АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1734/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 612/866/16-ц ОСОБА_1
Категорія: право власності Доповідач - Швецова Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Швецової Л.А.,

Суддів: Бровченка І.О., Малінської С.М.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України

на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Близнюківської селищної ради Близнюківської району Харківської області про визнання права власності на самочинне будівництво, третя особа Державної архітектурно-будівельної інспекції України, про визнання права власності на самочинне будівництва -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області про визнання права власності на самочинне будівництво.

В обгрунтування позову зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 1,6859 га, кадастровий номер № :01:004:0025, що розташована за адресою: Харківська область смт. Близнюки в'їзд Механізаторів, 1/1.Цільове призначення ділянки - ведення особистого селянського господарства. Зазначав, що відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство" він може самостійно здійснювати матеріально-технічне забезпечення власного виробництва, а отже і будувати на земельній ділянці складські та інші приміщення.

У 2007 та у 2010 роках на вищезазначеній ділянці він самочинно збудував два нежитлових приміщення відповідно: літер «В-1Н» площею 323,9 кв.м. та літер «Г-1Н» площею 103,4 кв.м., а у 2016 році і вагову - літер «Б-1Н», площею 17,7 м2, без отримання відповідного на те дозволу. Під час проведення будівельних робіт були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми. З початку будівництва ніяких заяв, претензій та скарг щодо збудованих приміщень від фізичних чи юридичних осіб не надходило, тобто зазначеним будівництвом не були порушені права інших осіб.

Після завершення будівництва Близнюківським малим підприємством технічної інвентаризації 30 листопада 2016 р. був виготовлений технічний паспорт, який містить характеристику вказаних приміщень.

Відповідно до постанови ДАБІ від 11.10.2016 року №396-П, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за самочинне будівництво. При цьому встановлено, що єдиним виявленим порушенням Закону України «Про основи містобудування» є виконання будівельних робіт без відповідного дозволу та їх використання без прийняття в експлуатацію.

05 листопада 2016 року він звернувся із заявою до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області з вимогою про введення в експлуатацію будівель. На час звернення до суду відповіді не отримав, що розцінює як невизнання права на будівлі що і є підставою для звернення до суду.

Посилаючись на ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» яким передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, вказує, що вищенаведене позбавляє його можливості провести державну реєстрацію права власності на вказані будівлі.

Зазначає, що наданий ним Звіт про технічне обстеження зведених будівель, складений експертом, свідчить про їх надійність та можливість безпечної експлуатації.

Свої вимоги також обґрунтовував посиланням на приписи ст.ст. 328, 375, 376 ЦК України. Зокрема стверджував наявність усіх підстав до задоволення його позову на підставі ч.5 ст. 376 ЦК України.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області про визнання права власності на самочинне будівництво, третя особа Департамент державної архітектурно будівельної інспекції у Харківської області, задоволено.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на два нежитлових приміщення відповідно літер «В-1Н, площею 323,9 кв. м. та літер «Г-1Н», площею 103,4 кв. м і вагову літер «Б-1Н», площею 17,7 кв. м., розташованих за адресою: Харківська область, Близнюківський район, смт. Близнюки, вїзд Механізаторів,1/1 у відповідності з технічним паспортом на виробничий будинок від 30.10. 2016 року, згідно інвентаризаційної справи №5436, реєстраційний номер 1-н.ф.-43.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріально та процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, порушує встановлений порядок державного управління у сфері містобудування та архітектури, а також посягає на встановлений порядок та основні засади регулювання відносин права власності та забезпечення безпеки сторонніх осіб у процесі використання нерухомого майна за цільовим призначенням, а визнання права власності цим рішенням є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Державної архітектурно-будівельної інспекції України підлягає задоволенню з таких підстав.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що обставини справи свідчать про наявність підстав, передбачених ч.5 ст.376 ЦК України для визнання за позивачем права власності на спірні будівлі, оскільки вони збудовані на належній йому земельній ділянці і їх будівництво не порушує права інших осіб.

Однак, погодитися з таким висновком суду першої інстанції неможна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріали справи свідчать, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 986013 позивачу належить земельна ділянка площею 1,6859 га, кадастровий номер № :01:004:0025, що розташована за адресою: Харківська область смт. Близнюки в'їзд Механізаторів, 1/1, цільове призначення ділянки - ведення особистого селянського господарства.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно до змісту п.п.1 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво обєктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам, закінчені будівництвом обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації обєктів нового будівництва, зокрема, як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво ( нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) обєкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Згідно ст. 10 Закону України «Про архітектурні діяльність для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва обєктів архітектури, додержання субєктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельних контроль та нагляд, який у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.п. 9, 10, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Матеріали справи не містять відповіді чи відповідного сертифікату Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про прийняття в експлуатацію самочинно збудованих позивачем нежитлових будівель.

Згідно Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України №439/2011 від 8 квітня 2011 року та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року, Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 органом, який здійснює прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, є Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, які на підставі акту готовності об'єкта до експлуатації видають відповідний сертифікат.

Відповідно до ст. 22 Земельного Кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Сільськогосподарські підприємства, яким виділені землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, можуть будувати на цих землях обєкти нерухомості сільськогосподарського призначення, допоміжні споруди, за умови, що такі обєкти використовуватися можуть у виробництві сільськогосподарської продукції. Підтвердження факту використання земельної ділянки за цільовим призначенням є здійснення сільськогосподарської діяльності, включеної до виду «Сільське господарство, охота, лісове господарство».

З матеріалів справи вбачається, що вказана земельна ділянка була виділена позивачу для ведення особистого селянського господарства у звязку з чим, будівництво нежитлових будівель на вказаній земельній ділянці не відповідає вимогам ст. 22 Земельного Кодексу,

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинне будівництво.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.3 і 4 ст. 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2016 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Близнюківської селищної ради Близнюківської району Харківської області про визнання права власності на самочинне будівництво, третя особа Державної архітектурно-будівельної інспекції України відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: