Провадження № 2/161/413/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Стецюка Р.В.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Органу опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації, Луцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, треті особи - ОСОБА_4, Комунальний заклад «Дніпропетровський дитячий будинок-інтернат» Дніпропетровської обласної ради, про визнання батьківства,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання батьківства. Покликався на те, що з 1999 року проживав в цивільному шлюбі з ОСОБА_5 За час спільного проживання народилися доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб був зареєстрований після народження дочок лише в 2005 році. Відомості про батька, при реєстрації народження доньок вносилися на підставі ст. 55 КпШС України. З 2007 року разом не проживали, оскільки працював на сезонних роботах і часто перебував за межами Волинської області. В 2009 році дружина ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) померла. Після смерті матері дітям було надано статус дітей-сиріт, старшу доньку віддано під опіку тітки, а молодшу - влаштовано в дитячий будинок. Зазначає, що спілкування з дітьми постійно підтримував та підтримує, навідує їх, надає матеріальну допомогу на їх утримання.

А тому, просив визнати його батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, а саме - вказати його батьком дітей та змінити прізвище доньок з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6»; визначити місце проживання доньок з батьком.

Позивач та його представник в судових засіданнях вимоги позову підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили суд задовольнити його в повному обсязі. Додатково суду пояснили, що позивач з матір'ю дітей зареєстрували шлюб після народження молодшої доньки. В зареєстрованому шлюбі прожили років два. Шлюб не був розірваний в установленому законом порядку.

Представник відповідача органу опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову. Суду пояснила, що матір була позбавлена батьківських прав відносно свої неповнолітніх дітей, батько після цього звертався до орану опіки щоб забрати дітей, однак жодних юридичних дій щодо визнання батьківства не вчиняв. Старша донька ОСОБА_6 підтримує зв'язки з родиною, бо живе у рідної тітки, хоче спілкуватися з батьком; менша донька ОСОБА_7 - знаходиться в інтернаті, оскільки хворіє на ДЦП, переїжджати до тата не хоче, але вважає, що така думка дитині може бути нав'язананя.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Вказувала на те, що вона є опікуном старшої дитини ОСОБА_6. Достеменно не знає чи є позивач батьком ОСОБА_6. ОСОБА_7 не його дитина. Позивач за 10 років лише в перших три роки три рази забирав дитину і возив до своєї матері. ОСОБА_6 його не хоче, бо пам'ятає його слова:«Вона мені не треба».

Від відповідача КП «Дніпропетровський дитячий будинок-інтернат» Дніпропетровської обласної ради на адресу суду надійшли письмові заперечення, в яких вимоги позову адміністрація закладу в частині вимог щодо ОСОБА_7 не визнала, заперечувала щодо задоволення позову в цій частині. Свою позицію мотивували тим, що батько жодного разу не цікавився донькою, ні письмово. Ні усно до закладу не звертався, не приймав участі в її вихованні та забезпеченні. З позовної заяви вбачається, що позивач постійно перебуває на заробітках, за межами області, а тому виховувати, утримувати та належним чином доглядати за ОСОБА_7, дитиною-інвалідом, не зможе. Дитина потребує спеціального догляду. Розгляд справи просили проводити у відсутності представника відповідача.

Заслухавши доводи сторони позивача, представника відповідача органу опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації, заперечення третьої особи ОСОБА_4, пояснення свідків, враховуючи письмові заперечення відповідача КП «Дніпропетровський дитячий будинок-інтернат» Дніпропетровської обласної ради, пояснення свідків, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 90), свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 91) вбачається, що матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_5. Відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України -- ОСОБА_10 (а.с. 90).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 7).

Згідно з розпорядженням Луцької районної державної адміністрації Волинської області № 346 від 25.08.2011 (а.с. 10) ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено статус дітей-сиріт.

Над малолітньою ОСОБА_6, на підставі рішення Губинської сільської ради Горохівського району № 31 від 22.08.2008, встановлено опіку та призначено ОСОБА_4, 1974 року народження, тітку, жительку с. Губин-Перший Горохівського району (а.с.11). На час розгляду справи ОСОБА_6 проживає разом з тіткою-опікуном.

На підставі розпорядження Луцької районної державної адміністрації Волинської області № 336 від 20.11.2007, малолітня ОСОБА_7 була направлена до спеціалізованої інтернатної установи (а.с.9). На час розгляду справи ОСОБА_7 перебуває в КП «Дніпропетровський дитячий будинок-інтернат» Дніпропетровської обласної ради.

За статтею 7 Конвенції про права дитини, дитина має право знати своїх батьків.

Права та обов'язки батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від нього.

В своїх поясненнях позивач стверджував, що з 1999 року проживав в цивільному шлюбі з ОСОБА_5, за час спільного проживання народилися доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. В свідоцтві про народження дітей вірно записано його ім'я та по батькові як батька дитини, тільки прізвище матері дітей. Шлюб з ОСОБА_5 зареєстрував після народження дітей, в 2005 році, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила на «ОСОБА_5».

У зв'язку із неналежним виконанням батьківських обов'язків щодо неповнолітніх дітей, рішенням Луцького міськрайонного суду від 02.06.2008 ОСОБА_5 було позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

За відсутності такої заяви, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (ч. 1 ст. 128 СК України).

Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи.

З пояснень в судовому засіданні свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, судом вбачається, що позивач ОСОБА_3 проживав однією сім'єю з ОСОБА_5, в них народилося двоє дітей: доньки ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Шлюб уклали вже після народження дітей. Спочатку проживали в с. Оздів Луцького району. Пізніше у матері позивача в с. Новосілки Маневицькому районі. В селі всі знали, що то його діти, він до них відносився як до дочок, вони до нього, як до батька. Мати дітей визнавала його батьком дітей. Коли матір дітей позбавляли батьківських прав позивач з ними не жив.

Крім того, суд звертає увагу на те, що при внесенні даних в актовий запис про народження дітей, відповідач зазначила ім'я і по батькові батька дитини як у позивача - «ОСОБА_10».

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у справі міститься достатньо доказів того, що позивач є батьком дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а тому його слід визнати батьком дітей.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження.

Пунктом 9 Постанови, передбачено, що відповідно до ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Оскільки позивач визнається батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, то до актового запису про народження дітей слід внести відповідні зміни, а саме -- зазначити батьком дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця с. Новосілки Маневицького району Волинської області, громадянина України.

Відповідно до ч.2 ст.295 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право змінити своє прізвище та (або) власне ім'я за згодою батьків або одного з них у разі, якщо другий з батьків помер, позбавлений батьківських прав щодо цієї дитини, а також якщо відомості про батька (матір) дитини виключено з актового запису про її народження або якщо відомості про чоловіка як батька дитини внесені до актового запису про її народження за заявою матері.

У разі якщо над фізичною особою, яка досягла чотирнадцяти років, встановлено піклування, зміна прізвища та (або) власного імені такої особи здійснюється за згодою піклувальника.

З матеріалів справи вбачається, що обоє дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, станом на день розгляду справи досягли 14-річного віку.

Оскільки, зміна прізвища особи, яка досягла 14 років, є виключним правом такої особи, прізвища дітей не можуть бути змінені судом на вимогу одного із батьків. А тому, в задоволенні вимоги позову про внесення змін до актових записів про народження дітей в частині зміни їхнього прізвища слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 29 ЦК України, частиною 2 якої установлено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Оскільки, обоє дітей на час розгляду справи судом досягли 14-річного віку, то вони вправі вільно, на власний розсуд обирати місце свого проживання, як то за місцем проживання батька так і за місцем проживання опікунів, оскільки опіка не скасована. А тому, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про визначення місця проживання дітей з ним до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10-11, 58-60, 208-209, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 29, 295 ЦК України, ст.ст. 57, 125, 128-129, 148, 160 СК України, ст.ст. 7, 8, 12, 20 Конвенції про права дитини, суд

В И р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця с. Новосілки Маневицького району Волинської області, громадянина України, батьком

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Внести зміни до актових записів про народження: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 49 від 16.11.2001) та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 08 від 28.02.2003), а саме: записати батьком дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця с. Новосілки Маневицького району Волинської області, громадянина України.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій