Справа № 477/2205/16-ц
Провадження № 2/477/191/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Котляревської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті 17 березня 2015 року громадянки ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, площею 2,94 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після її смерті залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке він не взмозі оформити в нотаріальному порядку за заповітом, через втрату правовстановлюючого документу.

Посилаючись на те, що він прийняв спадщину, оскільки вчасно звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча наданою копією державного акту про право власності на землю підтверджується її належність померлій, тому просив винести рішення про визнання за ним права власності на дане спадкове майно.

В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивача на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без його участі, а позов задовольнити. Від представника відповідача до суду надійшла заява про визнання позову та прохання розглянути справу без його участі.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

17 березня 2015 року в с. Шевченко Котляревської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області померла громадянка ОСОБА_2 і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 2,94 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яка їй належала відповідно до державного акту серії МК № 011890, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 25 серпня 2004 року

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

За свого життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 30 березня 2008 року секретарем Котляревської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, відповідно до якого вона заповіла на випадок своєї смерті належну їй зазначену ділянку, площею 2, 94 га, ОСОБА_1, тобто позивачці у справі.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Також, за положеннями ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Позивач, як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, оскільки вчасно, в передбачений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Однак отримав від нотаріуса письмове розяснення про неможливість її оформлення в такому порядку на будинок, оскільки не представив належним чином оформлений оригінал правовстановлюючого документ у на спадкову ділянку, тобто державного акту про право приватної власності.

Як було зясовано, за невідомих обставин державний акт, який підтверджував право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, був втрачений за невідомих обставин.

За пунктами 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивачів до суду із даним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що у нього відсутня можливість отримати правовстановлюючий документ у позасудовому порядку через зміни в законодавстві.

Однак належність ОСОБА_2 земельної ділянки підтверджується копією самого державного акту, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області.

Це свідчать про те, що ОСОБА_2 за його життя на праві приватної власності належала земельна ділянка.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. /

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення.

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка належала за життя ОСОБА_2 і дане майно після її смерті входить до складу спадщини і тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачу в справі як спадкоємцю за заповітом, який прийняв спадщину.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Котляревської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 17 березня 2015 року, на земельну ділянку, площею 2,94 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Котляревської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, яка належала їй відповідно до державного акту серії МК № 11890, виданого Жовтневою (тепер Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області 25 серпня 2004 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст був складений на 6 березня 2017 року.

Суддя Р.В. Козаченко