АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 636/2666/16-ц Головуючий суддя І інстанції Оболєнська С. А.
Провадження № 22-ц/790/1062/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права про приватну власність
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.

судді - Колтунової А.І., Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 01 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Держгеокадастру у Чугуївському районі Харківської області, Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що у 2016 році їй стало відомо, що земельна ділянка сусіда № 142 - ОСОБА_3, перетинається із її земельною ділянкою, яка розташована за адресою: вул. Михайлівська (Інтернаціональна), буд. № 144, смт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область. Межі земельної ділянки зі сторони № 142 були погоджені її батьком, а не нею особисто, добровільно внести уточнення в державний акт сусід відмовляється. Просила визнати недійсним та скасувати виданий ОСОБА_3 Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,150 га, яка розташована за адресою: вул. Михайлівська (Інтернаціональна), буд. № 142, смт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область, та стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 01 грудня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує на ті самі обставини, на які ОСОБА_2 посилалась в позовній заяві. Зазначає, що всупереч ст.ст. 116, 118, 122, 198 ЗК України при проведенні приватизаційної процедури на земельну ділянку, розташовану за адресою: с. Малинівка, вул. Михайлівська, 142, відповідачем не було узгоджено меж земельної ділянки. Судом першої інстанції не надано оцінки представленому позивачем «Плану меж землекористування», з якого вбачається накладення меж земельних ділянок.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що спірна земельна ділянка перетинається із земельною ділянкою, якою відповідач ОСОБА_3 володіє на належній правовій підставі.

Судова колегії погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2О є власником земельної ділянки № 144 за адресою: вул. Михайлівська (Інтернаціональна), смт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область, кадастровий номер::00:001:0590, площею 0,1346 га (свідоцтво про право власності від 23.04.2014 року). Відповідач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки № 142 за адресою: вул. Михайлівська (Інтернаціональна), смт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область.

Матеріали справи містять акт погодження меж земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків ОСОБА_3 за адресою: вул. Михайлівська (Інтернаціональна), буд. № 142, смт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область, від 04.10.2011 року та акт погодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 за адресою: вул. Михайлівська (Інтернаціональна), буд. № 144, смт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область, укладений у 2014 році, під час оформлення технічної документації.

При погодженні меж земельних ділянок сторонами по справі спірних питань і претензій з боку суміжних користувачів не висловлювалось, про що свідчать їх підписи на актах погодження меж земельних ділянок №142 та №144.

Частинами першою, другою статті 116 ЗК України установлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26,30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами,що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно із статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Отже, щоб приватизувати земельну ділянку необхідно було здійснити комплекс робіт, тобто для визначення та відновлення меж земельних ділянок провести кадастрову зйомку землі із геодезичним встановленням меж земельної ділянки, яка включає, зокрема, і, перенесення в натуру (на місцевість)меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. погодження цих меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Правильним є висновок суду першої інстанції про те, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку передбачає як перевірку того, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі вказаної земельної ділянки на суміжні земельні ділянки.

За правилом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Копію Державного акту на право власності на земельну ділянку про недійсність якого заявив вимоги позивач, матеріали справи не містять, відповідачем не надано, позивачем не витребувано.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції було оглянуто рішення Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 22.03.2012 року, на підставі якого ОСОБА_3 безоплатно у власність передана спірна земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства.

Як на доказ того, що належна позивачу земельна ділянка перетинається із земельною ділянкою відповідача, представник позивача посилається на план меж землекористування, посвідчений суб*єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_4 Між тим, колегія суддів не вважає такий план належним та допустимим доказом.

Так, наданий позивачем план меж землекористування (а.с. 106) не містить відповідних координат окружної межі земельних ділянок, не містить висновку про перетин земельних ділянок. На зазначеному плані містяться креслення поверх надрукованого плану, що виконані невідомою особою. Позначки біля товстої лінії - «фактична межа земельної ділянки», біля тонкої лінії - «межа земельної ділянки, яка внесена до бази даних не відповідає дійсності», вказують лише на те, що на час складання плану фактична межа земельної ділянки ОСОБА_2, не відповідала межі, яка внесена до бази даних. При цьому не встановлено, що фактичне землекористування ОСОБА_2 було правомірним, а земельна ділянка, якою користувався ОСОБА_3 не відповідає тій, що виділена йому у власність у встановленому законом порядку. План меж землекористування датований 2013 роком, та не доводить, що земельна ділянка, яку фактично займає ОСОБА_3 відповідає тій, що передана йому у власність.

Клопотання про призначення відповідної експертизи позивач та її представник не заявляли, хоча судом роз*яснювалось їх таке право та наслідки ненадання вказаних доказів.

Таким чином, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем меж земельної ділянки, що знаходилась у її правомірному користуванні.

Сам по собі факт підписання акту погодження меж земельної ділянки не ОСОБА_2, а її батьком ОСОБА_1 за недоведеністю перетину земельних ділянок та порушення прав позивача не є підставою для визнання державного акту недійсним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді