Справа № 278/2325/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

секретаря с/з - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою органу опіки та піклування Житомирської районної державної адміністрації до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи органу опіки та піклування Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач орган опіки та піклування Житомирської районної державної адміністрації звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування якого зазначає, що відповідачі є батьками неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки останні ухиляються від виконання батьківських обовязків, життям дочки не цікавляться, не спілкуються з нею, не турбуються про її виховання, фізичний та духовний розвиток, зловживають спиртними напоями, а тому є всі підстави позбавити їх батьківських прав, що стало підставою для подачі позову до суду.

Представник позивача позов підтримав з вищезгаданих підстав.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст.122 Сімейного кодексу України дитина, що зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 народилася 30 березня 2000 року в свідоцтві про народження якої батьками записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області від 18 травня 2016 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області №34 від 19 травня 2016 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7, 7 зв.), аналогічні твердження містяться у висновку Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області від 20 вересня 2016 року (а.с.3-4).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до вимог ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про стан здоровя, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обовязками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частина 4 ст.155 Сімейного кодексу України передбачає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом, зокрема, п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

З матеріалів справи слідує, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обовязків по вихованню неповнолітнього сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по відношенню до їх неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 57, 60, 208, 212-215, 218, 223, 224, 367 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, ч.1 ст. 152, 157, 164-166 Сімейний кодекс України, Законом України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов органу опіки та піклування Житомирської районної державної адміністрації задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканців с.Гадзинка, вул.Чапаєва, буд.8-а, Житомирського району, Житомирської області батьківських прав стосовно їх неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь держави судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Зубчук