягом багатьох років, взагалі не цікавляться її життям, здоров'ям та вихованням, не спілкуються ні з дитиною, ні з родичами, місце їх перебування невідоме.

Свідок ОСОБА_14 вказала, що не бачила відповідачку ОСОБА_3 близько 6 років. Остання вихованням та утриманням дитини не займається, та місце її перебування невідоме. Відповідача ОСОБА_4 вона жодного разу не бачила.

Відповідно до ст. 12 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства». Статтею 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також з питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Проте суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_2, якій на момент прийняття рішення по справі виповнилось 15 років повідомила, що вона з 6-ти років проживала разом з бабою та дідом, а після їх смерті проживає разом з дядьком ОСОБА_9 Рідні батьки її вихованням та утриманням не займаються, не спілкуються та не провідують її. Ствердила, що наполягає на позбавленні батьків батьківських прав щодо неї. Пояснила, що матір, приїхавши на похорон дідуся, навіть не залишила їй свій номер телефону.

Заслухавши представника позивача, пояснення свідків, допитавши неповнолітню дитину, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. В свою чергу статтею 14 зазначеного Закону зазначається, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Аналогічні норми містить і стаття 9 Конвенції ООН про права дитини: «Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини».

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст. 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо існують наступні підстави: батьки не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

При вирішенні даного спору суд враховує, насамперед, інтереси неповнолітньої дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновленнябатьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у них народилась донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03.04.2012 року (а.с. 6), де в графі «Батько» вказано ОСОБА_4 (відповідач), а в графі «Мати» - ОСОБА_3 (відповідачка). Дані відомості також підтверджуються повідомленням Тлумацького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 165/02.1-2-13 від 02.06.2016 року, в якому вказано, що в архіві відділу знаходиться а/з про народження № 6 від 01.08.2001 року, який складений виконкомом Хотимирськї сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області. Реєстрація народження проведена відповідно до ст. 133 СК України (а.с. 10).

Відповідно до довідки Хотимирської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 700 від 10.11.2016 року, ОСОБА_3 (відповідачка), 1976 р.н., та ОСОБА_4 (відповідач), 1968 р.н., в 1999 році проживали в с. Жабокруки Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 16). Також згідно довідки Хотимирської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 51 від 23.01.2017 року ОСОБА_4 (відповідач) проживав за вказаною адресою без реєстрації та з 1999 року його подальше місце проживання невідоме (а.с. 75).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї № 280 від 19.05.2016 року та акту обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 02.09.2016 року неповнолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована по АДРЕСА_2, однак фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1. Проживала разом з бабусею ОСОБА_6 та дідусем ОСОБА_7 до дня їх смерті. В даний час проживає з дядьком ОСОБА_9, 1968 р.н. Матеріально-побутові умови та санітарно-гігієнічний стан житла добрі, створені умови для проживання, виховання та розвитку дівчинки. Мати дівчинки ОСОБА_3 разом з малолітніми дітьми проживає в Київській області більше шести років. Із слів односельців та депутатів сільської ради, мати не приділяє належної уваги вихованню дочки, не допомагає матеріально (а.с. 21, 22). Дані обставини також підтверджуються довідкою Хотимирської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 52 від 23.01.2017 року (а.с. 74).

ОСОБА_7 (дідусь неповнолітньої ОСОБА_2) помер ІНФОРМАЦІЯ_18, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 11). ОСОБА_6 (бабуся неповнолітньої ОСОБА_2) померла ІНФОРМАЦІЯ_19, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 12).

Мати неповнолітньої дитини ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (відповідачка), також є матір'ю малолітніх дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с. 7, 8, 9). ОСОБА_3 (відповідачка) зареєстрована разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідками Хотимирської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 294 від 30.05.2016 року (а.с. 15), № 278 від 19.05.2016 року (а.с. 18). Однак згідно характеристики Хотимирської області № 98/02-33 від 27.05.2016 року ОСОБА_3 (відповідачка) фактично проживає в Київській області в Броварському районі. Дочка від попереднього шлюбу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає окремо від матері з 2010 року. ОСОБА_3 у вихованні дочки участі не приймає, матеріально не утримує (а.с. 14). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин № 53 від 23.01.2017 року ОСОБА_3 (відповідачка) та її діти: ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не проживають за місцем реєстрації по АДРЕСА_2 (а.с. 78). Відповідно до довідки Хотимирської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 279 від 19.05.2016 року неповнолітня дитина ОСОБА_2 проживає разом з дядьком ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Згідно довідки управління соціального захисту населення Тлумацької РДА № 1497/01-18 від 22.06.2016 року, ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні, як одержувач допомог при народженні дитини, їй призначено допомоги: на сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 01.10.2014 року по 31.10.2017 року в сумі 860 грн. щомісячно та сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 01.02.2012 року 28.02.2018 року в сумі 1364,31 грн. щомісячно (а.с. 19). Відповідно до повідомлення управління соціального захисту населення Броварської РДА Київської області № 2842 від 07.09.2016 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, на обліку в управління не перебуває і ніяких державних соціальних допомог не отримує (а.с. 20).

Згідно повідомлення Івано-Франківської установи виконання покарань (№12) Управління державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області № 2/3/1-2244 від 11.08.2016 року, засуджений ОСОБА_4 (відповідач), 1968 р.н., 26.07.2000 року вибув для подальшого відбування покарання у Копичинську виправну колонію № 112 Тернопільської області (а.с. 25). Як зазначено в повідомлені Управління державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області № 4/3063 від 08.08.2016 року, 12.04.2005 року ОСОБА_4 звільнений із Копичинської виправної колонії (№ 112) та вибув за адресою: смт. Білики Кобеляцького району Полтавської області (а.с. 26). Згідно відповіді на запит щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача, Білицька селищна рада Кобеляцького району Івано-Франківської області № 02-27/516 від 12.10.2016 року повідомила, що відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4, 1958 р.н., в реєстрі територіальної громади та в наявній картотеці відсутні (а.с. 27).

Згідно довідки Центру професійно-технічної освіти м. Івано-Франківська № 498 від 11.11.2016 року та характеристики № 188/03-09 від 11.11.2016 року ОСОБА_2 01.09.2016 року вступила до Центру професійно-технічної освіти № 1 м. Івано-Франківська. Форма навчання денна, професія кравець. Термін закінчення 30.06.2019 року. За час навчання проявила себе як дисциплінована учениця, вчиться посередньо, що відповідає її можливостям. За характером врівноважена, з повагою ставиться до товаришів та наставників. Користується авторитетом серед одногрупників (а.с. 23, 24). З подання Центру професійно-технічної освіти № 1 м. Івано-Франківська від 25.01.2017 року, у якому з 01.09.2016 року навчається ОСОБА_2, встановлено, що ОСОБА_4 (відповідач) не приймає участі у вихованні та утриманні дитини з її народження, а мати ОСОБА_3 тривалий час не проживає разом з дитиною, уникає своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться її навчанням, тоді як, утриманням та вихованням дитини займається її дядько ОСОБА_9 та тітка ОСОБА_14 (а.с. 77). Також згідно характеристики Хотимирського навчально-виховного комплексу Тлумацької районної ради Івано-Франківської області стосовно ОСОБА_2, остання зарекомендувала себе як активна, комунікабельна, старанна учениця, яка брала участь у громадському житті класу, на високому рівні засвоїла навчальний матеріал, користувалась авторитетом серед однокласників. Однак, мати дитини зовсім не цікавиться життям, навчанням і вихованням дитини, проживає окремо від неї, веде негативний спосіб життя, а батько дитини жодного разу у навчальному закладі не з'являвся, місце його перебування невідоме (а.с. 76).

Згідно ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок є обов'язковим при вирішенні даної категорії справ відповідно до ст.ст. 19 СК України.

Згідно висновку № 695/01-18/02 від 17.11.2016 року Тлумацької РДА Івано-Франківської області, як органу опіки та піклування, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, було проведено відповідну перевірку і встановлено, що у позивачки та відповідача за час перебування у шлюбі народилась донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з двохмісячного віку виховувалась та доглядалася бабусею ОСОБА_6 та дідусем ОСОБА_7, оскільки матір дівчинки їздила на сезонні роботи, а батько знаходився у місцях позбавлення волі. 06.12.2004 року рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. З 2010 року матір дівчинки ОСОБА_3 з малолітніми дітьми: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживають у Київській області, а дочка ОСОБА_2 і надалі залишилася проживати з дідусем та бабусею в с. Жабокруки Тлумацького району. ІНФОРМАЦІЯ_18 ОСОБА_7 помер і вихованням та доглядом за дівчинкою займалася бабуся ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_19. З часу смерті бабусі вихованням та утриманням дівчинки займається тітка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_16, та дядько ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_17, з яким дівчинка фактично проживає з дня свого народження. Батьки дівчинки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із дочкою не проживають протягом тривалого часу (батько з народження, а матір з 2010 року), не відвідують її, не цікавляться здоров'ям, матеріально та фінансово не підтримують, а вихованням, утриманням та доглядом дитини займаються тітка та дядько. Враховуючи вищенаведене, виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування Тлумацької РДА, вважає доцільним позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, (відповідача) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (відповідачка) батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 33).

При прийняття рішення по даній справі суд, в першу чергу, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, враховує висновок органу опіки та піклування щодо обставин спору та про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 (відповідача), ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3 (відповідачку), ІНФОРМАЦІЯ_2, стосовно їх неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який узгоджується як із поясненнями учасників процесу щодо обставин справи, так і з фактичними обставинами справи.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4 (відповідач) та ОСОБА_3 (відповідачка) за станом свого психічного здоров'я усвідомлювали значення своїх дій та могли керувати ними, а також мали юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Вони були зобов'язані брати участь у вихованні дитини і мали право на особисте спілкування з нею. Проте ОСОБА_4 (відповідач) та ОСОБА_3 (відповідачка) таким правом не скористалися, самоусунувшись від нього, залишивши дитину без свого піклування та не бажаючи і на сьогоднішній день займатись її утриманням та вихованням.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 (відповідач) та ОСОБА_3 (відповідачка) умисно ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не забезпечують їй нормальні умови проживання, розвитку та виховання, а тому позбавлення їх батьківських прав буде відповідати інтересам дитини, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стороні, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. При такому вирішенні позову з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі по 551 грн. 20 коп. з кожного за позовними вимогами про позбавлення батьківських прав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 19, 151, 163, 164, 169 Сімейного кодексу України, п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновленнябатьківських прав», ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини, ч. 2 ст. 11, ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 11, 57-60, 169, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, остання відома адреса проживання якої с. Жабокруки Тлумацького району Івано-Франківської області, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, остання відома адреса проживання якого с. Жабокруки Тлумацького району Івано-Франківської області, батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована по АДРЕСА_2 та фактично проживає по АДРЕСА_1 разом з дядьком ОСОБА_9.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, остання відома адреса проживання якої с. Жабокруки Тлумацького району Івано-Франківської області, на користь держави , р/р 0451, МФО 836014, УДК в Тлумацькому районі, - 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, остання відома адреса проживання якого с. Жабокруки Тлумацького району Івано-Франківської області,на користь держави , р/р 0451, МФО 836014, УДК в Тлумацькому районі, - 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Тлумацький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча У.Ю. Луковкіна