Справа №752/9933/16-ц
Провадження № 2/752/890/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.02.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шумко А.В.

при секретарі - Симоненко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Прайм», Приватний нотаріус Найда Ольга Іванівна, Приватний нотаріус Якименко Валентина Онисімівна про визнання заповіту недійсним, визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

в червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ТОВ «Фінансова компанія Прайм», Приватний нотаріус Найда О.І., Приватний нотаріус Якименко В.О. про визнання заповіту подружжя недійсним та визнання права власності в порядку спадкування на рухоме та нерухоме майно.

В своєму позові зазначила, що 12.01.2007 року вона та її покійний чоловік ОСОБА_5 склали у приватного нотаріуса Найди О.І. заповіт подружжя, який мав би відповідати вимогам ст. 1243 ЦК України. Складання такого заповіту було викликане певними досить тяжкими обставинами у їх родині та бажанням залишити після смерті батьків все майно спільній дочці - ОСОБА_2, захистити її інтереси.

При зверненні до нотаріуса їх бажанням було складання два окремих заповіту на користь дочки, але нотаріус впевнила їх, що оскільки вони мають на увазі одне й те саме майно і роблять розпорядження на користь однієї особи, то можливо, доцільно, також і для того, щоб заощадити гроші, зробити спільний заповіт подружжя.

Зазначає, що при складанні заповіту подружжя вони не розуміли всіх правових наслідків складання такого заповіту та не усвідомлювали усієї суті цього правочину. Нотаріус не роз'яснив досконало подружжю, що по смерті одного з подружжя інший, той хто пережив, не набуває права власності у повному обсязі на спадкове майно, практично втрачає можливість їм розпоряджатися, стає ніби не власником, а зберігачем майна, і також по смерті подружжя втрачає можливість змінити своє волевиявлення. Крім цього їм було невідомо, що подружній заповіт можна скласти лише відносно їх спільної сумісної власності, що взагалі у заповіті не зазначено. Заповіт складено відносно усього майна, з чого б воно не складалося і що б їм не належало на момент смерті. Таким чином вийшло, що до складу спадкової маси за подружнім заповітом потрапила також спільна часткова власність, що протирічить самій суті ст.1243 ЦК.

На час складання заповіту позивачці з чоловіком та їх дітям - дочці ОСОБА_2 та сину ОСОБА_7 на праві спільної часткової власністі квартира АДРЕСА_1, право на яку отримали всі вказані особи, як на приватизовану, на підставах закону «Про власність» за свідоцтвом про право власності на житло, виданим Управлінням справами Академії наук України від 15.02.1994 року, № 212-П. Право власності було зареєстровано у Київському БТІ 05.03.1994 року.

Спільна сумісна власність, яка на той час могла бути спадковою масою, складається з: автомобіля марки MITSUBISHI LANCER державний номерний знак НОМЕР_6, придбаного 12.12.2007 року на ім'я чоловіка ОСОБА_6; автомобіля марки SUZUKI GRAND VITARA державний номер знак НОМЕР_2, придбаного 04.01.2008 року на ім'я чоловіка ОСОБА_6, та майнових прав на набуття у власність об'єкта інвестування, а саме квартири АДРЕСА_4. Інвестиційна сума повністю сплачена та є спільною сумісною власністю подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивача - ОСОБА_5 помер, після смерті якого відкрилася спадщина на ? частку спільного майна - двох автомобілів та майнових прав на набуття власності, на ? частку приватизованій квартирі АДРЕСА_1, що належала чоловікові - ОСОБА_5

16.04.2015 року вона звернулась до приватного нотаріуса Якименко В.О. із заявою про прийняття спадщини, була зведена спадкова справа № 11/2015, спільні дочка та син відмовились від спадщини як спадкоємці за законом.

Лише у процесі оформлення спадку після смерті чоловіка їй стало зрозуміло, що дочка на цей час практично нічого успадкувати не може, а вона не може розпоряджатися майном, наприклад, автомобілями, і не може належним чином оформити права на набуття у власність об'єкта інвестування, а саме квартири АДРЕСА_4.

Крім того, після того, як вона надала нотаріусу документи на квартиру, приватизовану на чотирьох осіб, приватний нотаріус Якименко В.О. пояснила, що таке майно взагалі не можна було включати до заповіту подружжя, однак заповіт складений за формою «все що належить і буде належати», отже, охоплює все майно, не тільки спільну сумісну власність подружжя, що протирічить його сутності.

ІНФОРМАЦІЯ_3 син позивача - ОСОБА_7 помер, вона є спадкоємицею за законом першої черги.

Отже, складений заповіт подружжя протирічить вимогам п.п. 1,3 ст.203 ЦК, оскільки охоплює не лише спільну сумісну власність, а й часткову власність; не відповідає дійсній волі подружжя, оскільки вони бажали інших наслідків складання заповіту. З вказаних підстав просить визнати недійсним заповіт складений 12.01.2007 року, як заповіт подружжя, визнати за нею право власності в порядку спадкування на автомобіль марки MITSUBISHI LANCER державний номерний знак НОМЕР_6; автомобіль марки SUZUKI GRAND VITARA державний номер знак НОМЕР_2; майнові права на об'єкт інвестування квартири АДРЕСА_4, та на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить, позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, розгляд справи проводити у її відсутність.

Відповідач, в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Зазначивши, що не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог та визнання заповіту подружжя від 12.01.2007 року недійсним, визнання права власності в порядку спадкування на рухоме та нерухоме майно за позивачем по справі - ОСОБА_1 Наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі.

Третя особа - ТОВ «Фінансова компанія Прайм», свого представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду надіслала письмі пояснення, в яких не заперечує проти визнання за позивачем - ОСОБА_1 майнових прав на об'єкт інвестування, а також у набуття у власність об'єкта інвестування, а саме квартири АДРЕСА_4, щодо якого в повному обсязі внесені третій особі грошові кошти для фінансування об'єкту інвестування. Розгляд справи просить проводити у відсутності її представника.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Найда О.І. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду надіслала письмові пояснення в яких вказала що нею були роз'яснені подружжю норми законодавства щодо заповіту, після чого подружжям було прийнято рішення скласти саме заповіт подружжя. Щодо позовних вимог в частині визнання заповіту подружжя від 12.01.2007 року недійсним, заперечує. В частині визнання за ОСОБА_1 права власності на майно, що не є спільною сумісною власністю подружжя, не заперечує. Розгляд справи просить проводити в її відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Якименко В.О. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що 12.01.2007 року позивач ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_5 склали у приватного нотаріуса Найди О.І. заповіт, яким подружжя на випадок смерті зробили розпорядження, на усе їх майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їм належатиме на день смерті і на що вони за законом мають право, заповідають їхній дочці - ОСОБА_2. (а.с. 6).

Спільна сумісна власність подружжя, яка на той час була спадковою масою, складається з: автомобіля марки MITSUBISHI LANCER державний номерний знак НОМЕР_6, придбаного 12.12.2007 року на ім'я чоловіка - ОСОБА_6; автомобіля марки SUZUKI GRAND VITARA державний номер знак НОМЕР_2, придбаного 04.01.2008 року на ім'я чоловіка - ОСОБА_6, та майнових прав на набуття у власність об'єкта інвестування, а саме квартири АДРЕСА_4.

Спільна часткова власність на час складання заповіту, тобто станом на 12.01.2007 року, складається з квартири АДРЕСА_1, яка приватизована в рівних частинах: дочкою ОСОБА_2, сином ОСОБА_7, дружиною ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_5, на підставах закону «Про приватизацію державного житлового фонду» згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням справами Академії наук України від 15.02.1994 року, № 212-П. Право власності зареєстровано у Київському БТІ 05.03.1994 року, запис в реєстровій книзі №2701.

У відповідності до ч. 1,2,4 ст. 1243 ЦК України, подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. У разі складання спільного заповіту, частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям в заповіті. У разі смерті одного з подружжя нотаріус накладає заборону відчуження майна, зазначеного у заповіді подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивача - ОСОБА_5 помер.

Тобто виходячи із змісту ч.2 ст. 1243 ЦК України, під дію заповіту не підпадає майно, яке належить заповідачам на праві спільної часткової власності або особистої власності, яке особа може заповідати лише за особистим заповітом.

16.04.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Якименко В.О. із заявою № 36 про прийняття спадщини, дочка позивачки ОСОБА_2 та син позивача ОСОБА_7 подали заяви про відмову від спадщини як спадкоємці за законом, відповідно до ст. 1273 ЦК України.

27.05.2016 року приватний нотаріус Якименко В.О. постановою №88/02-31 відмовила у вчиненні нотаріальної дії - видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на: автомобіль марки MITSUBISHI LANCER державний номерний знак НОМЕР_6; автомобіль марки SUZUKI GRAND VITARA державний номер знак НОМЕР_2; майнові права на об'єкт інвестування квартиру АДРЕСА_4, з посиланням на ст.1243 ЦК України, ст.49 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.203 ЦК України, ості правочину, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивач посилається на те, що волевиявлення подружжя на складення заповіту подружжя, що передбачено ст.1243 ЦК України, не відповідало внутрішній волі подружжя щодо залишеня належного їм майна їх донці - відповідачці в справі.

Також посилається на те, що зміст укладеного правочину - оспорюваного заповіту суперечить змісту ч.1 ст.1243 ЦК України, оскільки його складено на все майно заповідачів, а не лише на спільне майно подружжя.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Зважаючи на те, що відповідач подав до суду заяву, в якій повністю та безумовно визнає заявлені до неї вимоги про визнання заповіту від 12.01.2007 року недійсним та визнання права власності в порядку спадкування на:автомобіль марки MITSUBISHI LANCER державний номерний знак НОМЕР_6; автомобіль марки SUZUKI GRAND VITARA державний номер знак НОМЕР_2; майнові права на об'єкт інвестування квартири АДРЕСА_4, та ? частину квартири АДРЕСА_1 за позивачем ОСОБА_1, визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), тому суд, з урахуванням наведених положень ст.175 ЦПК України, вважає ухвалити рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

На підставі наведеного, ст.ст. 203 ч.ч. 1, 3, 215 ч.1, 3, 1243, 1261, 1273 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Прайм», Приватний нотаріус Найда Ольга Іванівна, Приватний нотаріус Якименко Валентина Онисімівна про визнання заповіту недійсним, визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Найдою О.І. Київського міського нотаріального округу 12 січня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за №90.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на автомобіль марки MITSUBISHI LANCER державний номерний знак НОМЕР_6; автомобіль марки SUZUKI GRAND VITARA державний номерний знак НОМЕР_2; на ? частку квартири АДРЕСА_1; на майнові права на набуття власності на об'єкт інвестування - квартиру АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.В. Шумко