Справа № 739/272/17
Провадження № 2-о/739/25/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

заявниці ОСОБА_1,

представника заявниці ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Биринська сільська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про встановлення факту постійного проживання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі заявниця), діючи через свого представника ОСОБА_2, звернулася до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання з її батьком ОСОБА_3, який помер 30 липня 2012 року.

Свою заяву мотивує тим, що вона постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своїм батьком на день його смерті. При цьому була зареєстрована за іншою адресою. Встановлення вказаного факту, який вона не може підтвердити у позасудовому порядку, необхідне їй для оформлення спадщини, прийнятої після батька.

У судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала та просила її задовольнити повністю, пояснила, що після смерті матері вона постійно проживала разом з батьком в с. Бирине та доглядала як за ним, так і за його господарством. При цьому була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільно з батьком проживала до дня його смерті, тобто до 30 липня 2012 року.

Представник заявниці у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити повністю.

Представник заінтересованої особи до суду не зявився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень проти задоволення заяви.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 дала показання про те, що вона була сусідом батьків заявниці. Після смерті матері заявниця постійно жила в будинку свого батька і доглядала за ним. Її батька останнім часом самостійно не міг навіть пересуватися, тому потребував сторонньої допомоги. Заявниця проживала разом з батьком до дня його смерті.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 дав показання про те, що він був сусідом батька заявниці та підтвердив, що смерті матері заявниця постійно проживала в будинку батька та здійснювала догляд за ним до дня його смерті.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 30 липня 2012 року в с. Бирине Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер ОСОБА_3 (а.с. 8).

Заявниця є донькою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про її народження та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про укладення заявницею шлюбу (а.с. 6-7).

Згідно паспорта заявниці остання з 26 лютого 1993 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 3).

З акту, складеного депутатом Биринської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 14 лютого 2017 року вбачається, що заявниця з липня 2011 року до 30 липня 2012 року постійно проживала разом зі своїм батьком ОСОБА_3 в с. Бирине Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с. 9).

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що заявниця фактично постійно проживала разом зі своїм батьком ОСОБА_3 в с. Бирине Новгород-Сіверського району Чернігівської області на день його смерті. Той факт, що місце проживання заявниці було зареєстроване в іншому населеному пункті жодним чином не спростовує вказаних висновків, оскільки реєстрація місця проживання не позбавляє особу права вільно обирати місце проживання на території України.

Частиною другою статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки заявниця є донькою ОСОБА_3 і згідно статті 1261 ЦК України його спадкоємцем за законом першої черги, то встановлення факту постійного проживання заявниці з батьком на день смерті останнього має важливе значення для заявниці, оскільки підтвердить факт прийняття нею спадщини свого батька, тобто від встановлення зазначеного факту залежить виникнення у заявниці відповідних майнових прав.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність її задоволення повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1261, 1268 Цивільного кодексу України, статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», статтями 10, 60, 208, 209, 212-215, 256-259, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Биринська сільська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про встановлення факту постійного проживання задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, постійно проживала зі своїм батьком ОСОБА_3, який помер 30 липня 2012 року, на день його смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко