Номер провадження 2/229/390/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.

при секретарі Польської Д.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційного банку ПриватБанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк) звернулось до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н від 22.09.2008 року, за умовами якого ПАТ КБ ПриватБанк надало відповідачу кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач належним чином не виконав своїх грошових зобовязань, банк просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18 785,09 грн.

В судове засідання зявився представник позивача, позов підтримав, просила його задовольнити, з запереченнями відповідача не погодилась, додатково було надано пояснення щодо заперечень відповідача (а.с. 64-73).

В судове засідання зявився відповідач, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Відповідачем було заявлено, що загальний строк позовної давності сплинув, а тому суд повинен відмовити у позові на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України (а.с. 36-56).

Суд заслухавши пояснення представника ПАТ КБ ПриватБанк, відповідача, перевіривши докази по справі, вважає що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 22 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н від 22.09.2008 року, за умовами якого ПАТ КБ ПриватБанк надало відповідачу кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається із заяви позичальника, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою.

Згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця (а.с. 14).

Відповідно до наданої відповідачем у судовому засіданні кредитної картки «Універсальна», яка була видана йому ПАТ КБ ПриватБанк, строк дії кредитної картки, згідно договору від 22 вересня 2008 року, закінчився у жовтні 2013 року (а.с. 39).

Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку. Судом установлено, що останній платіж за умовами договору відповідач здійснив 27 серпня 2008 року, після чого грошові зобов'язання за договором ним не виконувались. Це також не заперечується позивачем по справі, який в своїх поясненнях зазначив, що згідно виписки Клієнт неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 27.08.2013 року, підтвердженням є виписка з рахунку (а.с. 74).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша сттатті 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка відповідно до положень частини першої статті 3607 ЦПК України, є обовязкової для всіх судів України.

Також відповідно до відповідно до пункту 3.1.1. Правил користування платіжною карткою (далі Правила) строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця (а.с. 14). Згідно п. 5.4 Правил строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, що вказано на платіжній картці (а.с. 15). Судом установлено, що останній платіж в розмірі 152 грн.75 коп. (а.с.6 зв.б, 74) здійснено в серпні 2013 року, дія картки закінчилась у жовтні 2013 року, а з позовом до суду банк звернувся лише 31 січня 2017 року.

Суд звертає увагу на п. 3.1.3 Правил. В зазначеному пункті передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку. Відповідно, пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений. Судом установлено, що після закінчення строку дії договору банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки, а боржник своїх зобовязань за договором № б/н від 22 вересня 2008 року не виконав.

Тому суд дійшов висновку, що загальний строк позовної давності у три роки було закінчено 01 листопада 2016 року, позивач звернувся до суду з позовом 31 січня 2017 року.

Однак, в своїх поясненнях, представником позивача було звернута увагу суду, що відповідно до п. 1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Відповідно позивач звернувся до відповідача до спливу строку позовної давності, строки позовної давності ПАТ КБ ПриватБанк не пропущене (а.с. 73-74).

Відповідач не погодився з цим, вказав, що позивачем по справі не було додано до матеріалів справи копію умов кредитного договору до зазначено, що строк позовної давності становить 50 років, та засвідчений підписом відповідача особисто (а.с. 81). В підтвердження своїх вимог послався на правову позицію ВСУ по справі № 6-16цс15 ід 11 березня 2015 року.

Керуючись ст. 3607 ЦПК України, що правові висновки Верховного суду є обовязковими для всіх судів України, суд надає критичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Судом установлено, що між сторонами укладено кредитний договір № б/н від 22.09.2008 року, шляхом підписання заяви позичальником, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою. Аналіз наданих позивачем до матеріалів справи Правил (а.с. 10-15), тарифів з обслуговування кредитної картки «Універсальна» (а.с. 26-27) не дає суду можливості встановити, що існує п. 1.7.31 Умов договору, де строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років за взаємною згодою сторін. Відповідно з правилами належності та допустимості доказів, суд приходить до висновку, що позивачем не було надано кредитного договору, який би містив зазначені умови. Відтак, судом не приймається до уваги посилання позивача на той факт, що сторонами було в належній формі погоджено збільшення строку позовної давності до 50 років.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст.57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, оскільки позивачем не надано жодного доказу щодо зміни тривалості позовної давності, зупинення перебігу позовної давності чи переривання перебігу позовної давності, тому с уд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача за позовом в повному обсязі, та вимушений в позові відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки в задоволені позовних вимог позивачам відмовлено, то судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись: ст. ст. 257, 266, 267, 509, 525, 526, 527, 530, 554, 598, 600, 610, 614, 625, 590, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.3, 7 11, 15, 27, 30, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позовної заяви публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після проголошення рішення.

Суддя: Є. В. Петров