Справа № 139/765/17
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

з участю:

відповідача ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

в с т а н о в и в:

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 07 серпня 1994 року до 11 червня 2013 року і мають спільного сина ОСОБА_3, який ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття. З 01 жовтня 2016 року син сторін навчається на стаціонарній формі навчання у Лодзькому університеті на платній основі.

Стверджуючи, що син перебуває на її утриманні і їй самій важко утримувати сина, а відповідач добровільно такого утримання не надає, ОСОБА_2 з цим позовом 06 вересня 2017 року звернулася до суду і просить стягувати аліменти з ОСОБА_1 в розмірі 900 гривень щомісячно до закінчення сином навчання.

В судове засідання позивач не з'явилася. У п. 4 своєї позовної вимоги просила на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України слухати справу за її відсутності.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що він добросовісно виконував рішення про сплату аліментів на сина. Після досягнення дитиною повноліття за його особистим клопотання із заробітної плати продовжували утримувати і перераховувати аліменти на сина. В даний час він добровільно щомісяця перераховує сину щонайменше тисячу гривень на місяць, крім того, коли син приїздить до України, він йому надає кошти на переїзди, харчування і т.п.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), відповідно до ч. 1 ст. 198 та ст. 199 СК України, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не більше 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Свідоцтвом про народження (а.с. 8) стверджується, що відповідач є батьком ОСОБА_3, який ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття.

З довідки Лодзького університету від 26 червня 2016 року (а.с. 11, 12) вбачається, що ОСОБА_3 є студентом цього ВУЗу та навчається на другому курсі стаціонарної форми навчання на факультеті менеджменту по напрямку «Логістика». Строк навчання з 01 жовтня 2016 року до 31 жовтня 2019 року.

Позивач у позовній заяві вказала, що оплата навчання становить 1300 Євро на рік. Однак, доказів на таку обставину суду не надано, хоча обов'язком сторони є надати докази на підтвердження своїх вимог (ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Право на аліменти у зв'язку з продовженням навчання після досягнення дитиною повноліття не пов'язується із формою навчання. Будь-яке здобуття освіти вимагає коштів, а отже, є однією з підстав для виникнення у матері і батька аліментного обов'язку.

Враховуючи, що син сторін навчається на стаціонарній формі навчання за кордоном, суд переконаний у наявності у ОСОБА_3 потреби в матеріальній допомозі з боку батьків.

Як слідує із пояснень відповідача у судовому засіданні, стверджених звітом про здійснені відрахування та виплати (а.с. 23), ОСОБА_1 працює в ПП. «ВЛАД» с. Котюжани і його заробітна плата складає 3200 гривень на місяць.

Одночасно, судом встановлено, що з моменту досягнення сином повноліття і до сьогоднішнього дня відповідач регулярно надає йому матеріальну допомогу. Так, із звіту про здійснені відрахування та виплати (а.с. 23) слідує, що із зарплати відповідача щомісячно утримувалося 644 гривні як аліменти на сина, квитанціями (а.с. 24-29) та довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» № 357 від 19 вересня 2017 року (а.с. 30) відповідач довів, що він щомісячно на картковий рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_3, перераховує: 13.05.2017 - 500 грн, 06.06.2017 - 1000 грн, 15.08.2017 - 2000 грн, 23.08.2017 - 2000 грн, 13.09.2017 - 1000 грн, 19.09.2017 - 1500 грн.

Таким чином, відповідач спростував доказ позивача (довідка Котюжанівської сільської ради № 581 від 04.09.2017 на а.с. 10) про те, що ОСОБА_3 перебуває на утриманні матері, та довів свої заперечення проти позову.

Таким чином, за дев'ять місяців цього року відповідач перерахував на утримання повнолітнього сина майже 10 тисяч гривень, або 1104 гривні щомісячно. Крім того, відповідач стверджує, що у період перебування сина на території України він йому особисто передає певні суми коштів на його потреби.

У будь-якому разі утримання, яке надає відповідач своєму повнолітньому сину, більше, ніж у позовній вимозі ставить позивач (900 гривень щомісячно).

Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд вважає, що позивач не довела перед судом свої позовні вимоги, а відповідач спростував належними і допустимими доказами твердження позивача і довів перед судом свою участь в наданні утримання повнолітньому сину.

Керуючись ст.ст. 198, 199 СК України, ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_2 відмовити в позові до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом десяти днів з моменту проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ______________