233 № 233/4369/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/Мотивоване/

02 березня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Наумик О.О., за участі секретаря Сухоставець Т.А., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради «про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності»,-

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Костянтинівської міської ради, в якому просить визнати за ним право власності на 3/4 частини житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Островського, 56, за набувальною давністю, пославшись на те, що його батько, ОСОБА_3 в 1969 році придбав цей будинок за договором купівлі-продажу. В 1973 році його батько отримав рішення Костянтинівського міськвиконкому про надання йому дозволу на перебудову будинку. В подальшому за життя батько будинок добудував у відповідності до рішення міськвиконкому, але право власності не зареєстрував.

01 травня 1990 року його батько помер. Ще до смерті 24 квітня 1990 року ним був складений заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 1-1273. У відповідності до заповіту, батько заповів йому 1/4 частки належного йому житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Островського, 56. Решту частини в розмірі 3/4 частини вказаного будинку батько заповів його рідним братам ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Після смерті батька ним було подано до Костянтинівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом.

В подальшому, він продовжив проживати в спадковому спірному будинку, не отримавши при цьому свідоцтво про право на спадщину.

Так, в 2008 році він вирішив привести в порядок всі правовстановлюючі документи на отриману ним спадщину, але зробити цього не зміг за відсутності свідоцтва про спадщину, так як право власності на добудовану частину житлового будинку батьком зареєстроване у відповідному порядку не було. Таким чином, враховуючи, що батько помер, йому необхідно було звернутися до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з метою підтвердження права власності його батька на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Островського, 56.

05 грудня 2008 року державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 йому було видано свідоцтво про право на спадщину у вигляді 1/4 спірного житлового будинку на підставі заповіту, посвідченого Костянтинівською державною нотаріальною конторою 24 квітня 1990 року і зареєстрованого в реєстрі за № 1-12734.

Нотаріусом в належному йому свідоцтві також було вказано, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки не видано - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Після прийняття ним спадщини його брати спадщину не прийняли, оскільки померли.

Він також не звертався до нотаріуса після смерті його братів за спадщиною, оскільки вважав, що після смерті батька та братів до нього перейшло право на весь житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки він єдиний залишився живий в родині.

Після смерті його батька він постійно продовжував користуватися житловим будинком, земельною ділянкою та всіма надвірними будівлями, сплачувати всі комунальні платежі за послуги, надані для обслуговування будинку, виконувати за особисті грошові кошти необхідний ремонт приміщення.

В період з 1990 року по теперішній час він один постійно, відкрито та безперервно володіє спірним будинком та утримує цей будинок.

Позивач та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали за наведених у позовній заяві підстав, просили його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Костянтинівської міської ради, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, прийняття рішення залишив на розсуд суду.

Заслухавши позивача, його представника, свідків, дослідивши докази по справі, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття право власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідно до розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України).

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 18 серпня 1969 року, посвідченим нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованим 22 травня 1973 року у реєстрі за номером запису 4385 в книзі 4, ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_3 купив одноповерховий самановий будинок, жилою площею 10,47 кв. метрів з усіма надвірними будівлями, що знаходиться в м. Костянтинівка по вул. Островського, буд. № 56 (а.с. 18-20).

Відповідно до витягу з протоколу засідання планово-технічної комісії виконкому Костянтинівської міської Ради депутатів трудящих, що відбулося 07 червня 1973 року, планово-технічна комісія надала дозвіл ОСОБА_10 на будівництво нового будинку замість старого за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Островського, 56 (а.с.16).

Новий будинок за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Островського, 56, було побудовано в 2008 році, що підтверджується генеральним планом Костянтинівського бюро технічної інвентаризації, складеного 11 листопада 2008 року. На генеральному плані відсутні позначки про наявність самовільно побудованого, або такого, що побудовано з відхиленням від проекту нерухомого майна.

01 травня 1990 року ОСОБА_3 помер (копія свідоцтва про смерть серії V-НО № 400266 на а.с.11). Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді будинку, розташованого за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Островського, 56.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 жовтня 2008 року визнано за ОСОБА_3, померлим 01 травня 1990 року у м. Костянтинівка Донецької області, на день його смерті право власності на будинок № 56, який розташований по вул. Островського в м. Костянтинівка Донецької області. Рішення суду набрало законної сили 07 листопада 2008 року (а.с. 114).

За життя ОСОБА_3 залишив заповіт, яким все належне йому майно заповів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_11 та ОСОБА_4 (копія заповіту в матеріалах цивільної справи №2-4663/08, на а.с.9, оглянутої в судовому засіданні).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, нотаріально посвідченого 05 грудня 2008 року, спадкоємцем 1/4 майна ОСОБА_3, який помер 01 травня 1990 року, є ОСОБА_12. Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями номер пятдесят шість (56) по вулиці Островського в м. Костянтинівка, що знаходиться на земельній ділянці Костянтинівської міської ради, належного померлому на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 жовтня 2008 року, яке набуло чинності 07 листопада 2008 року, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14 листопада 2008 року за № 25419332, та у Костянтинівському міському бюро технічної інвентаризації 14 листопада 2008 року, номер запису 4385 в книзі 4. На земельній ділянці розташований житловий будинок із саману, обкладений цеглою літ. А-1, житловою площею 10,5 кв. м, загальною площею 28,5 кв. м, літня кухня із цегли літ. Б-1. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на три четверті не видані ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 21).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21404567 від 25 грудня 2008 року, власником 1/4 частки будинку, розташованого за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Островського, 56, на підставі свідоцтва про право на спадщину, нотаріально посвідченого Костянтинівською ДНК р/№ 2465 05 грудня 2008 року, є позивач ОСОБА_1 (а.с. 22).

Відповідно до довідки КП «Костянтинівське БТІ» від 05жовтня 2016 року № 992 (а.с. 69), право приватної спільної часткової власності на житловий будинок № 56 по вулиці Островського в місті Костянтинівка, зареєстровано:

-3/4 частки за ОСОБА_3 на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 жовтня 2008 року;

-1/4 частка за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05 грудня 2008 року, виданого Костянтинівською ДНК за р/№2465.

На час визнання судовим рішенням права власності на будинок за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Островського, 56, за ОСОБА_3 інших спадкоємців за заповітом, окрім позивача, не було.

Так, відповідно до актового запису про смерть серії № 1629 від 23 грудня 2004 року, ОСОБА_5 помер 22 грудня 2004 року (а.с. 104).

Відповідно до актового запису про смерть серії № 21 від 05 січня 2004 року, ОСОБА_4 помер 19 грудня 2003 року (а.с. 103).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АП № 012014 (актовий запис № 827 від 15 липня 2005 року у відділі РАЦС Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна), ОСОБА_6 помер 10 липня 2005 року (а.с. 58).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії ІІІ-АГ № 505237 (актовий запис № 952 від 08 квітня 2008 року у відділі РАЦС міста Новоросійська управління РАЦС Краснодарського краю, Росія), ОСОБА_13 померла 20 березня 2008 року (а.с. 113).

Факт відкритого та безперервного володіння позивачем спірним нерухомим майном протягом десяти років підтверджений допитаними у судовому засіданні свідками та квитанціями про плату позивачем комунальних послуг по утриманню спірного житлового будинку (оглянуті в судовому засіданні).

Так, свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона знайома із позивачем близько 20 років. Позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 один приблизно з 2005 року, самостійно його відбудував, провів електричну проводку, світло, водо- та газопостачання. Протягом всього цього часу позивач самостійно сплачував комунальні послуги. Крім нього, більш будинком ніхто не займався.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що він є другом сина позивача. Позивача знає з 2005 року. Йому відомо, що позивач постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно з 2005 року по теперішній час. Позивач користувався будинком безперервно, сплачував комунальні послуги. Особисто він був свідком того, як позивач самостійно відновлював цей будинок, займався ремонтними роботами.

З огляду на наведене, суд вважає доведеним позивачем факт набуття ним права власності на 3/4 спірного житлового будинку за набувальною давністю, оскільки він володів житловим будинком, розташованим за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Островського, 56, добросовісно, відкрито та безперервно з 2005 року, тобто понад 10 років, постійно в ньому проживає, підтримує цей будинок та надвірні прибудови в належному стані, несе з цього приводу витрати, сплачує комунальні послуги.

За наведених підстав за позивачем необхідно визнати право власності на 3/4 частини житлового будинку № 56 по вул. Островського в м. Костянтинівка Донецької області за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 209, 212 -215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 3/4 частини житлового будинку (літ.А-1), загальною площею: 28,5 кв. м., та літньої кухні (літ.Б-1), які розташовані за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Островського, буд. № 56, за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: