УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Коротуна В.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4, третя особа - Львівське комунальне підприємство «Княже місто», про зобов'язання до вчинення дій, за касаційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення апеляційного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом, у якому просила зобов'язати ОСОБА_4 - власника АДРЕСА_1, яку згідно наказу департаменту житлового господарства та інфраструктури від 14 серпня 2014 року № 295 дозволено використовувати, як не житло, по АДРЕСА_1:

- за власні кошти демонтувати самовільно влаштований металевий каркас з пластиковим покриттям на рівні першого поверху в межах квартири АДРЕСА_1;

- звільнити приміщення коридору загального користування пл.4,2 кв. м під літ. ХХХVI;

- відновити самовільно демонтовані підвальні приміщення під літ. I, площею 30,5 кв. м, по АДРЕСА_1 у м. Львові.

На обґрунтування позовних вимог Галицька районна адміністрація Львівської міської ради посилалася на те, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, який перебуває у власності Львівської міської ради та на обслуговуванні у ЛКП «Княже місто», проте вона добровільно не виконала розпорядження ради від 16 листопада 2015 року «Про демонтаж самовільно влаштованого металевого каркасу з пластиковим покриттям в межах АДРЕСА_1 на дворовому фасаді будинку АДРЕСА_1, звільнення приміщення коридору та відновлення підвальних приміщень», у зв'язку із чим позивач просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 березня 2016 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 за власні кошти демонтувати самовільно влаштований металевий каркас з пластиковим покриттям на рівні першого поверху в межах АДРЕСА_1 на дворовому фасаді будинку АДРЕСА_1, звільнити приміщення коридору загального користування пл.4,2 кв. м під літ. XXXVI, відновити самовільно демонтовані підвальні приміщення під літ. І, площею 30 кв. м, по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 задоволено, рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що розпорядження Галицької районної адміністрації № 481 від 16 листопада 2015 року «Про демонтаж самовільно влаштованого металевого каркасу з пластиковим покриттям в межах АДРЕСА_1 на дворовому фасаді будинку АДРЕСА_1, звільнення приміщення коридору та відновлення підвальних приміщень», на підставі якого було пред'явлено вказаний позов, постановою Галицького районного суду м. Львова від 10 серпня 2016 року. залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року (а. с. 127-138), було визнано протиправним та скасовано, дійшовши обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Галицької районної адміністрації Львівської міської ради у зв'язку із недоведеністю.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.М. Коротун

О.В. Попович