У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Григоренко М.П.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2014 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника по виконавчому провадженні,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2014 року подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженні задоволено.

Тимчасово обмежено, ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 10.01.2004 року) у праві виїзду за межі України до виконання боржником своїх зобовязань.

В поданій на ухвалу апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на її незаконність, оскільки жодних доказів щодо його ухилення від виконання взятих на себе зобов'язань, зокрема те, що він вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, суду надано не було. Навпаки сприяв виконанню судових рішень та не вчиняв будь-яких перешкод.

Просить ухвалу скасувати та прийняте нове рішення про відмову в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції правильно виходив з його доведеності і обґрунтованості, оскільки ОСОБА_1 не виконує своїх зобов'язань зі сплати кредитної заборгованості по виконавчому провадженню, ухиляючись від сплати заборгованості на користь стягувача, а тому його тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Згідно із ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали), державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у відділі ДВС Рівненського МУЮ перебував повторно звернутий до виконання виконавчий лист № 2-4192/11 від 21.21.2011 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії ПАТ у м. Рівне, заборгованості по кредитному договору на загальну суму 156 335,314 доларів США що в гривневому еквіваленті становить 1 240 470 грн.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП 30586925 з пропозицією добровільного виконання боржником свого зобов'язання до 18.01.2012 року була направлена ОСОБА_1 за місцем його проживання.

Протягом наданого державним виконавцем строку для добровільного виконання рішення, воно боржником виконано не було.

Під час виконання виконавчого листа державним виконавцем вживалися заходи до примусового виконання.

Зокрема, 11 січня 2012 року ним винесено постанови про арешт майна ОСОБА_1 та про арешт коштів боржника що містяться на всіх банківських рахунках від 30.01.2013 року (а.с.187-188

Відповідно до повідомлень Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії та які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи № 19568/07 від 02.12.2013 року відносно ОСОБА_1 інформацію не знайдено (а.с.189-190).

Згідно БД АІПС "РПС ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Рівне, Здолбунівського та Рівненського району підпорядкованого УМВС України в Рівненській області від 11.10.2013 року № 35/24-2743 за ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровано (а.с.191).

Повно і правильно з'ясувавши обставини справи та встановивши наявність законних підстав для обмеження боржника у його праві виїзду за межі України, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подання державного виконавця.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, означає з об'єктивної сторони дію чи бездіяльність боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків, у зв'язку з чим і здійснюється примусове виконання.

Доводи апеляційної скарги про не з'ясування судом обставин ухиляння боржника від виконання зобов'язань та відсутність у поданні посилань на докази, які стверджували би наявність таких фактів, на увагу не заслуговують і спростовуються правильністю висновків суду.

Не заслуговують на увагу і твердження апелянта, що боржник сприяв виконанню судових рішень, оскільки не оскаржував продаж предмету іпотеки через торги, не вчиняв інших перешкод та те, що в боржника відсутнє майно та гроші на які можливо звернути стягнення.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що примусове виконання виконавчого листа №2-4192 від 21.12.2011 року відбулося вже після тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а саме 31 березня 2014 року.

Отже, за час перебування виконавчого листа про стягнення з боржника на користь стягувача не було вжито жодних заходів до припинення існуючих зобов'язань. Більше того, йому відомо про існування зобов'язань, а його утримання від вчинення дій на користь стягувачів якраз слід розцінювати як ухилення від їх виконання.

Підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення є відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України є додержання судом першої інстанції вимог закону при постановленні оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: