справа №619/4198/14-ц
провадження №2/619/20/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Овсяннікова В.С.,

за участю секретаря судового засідання - Михайлової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, Харківської державної зооветеринарної академії до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, третя особа: Реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області про визнання недійсним рішення, державного акту на право приватної власності на землю, запису про реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю, витребування земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Дергачівського району Харківської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, Харківської державної зооветеринарної академії до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, третя особа Реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області, про визнання недійсним державного акту, визнання недійсним рішення виконавчого комітету, державного акту, запису про реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за результатом перевірки у порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів 28.01.2014 року до ЄРДР внесено відомості № 0000003 за ч.2 ст. 364 КК України та розпочато досудове розслідування відносно колишніх посадових осіб районного відділу земельних ресурсів.

Перевіркою встановлено, що 11.09.2001 року рішенням №265 виконавчого комітету Малоданилівської селищної Ради народних депутатів ОСОБА_3 безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,60 га, виділену для ведення підсобного господарства. 11.09.2001 року рішенням №265 виконавчого комітету Малоданилівської селищної Ради народних депутатів ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,60 га, виділену для ведення підсобного господарства.

Вказані земельні ділянки згідно з технічною документацією по інвентаризації та оформленню права приватної власності, яка розроблялася Деріачівською районною філією ХРЦ державного кадастру, примикають одна до одної та знаходяться на заболоченій місцевості.

Згідно з висновками начальника відділу земельних ресурсів Дергачівського району № 13 та № 14, які підписано та скріплено гербовою печаткою, за результатом польового вимірювання, врахувавши нормативи та фактичні розміри земельних ділянок, погоджено передачу у приватну власність земельних ділянок по 0,60 га ОСОБА_3, та ОСОБА_2 для ведення особистого підсобного господарства із земель: в тому числі 0,50 га пасовища та 0,10 га сінокоси для ОСОБА_3, а також 0,50 га пасовища та 0,10 га сінокоси для ОСОБА_2

На підставі вищевказаних висновків начальника відділу земельних ресурсів Дергачівського району на ОСОБА_2, та ОСОБА_3 оформлено державні акти про право власності на земельні ділянки.

В подальшому 14.12.2001 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального кругу, відчужила земельну ділянку 0,60 га ОСОБА_1, якою у подальшому було оформлено державний акт на право власності серія Р1 №712573 від 05.02.2002 року.

В ході перевірки було залучено спеціалістів у сфері геодезичної діяльності з ПП «Перспектива-земля», які, після надання їм копії технічної документації щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за допомогою топогеодезичної зйомки встановили, що земельні ділянки вказаних громадян знаходяться під дзеркалом водного об'єкта, який загальною площею становить 1,5538 га. При цьому земельна ділянка ОСОБА_2 на території водного об'єкту займає 0,5891 га, а земельна ділянка ОСОБА_3 на території водного об'єкту займає 0,1472 га.

Під час проведення подальшої перевірки на підставі водогосподарського паспорту ставка № 3 в с. Караван Дергачівського району Харківської області було з'ясовано, що водний об'єкт, з яким перетинаються земельні ділянки, виділені ОСОБА_2 та ОСОБА_3, знаходиться на території зооветеринарного інституту та був наповнений у 1978 році.

Згідно з інформацією відділу Держземагентства Дергачівського району Харківської області про кількісні та якісні характеристики земельних ділянок, які підлягали перевірці, встановлено, що відповідно до земельно-облікових даних досліджувані земельні ділянки у 2001 році та на час перевірки відносяться до земель водного фонду і перебувають в користуванні Харківської державної зооветеринарної академії.

Без зміни цільового призначення земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було фактично передано земельні ділянки водного фонду, які не можуть належати громадянам України на праві приватної власності для ведення особистого підсобного господарства. При погодженні технічної документації із землеустрою посадовими особами відділу земельних ресурсів Дергачівського району було зроблено висновок про те, що передаються землі, які відносяться за цільовим призначенням до земель сільськогосподарського призначенням, саме за видом - до пасовищ та сінокосів. Вартість переданих земельних ділянок станом на 2001 рік складає 92868 грн., та станом на 2014 рік складає 253530 грн. Незаконним вибуттям вказаних земельних ділянок з власності держави заподіяно тяжкі наслідки інтересам держави.

У зв'язку із зловживанням владою з боку посадових осіб відділу земельних ресурсів Дергачівеького району під час перевірки технічної документації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично з державної власності незаконно вибули землі водного фонду, які перебувають у користуванні Харківської державної зооветеринарної академії. Встановлено, що належний порядок щодо вилучення земельних ділянок з користування Харківської державної зооветеринарної академії відповідно до вимог ст.34 Земельного кодексу УРСР 1990 року дотримано не було.

В ході досудового розслідування під час допиту колишнього ректора Харківського державного зооветеринарного інституту (Харківська державна зооветеринарна академія) ОСОБА_4 встановлено, що він ніколи не підписував погодження на вилучення з постійного користування земель ХДЗВІ. Підпис, який мається в листі ХДЗВІ, від його імені виконаний не ОСОБА_5

Встановлено, що державний акт серія ХР-10-00-003076 на право постійного користування землею загальною площею 2062,2 га, видано Харківському зооветеринарному інституту на підставі рішення Дергачівської районної ради від 19.08.1998 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 46.

Заболочена місцевість та землі водойми № 3 біля сел.Караван Дергачівського району не могли бути передані без зміни цільового призначення, а також не могли бути передані як такі взагалі згідно вимог Водного кодексу України та Земельного кодексу України.

Порушення порядку вилучення підтверджується актом постійного користування землею Харківського зооветеринарного інституту, показаннями колишнього ректора Харківського зооветеринарного інституту, статутом зазначеного ВНЗ та листом відділу Держземагентсва, який вказує на приналежність спірних земельних ділянок до земель Харківської державної зооветеринарної академії та земель водного фонду.

Наявність державного акта на право власності на спірну земельну ділянку, виданого всупереч встановленому законом порядку, порушує інтереси держави, як власника, щодо реалізації передбаченого ч.1 ст.319 ЦК України права вільно розпоряджатися нею через уповноважений орган виконавчої влади. Даний факт є підставою для втручання органів прокуратури.

В судове засідання прокурор не зявився, надав до суду заяву в якій просить позов задовольнити, розглядати справу у його відсутність.

Представник Дергачівської районної адміністрації Харківської області у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, розглядати справу без участі представника.

Представник Харківської державної зооветеринарної академії у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, справу розглядати без участі представника.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Надала до суду заперечення, в якому просила в задоволенні позову прокурора відмовити. В обґрунтування заперечення зазначила, що позов поданий з порушенням строку давності. Оскільки Малоданилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області 06.11.2001 року ОСОБА_2 був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії Р1№712573, тому прокурор повинен був звернутись до суду з позовом протягом трьох років після отримання ОСОБА_6 державного акту, оскільки за цей період часу міг провести всі необхідні перевірки та виявити будь-які порушення вимог законодавства. Ця можливість була знехтувана прокурором. Окрім того, в позовній заяві прокурор посилається на нормативну базу, яка жодного відношення до виниклих правовідносин не має, оскільки правовідносини виникли ще в 2001 році.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, 28.02.2017 року надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи перенести у звязку з перебуванням у відрядженні в Полтавській області; 01.03.2017 року подав до суду заяву в якій просив розгляд справи перенести у звязку з його зайнятістю в іншій справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача - Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій в задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі, справу розглядати у відсутність представника. В обґрунтування заперечень зазначив, що рішення виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради від 11.09.2001 року №265 «Про приватизацію земельної ділянки» було прийнято в порядку законодавства та на підставі документів, які були надані на адресу селищної ради. Оскаржуване рішення Малоданилівської селищної ради було прийняте 11.09.2001 року. Крім того, прокурор пропустив строк позовної давності. Прокурор Дергачівського району повинен був звернутися до районного суду з позовною заявою протягом трьох років після отримання ОСОБА_8 державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 712573, оскільки за цей період часу міг провести всі необхідні перевірки та виявити будь-які порушення вимог законодавства України.

Представник третьої особи - реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області у судове засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив.

Щодо заяв представника відповідача ОСОБА_9 ОСОБА_7 про перенесення судового засідання, суд не вважає такі причини поважними, оскільки представник відповідача не надав жодного документу, який би підтверджував його зайнятість в іншому процесі або знаходження у відрядженні.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного.

За результатом перевірки у порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів 28.01.2014 до ЄРДР внесено відомості № 0000003 за ч.2 ст. 364 КК України та розпочато досудове розслідування відносно колишніх посадових осіб Дергачівського районного відділу земельних ресурсів.

Перевіркою встановлено, що 11.09.2001 року рішенням №265 виконавчого комітету Малоданилівської селищної Ради народних депутатів ОСОБА_3 безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,60 га, виділену для ведення підсобного господарства. 11.09.2001 рішенням №265 виконавчого комітету Малоданилівської селищної Ради народних депутатів ОСОБА_2 безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,60 га, виділену для ведення підсобного господарства.

Вказані земельні ділянки згідно з технічною документацією по інвентаризації та оформлення права приватної власності, яка розроблялася Деріачівською районною філією ХРЦ державного кадастру, примикають одна до одної та знаходяться на заболоченій місцевості.

Згідно з висновками начальника відділу земельних ресурсів Дергачівського району № 13 та № 14, які підписано та скріплено гербовою печаткою, за результатом польового вимірювання, врахувавши нормативи та фактичні розміри земельних ділянок, погоджено передачу у приватну власність земельних ділянок по 0,60 га ОСОБА_3 та ОСОБА_2 для ведення особистого підсобного господарства із земель,: в т.ч. 0,50 га пасовища та 0.10 га сінокоси для ОСОБА_3, а також 0,50 га пасовища та 0.10 га сінокоси для ОСОБА_2

На підставі вищевказаних висновків начальника відділу земельних ресурсів Дергачівського району на ОСОБА_2, та ОСОБА_3 оформлено державні акти про право власності на земельні ділянки.

В подальшому 14.12.2001 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального кругу, відчужила земельну ділянку 0,60 га ОСОБА_1, яким у подальшому було оформлено державний акт на право власності (серія Р1 №712573) від 05.02.2002.

В ході перевірки було залучено спеціалістів у сфері геодезичної діяльності з ПП «Перспектива-земля», які після надання їм копії технічної документації щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за допомогою топогеодезичної зйомки встановили, що земельні ділянки вказаних громадян знаходяться під дзеркалом водного об'єкта, який загальною площею становить 1.5538 га. При цьому земельна ділянка ОСОБА_2 на території водного об'єкту займає 0,5891 га. а земельна ділянка ОСОБА_3 на території водного об'єкту займає 0,1472 га.

Під час проведення подальшої перевірки на підставі водогосподарського паспорту ставка № 3 в с. Караван Дергачівського району Харківської області було з'ясовано, що водний об'єктґ, з яким перетинаються земельні ділянки, виділені ОСОБА_2 та ОСОБА_3, знаходяться на території зооветеринарного інституту та був наповнений у 1978 році.

Згідно з інформацією відділу Держземагентства Дергачівського району Харківської про кількісні та якісні характеристики земельних ділянок, які підлягали перевірці, встановлено, що відповідно до земельно-облікових даних досліджувані земельні ділянки у 2001 році та на час перевірки відносяться до земель водного фонду і перебувають в користуванні Харківської державної зооветеринарної академії.

В ході досудового розслідування під час допиту колишнього ректора Харківського державного зооветеринарного інституту ( після перетворений - Харківська державна зооветеринарна академія) ОСОБА_4 встановлено, що він ніколи не підписував погодження на вилучення з постійного користування земель ХДЗВІ. Підпис, який мається в листі ХДЗВІ, від його імені виконаний не ОСОБА_5

Встановлено, що державний акт серії ХР-10-00-003076 на право постійного користування землею, загальною площею 2062,2 га, видано Харківському зооветеринарному інституту на підставі рішення Дергачівської районної ради від 19.08.1998 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 46.

Порушення порядку вилучення підтверджується актом постійного користування землею Харківського зооветеринарного інституту, показаннями колишнього ректора Харківського зооветеринарного інституту, статутом зазначеного ВНЗ та листом відділу Держземагентсва, який вказує на приналежність спірних земельних ділянок до земель Харківської державної зооветеринарної академії та земель водного фонду.

Заболочена місцевість та землі водойми № 3 біля сел.Караван Дергачівського району не могли бути передані без зміни цільового призначення, а також не могли бути передані як такі взагалі згідно вимог Водного кодексу України та Земельного кодексу України.

Віднесення спірних земельних ділянок до земель водного фонду України підтверджується:

-планом погодження земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яка є складовою технічної документації по інвентаризації та оформленню права приватної власності (документ містить експлікацію, що земельні ділянки які передаються відносяться до заболоченої місцевості);

-водогосподарським паспортом ставка № 3 біля сел. Караван Дергачівського району Харківської області, який розроблено ВАТ «Харківський проектно-дослідницький інститут водного господарства «Гідропроект» (документ містить відомості про те, що ставок наповнений в 1978 р., перебуває на земельних ділянках підсобного господарства ОСОБА_10 та ОСОБА_2 та належить Харківському державному зооветеринарному інституту);

-листом відділу Держземагентсва у Дергачівському районі Харківської області від 27.01.20І4 № 184/10 на запит прокуратури району № 05-27-301вих-14 від 25.01.2014 ( документ містить відомості, що спірні земельні ділянки як станом на 2001 рік так і станом на теперішній час відносяться до земель водного фонду та перебувають в користуванні Харківської державної зооветеринарної академії);

-матеріалами топогеодезичної зйомки, яку проведено спеціалістами у сфері геодезії ПП «Перспектива-Земля» (документ засвідчує графічно те, що спірні земельні ділянки знаходяться в зоні водного об'єкту).

Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені ст. 122 ЗК України.

Надання земельних ділянок у власність зі зміною цільового призначення із земель державної та комунальної власності, які перебувають у постійному користуванні, за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування проводиться із додержанням вимог ст. ст. 20, 149 ЗК України.

Відповідно до положень ст. ст. 18, 20 ЗК України категорії земель України мають особливий правовий статус; віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Порядок встановлення та зміни цільового призначення земельних ділянок регулюється ст. 20 ЗК України. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою.

Згідно з ч. 4 ст. 59 ЗК України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Статтею 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають обовязковій державній експертизі, зокрема проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду, оздоровчого та рекреаційного призначення.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до ст. 21 ЗК України недійсним рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Як свідчать матеріали справи, на підставі рішення Дергачівської районної ради від 19.08.1998 року Харківському зооветеринарному інституту був виданий державний акт серія ХР-10-00-003076 на право постійного користування землею, загальною площею 2062,2 га, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 46 (а.с.18-19).

Згідно ч.1 ст.31 Земельного кодексу УРСР 1990 року, який діяв на час виникнення правовідносин, вилучення (викуп) земельних ділянок з метою передачі їх у власність або надання у користування громадянам, підприємствам, установам і організаціям провадиться за згодою власників землі і землекористувачів на підставі рішення Верховної Ради України, місцевих Рад народних депутатів.

Згідно ч.1 ст.20 ЗУ «Про освіту», який діяв на час виникнення правовідносин, ВНЗ очолюють відповідні ректори. За ч.2 ст.63 ЗУ «Про освіту» земельні ділянки державних закладів освіти, установ та організацій системи освіти передаються їм у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Відповідно до статуту Харківської державної зооветеринарної академії її майно використовується для навчальних цілей.

Згідно ст. 33 Земельного кодексу України 1990 року, вилучення земель навчальних закладів для несільськогосподарських потреб, крім випадків надання їх для будівництва шляхів, ліній електропередачі та зв'язку, трубопроводів, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов'язаних з їх експлуатацією, не допускається.

Частина друга статті 3 Водного кодексу України (в редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин) визначає, що до водного фонду України належать: поверхневі води: природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об'єкти; підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами. Крім того, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча і не розташований водний фонд, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню водного фонду.

За положеннями статті 4 Водного кодексу України, статті 58 ЗК України (у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин) до таких земель відносяться землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. 3емлі зайняті поверхневими водами: природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами і іншими водними обєктами та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на яких знаходиться водний фонд України та на який розповсюджується окремий порядок надання та використання.

Відповідно до положень частини першої статті 84 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час прийняття рішень про надання земельних ділянок) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної та комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі водного фонду, крім випадків визначених цим Кодексом (пункт «г» частини третьої статті 83 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час прийняття рішень про надання земельних ділянок у власність).

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми (частина друга статті 59 ЗК України).

Відповідно до статуту Харківської державної зооветеринарної академії її майно використовується для навчальних цілей.

Частиною 1 статті 59 ЗК України передбачено, що землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

11.09.2001 року рішенням №265 виконавчого комітету Малоданилівської селищної Ради народних депутатів ОСОБА_2 безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,60 га, виділену для ведений підсобного господарства (а.с.12 т.1).

Вказана земельна ділянка згідно з технічною документацією по інвентаризації та оформленню права приватної власності, яка розроблялася Дергачівською районною філією ХРЦ державного кадастру, знаходиться на заболоченій місцевості.

Згідно з висновками начальника відділу земельних ресурсів Дергачівського району № 13 та № 14, які підписано та скріплено гербовою печаткою, за результатом польового вимірювання, врахувавши нормативи та фактичні розміри земельних ділянок, погоджено передачу у приватну власність земельних ділянок по 0,60 га ОСОБА_2, для ведення особистого підсобного господарства із земель: в т.ч. 0,50 га пасовища та 0,10 га сінокоси для ОСОБА_2

В подальшому 14.12.2001 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального кругу ОСОБА_11, відчужила земельну ділянку 0,60 га ОСОБА_1, У подальшому було оформлено державний акт на право власності серії Р1 №712573 від 05.02.2002 року (а.с.9-10, 11 т.1).

З водогосподарського паспорту ставка №3 в с. Караван Дергачівського району Харківської області за січень 2001 року вбачається, що водний об'єкт, з яким перетинаються земельні ділянки, виділені ОСОБА_3, ОСОБА_2, знаходиться на території зооветеринарного інституту, був побудований госпспособом та наповнений у 1978 році з призначенням: рибо ведення та рекреація, має зарегульований водостік, має водостічну споруду та плотину. У 2000 році Малоданилівською сільською радою Харківської області переданий в оренду ОСОБА_3, ОСОБА_2 (а.с. 42-45 т.1)

Відповідно до листа відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області від 25.01.2014 року за № 05-27-301 вих№14 184/10 на запит прокурора Дергачівського району Харківської області за наявними земельно-обліковими даними земельні ділянки загальною площею 7 га, зазначені у додатку до запиту про надання інформації з приводу проведення перевірки додержання вимог земельного законодавства на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, як станом на 2001 рік та і на даний час відносяться до земель водного фонду та перебувають у користуванні Харківської державної зооветеринарної академії.

Згідно з Земельним кодексом УРСР 1990 року та Водним кодексом України земельні ділянки водного фонду не могли передаватися у приватну власність громадян в якості земель для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно зі ст.56 Земельного кодексу УРСР 1990 року земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства відносились за своїм цільовим призначенням до земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до розділу IV Водного кодексу України не було передбачено можливості передання земельних ділянок водного фонду у приватну власність фізичних осіб для ведення особистого підсобного господарства.

Без зміни цільового призначення земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_2 було фактично передано земельну ділянку водного фонду, яка не може належати громадянам України на праві приватної власності для ведення особистого підсобного господарства. При погодженні технічної документації із землеустрою посадовими особами відділу земельних ресурсів Дергачівського району було здійснено висновок про те, що передаються землі, які відносяться за цільовим призначенням до земель сільськогосподарського призначенням саме за видом - до пасовищ та сінокосів. Вартість переданих земельних ділянок станом на 2001 рік складає 92868 гривень, та станом на 2014 рік складає 253530 гривень. Незаконним вибуттям вказаних земельних ділянок з власності держави заподіяно тяжкі наслідки інтересам держави.

Віднесення спірної земельної ділянки до земель водного фонду України підтверджується також сукупністю інших наданих сторонами доказів, а саме: планом погодження земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_2, яка є складовою технічної документації по інвентаризації та оформленню права приватної власності ( документ містить експлікацію , що земельні ділянки які передаються, відносяться до заболоченої місцевості); матеріалами топогеодезичної зйомки, яка проведена спеціалістами у сфері геодезії ПП «Перспектива-Земля» ( документ засвідчує графічно те, що спірні земельні ділянки знаходяться в зоні водного об'єкту).

У звязку з наведеним заболочена місцевість та землі водойми № 3 біля с. Караван Дергачівського району не могли бути передані відповідачу для сільськогосподарських потреб без зміни цільового призначення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення.

Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обовязок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

На необхідність визначення справедливої рівноваги між інтересами суспільства і конкретної особи звертав увагу Верховний Суд України в постанові від 18.10.2013 року у справі № 6-92цс13 та в постанові від 16.12.2015 року у справі № 6-2510 цс15, де зазначив наступне.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід оцінювати три критерії на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначенним цілям.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі законунормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу.

Принцип «пропорційності» передбачає дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), повязаними з втручанням, та інтересами особи, яка інакше страждає від втручання.

Відповідно до положень статей 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду; віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Відповідно до статті 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

Згідно з пунктом «д» частини четвертої статті 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час прийняття рішення про надання земельної ділянки у власність) лише на умовах оренди громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися земельні ділянки прибережних захисних смуг для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

У разі відсутності землевпорядної документації (документації із землеустрою, проекту землеустрою) та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних обєктів, збереження водних обєктів повинно бути досягнуто шляхом урахування нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку, з урахуванням конкретної ситуації.

Зазначений правовий висновок зроблений в постанові Верховного Суду України 1 липня 2015 року у справі № 6-523цс15, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для застосування судами, і правових підстав для іншого висновку у цій справі, колегія суддів не знаходить.

Оскільки належний порядок щодо вилучення земельних ділянок з користування Харківської державної зооветеринарної академії відповідно до вимог ст.34 Земельного кодексу УРСР 1990 року дотримано не було, відповідно до ст. 328 ЦК України, тому відповідачі набули право власності на спірну земельну ділянку неправомірно, і остання підлягає поверненню у державну власність з визнанням недійсними державного акту на право приватної власності на імя відповідача та запису про реєстрацію цього акту.

Такий висновок міститься й в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24.04.2013 р. № 6-14цс13, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для застосування судами за аналогічними категоріями справ.

Щодо посилання відповідача на пропущення прокурором строку позовної давності при зверненні до суду із цим позовом, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є самостійною підставою для відмови у позові.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 10 червня 2015 року у справі № 6-267цс15, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як обєктивні (сам факт порушення права), так і субєктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

За змістом ст.ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-178цс15, при цьому як у випадку предявлення позову самою особою, право якої порушено, так і у випадку предявлення позову в інтересах цієї особи іншим уповноваженим на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного і того ж моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 2 ст. 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді у межах повноважень, визначених звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у ст. 46 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до ст.45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права і обовязки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Прокурор, який бере участь у справі, має обовязки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

За таких обставин прокурором не пропущений строк звернення з цим позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316, 321, 328 ЦК України, ст.ст. 1, 38, 116, 140, 153 ЗК України, ст.ст. 14,19 Конституції України ст.ст. 3, 5, 10, 11, 58, 59, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, Харківської державної зооветеринарної академії до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, третя особа: Реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області про визнання недійсним рішення, державного акту на право приватної власності на землю, запису про реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю, витребування земельної ділянки задовольнити.

Визнати недійсним рішення виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради народних депутатів № 265 від 11.09.2001 року «Про приватизацію земельної ділянки, виділеної для ведення особистого підсобного господарства громадянину ОСОБА_2 в с. Караван площею 0,60 га».

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю площею 0,600 га cepії Р1 №712573 від 05.02.2002 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2230, виданий на ім'я ОСОБА_1.

Визнати недійсним запис №2230 про реєстрацію державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №712573 від 05.02.2002 року.

Зобов'язати ОСОБА_1 звільнити та повернути у придатному для використання стані земельну ділянку площею 0,600 га на території Малоданилівської селищної ради села Караван Дергачівського району, межі якої визначені державним актом серія PI №712573 від 05.02.2002 року, на користь держави в особі Харківської державної зооветеринарної академії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Овсянніков