Справа № 196/896/17
№ провадження 2/196/425/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року смт.Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючої - судді Гудим О.М.,

при секретарі - Шевченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Царичанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння дійсним та визнання права власності на нього,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння дійсним та визнання права власності на нього.

На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.05.2006 року між ним та ОСОБА_4 відбулась домовленість про те, що останній продає, а він купує житловий будинок з госпдарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: с.Преображенка вул.Центральна, 11 Царичанського району Дніпропетровської області, який належав ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 16.12.1988 року. Вартість будинку відповідно до їх домовленості була оговорена 40000 грн. Того ж дня, він передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 40000 грн., а останній зобов'язався звільнити йому домоволодіння та протягом трьох місяців нотаріально посвідчити даний правочин.

Між ними були виконані всі істотні умови договору, але оформити правочин у нотаріуса не можливо, так як 27 травня 2006 року ОСОБА_4 помер. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 залишилася його донька ОСОБА_5, проте вона спадщину не приймала і не бажає оформляти свої спадкові права. Гроші за продаж будинку від батька ОСОБА_4 отримала ОСОБА_5

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст.16, 220 ч.2 ЦК України, прохає визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 15.05.2006 року, та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: с.Преображенка, вул.Центральна, 11 Царичанського району Дніпропетровської області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу без участі представника, позовні вимоги визнають повністю.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася. До суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ст.220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ч. 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст. 61 ЦПК України встановлено наступне.

15 травня 2006 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_1 купив за 40000 грн. житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: с.Преображенка вул.Центральна, 11 Царичанського району Дніпропетровської області (а.с.6).

Відповідно до розписки від 15.05.2017 року ОСОБА_4 отримав грошові кошти в сумі 40000 грн. від ОСОБА_1 та зобов'язався нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу протягом трьох місяців (а.с.6).

27 травня 2006 року ОСОБА_4 помер (свідоцтво про смерть серії І-КИ №072985, видане виконкомом Юр'ївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 27 травня 2006 року).

Договір купівлі-продажу не був оформлений нотаріально, складений в простій письмовій формі.

При укладенні угоди було досягнуто згоди з приводу всіх його істотних умов.

Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст.220 ЦК України та вимог п.4 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 28 квітня 1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод дійсними", якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.

Таким чином, аналізуючи представлені позивачем докази, суд вважає, що при укладенні угоди між сторонами було досягнуто згоди про всі істотні умови договору купівлі-продажу будинку з господарськими спорудами та будівлями, на виконання яких позивачем було сплачено обумовлену суму коштів ОСОБА_4, а останній, відповідно до умов договору, передав наявні в нього документи на будинок, тобто виконали умови договору в частині фактичної передачі майна та забезпечення до нього вільного доступу, а тому вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним слід задовольнити.

Крім того, підлягають до задоволення також вимоги позивача в частині визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності на придбане в законному порядку житло, суд визнає за ним таке право ,задовольнивши таким чином позов в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат не заявляв, тому судовий збір слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння дійсним та визнання права власності на нього задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будиноку з господарськими будівлями та спорудами по вул.Центральна, 11 в с.Преображенка Царичанського району Дніпропетровської області, укладений 15 травня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.Центральна, 11 в с.Преображенка Царичанського району Дніпропетровської області.

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з подачею апеляційної скарги через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.М.ГУДИМ