Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м. Первомайськ

Справа :484/1341/16-ц

Номер провадження : 2/484/19/17

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Левицької І.С.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

судового експерта ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ у натурі ? частки комплексу нежитлових будівель, обладнання по переробці масляничних культур та земельної ділянки, які є обєктами спільної часткової власності,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про виділення йому в натурі 1/2 частки комплексу нежитлових будівель та обладнання по переробці масляничних культур, що розташовані за адресою: м. Первомайськ Миколаївської області, вул. Загородна, 39-Б, визнавши за ним право приватної власності на вказане майно, що відповідає розміру 1/2 його частки у спільному частковому майні; виділення йому в натурі 1/2 частки земельної ділянки за вищевказаною адресою для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, для обслуговування та експлуатації цеху по переробці масляничних культур, площею 0,3531 га, кадастровий номер :03:009:0001, визнавши за ним право приватної власності на 1/2 частку вказаної земельної ділянки, на якій відповідно розміщена відокремлена частка комплексу нежитлових будівель.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття провадження у справі у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки питання про поділ майна вирішується між двома господарюючими субєктами.

Відповідач підтримав клопотання представника.

Представник позивача заперечував проти закриття провадження у справі, вважає, що даний спір має розглядатись за правилами цивільного судочинства, оскільки предметом спору є поділ майна, яке перебуває у власності фізичних осіб.

Позивач погодився із запереченнями свого представника.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки комплексу нежитлових будівель та обладнання по переробці масляничних культур, частки земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, для обслуговування та експлуатації цеху по переробці масляничних культур.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № НОМЕР_1 від 02.03.2017 р. ОСОБА_1 з 29.09.2015 р. зареєстрований як фізична особа-підприємець; номер запису: 2 012717. За даними органів державної статистики про основний вид економічної діяльності фізичної особи-підприємця, визначений на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності за рік, основним видом діяльності ОСОБА_1 є виробництво олії та тваринних жирів; код КВЕД 10.41.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № НОМЕР_2 від 02.03.2017 р. ОСОБА_3 з 14.09.2001 р. зареєстрований як фізична особа-підприємець; номер запису: 2 008931. За даними органів державної статистики про основний вид економічної діяльності фізичної особи-підприємця, визначений на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності за рік, основним видом діяльності ОСОБА_3 є виробництво олії та тваринних жирів; код КВЕД 10.41.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 здійснює господарську діяльність з використанням комплексу нежитлових будівель та обладнання по переробці масляничних культур, частки земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, для обслуговування та експлуатації цеху по переробці масляничних культур.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність, до суду звернувся з позовом про виділ його частки у спірному майні в натурі з метою використання цього майна для здійснення господарської діяльності.

Експерт ОСОБА_5 пояснила, що спірне майно є цілісним комплексом, яке використовується для здійснення господарської діяльності.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач; позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 12 ГПК України визначено підвідомчість справ господарським судам, зокрема господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Відповідно до ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким предявлено позовну вимогу.

Відповідно до ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва підприємцями. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГК України суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно з ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Пленум Вищого господарського суду України в пунктах 2, 3, 3.1. Постанови №10 від 24.10.2011р. «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» роз`яснив, що з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

участь у спорі суб'єкта господарювання;

наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З урахуванням вказаних вище норм чинного законодавства, характеру спірних правовідносин, складу сторін у справі, проаналізувавши предмет позову, підстави позову і зміст позовних вимог, суд дійшов висновку, що дана справа не підвідомча місцевим загальним судам та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки у вирішенні спору приймають участь субєкти господарювання, між якими наявні господарські відносини, чинне законодавство не містить норми, яка прямо передбачала б вирішення такого спору місцевим загальним судом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд розяснює позивачу, що він має право звернутись до суду в порядку господарського судочинства.

Ураховуючи вищевикладене, клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі підлягає задоволенню.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 208-210 ЦПК України, суд

ухвалив:

клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про закриття провадження у справі задовольнити;

провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ у натурі ? частки комплексу нежитлових будівель, обладнання по переробці масляничних культур та земельної ділянки, які є обєктами спільної часткової власності, закрити;

розяснити позивачу, що він має право звернутись до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Ю. Фортуна