06 березня 2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Лях М.Ю.,
при секретарі Хомінської Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, щосімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки. Можливості зберегти та поновити сімю немає. Подружні відносини між сторонами фактично припинені з кінця 1988 року, спільне господарство не ведеться. Втрачено всі фізичні та духовні звязки, відновлення шлюбних відносин вважає неможливим та недоцільним, оскільки шлюб існує формально, у звязку з чим вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою про розірвання шлюбу.
В судове засідання позивач не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, представник, який діє на підставі довіреності надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії ІІІ ВЛ № 340903 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, який був зареєстрований 31 серпня 1988 року Ленінський відділом РАЦС, актовий запис № 531 (арк. справи 8).
Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.
Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 551, 20 грн., також підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 88, 213, 214, 218, 224, 225 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений 31 серпня 1988 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який був зареєстрований 31 серпня 1988 року Ленінський відділом РАЦС, актовий запис № 531.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 Б, кв. 7, сплачену суму судового збору у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Відповідно до ч. 2 ст. 232 ЦПК України позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Київського районного суду
м. Харкова М.Ю. Лях