Номер провадження: 22-ц/785/2501/17
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договорів поруки припиненими, за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2016 року,

встановила:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», уточнивши який, просив визнати припиненою поруку по договорам поруки, що були укладені на виконання кредитних договорів по Генеральної кредитної угоди №010/03-1/1702 та кредитного договору від 24.11.2006 року №010/03-5/659, а саме: 1. договір поруки від 31 жовтня 2008 року №12/3-0-1/282 - в забезпечення зобов'язань за кредитним договором від 18 жовтня 2008 року №010/3-0-1/070; 2. договір поруки від 31 жовтня 2008 року №12/3-0-1/285 - в забезпечення зобов'язань за кредитним договором від 24 квітня 2008 року №010/3-0-1/77; 3. договір поруки від 25 березня 2011 року №12/42-1/152 - в забезпечення зобов'язань за кредитним договором від 25 березня 2011 року №010/42-1/114; 4. договір поруки від 31 жовтня 2008 року №12/3-0-1/275 - в забезпечення зобов'язань за кредитним договором «Про надання кредиту під іпотеку комерційної нерухомості» від 24 листопада 2006 року №010/03-5/659; 5. договір поруки від 22 жовтня 2009 року №12/3-0-1/317 - в забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу №019/3-0-1/070 від 22.10.2011 року; 6. договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/248 - в забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу № 019/42-1/007 від 28 квітня 2011 року; 7. договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/252 - в забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу № 019/42-1/008 від 28 квітня 2011 року; 8. договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/256 - в забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/009 від 28.04.2011 року.

Зазначив, що 18.05.2005 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є AT «Райффайзен Банк Аваль», з однієї сторони, та Фірмою «Медтерм» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, з іншої сторони, укладено Генеральну кредитну угоду № 010/03-1/1702.

У рамках зазначеної ГКУ, 25 березня 2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та TOB Фірмою «Медтерм» було укладено кредитний договір № 010/42-1/114 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого позичальнику надано 4 300 000 грн. зі сплатою 16,9% річних та з кінцевим строком повернення до 16 березня 2012 року.

Також в рамках ГКУ, 24 квітня 2008 року між банком та TOB «Фірма Медтерм» укладено кредитний договір про відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 010/3-0-1/77, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 1 089 000 дол. США зі сплатою 11% річних та зі строком повернення кредитних коштів до 22 квітня 2011 року.

Крім того, в рамках ГКУ, 18 квітня 2008 року між банком та TOB «Фірма Медтерм» укладено кредитний договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 010/3-0-1/70, за яким позичальнику відкрито ліміт кредитування в розмірі еквівалентному 39 000 000 грн. зі строком повернення до 10 квітня 2009 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань ТОВ «Фірма Медтерм» за Генеральною кредитною угодою № 010/03-1/1702 від 18.05.2005 року та кредитним договором «Про надання кредиту під іпотеку комерційної нерухомості» від 24 листопада 2006 року №010/03-5/659 між ОСОБА_3 та Банком було укладено договори поруки: 1. договір поруки від 31 жовтня 2008 року №12/3-0-1/282 - в забезпечення зобов'язань за кредитним договором від 18 жовтня 2008 року №010/3-0-1/070; 2. договір поруки від 31 жовтня 2008 року №12/3-0-1/285 - в забезпечення зобов'язань за кредитним договором від 24 квітня 2008 року №010/3-0-1/77; 3. договір поруки від 25 березня 2011 року №12/42-1/152 - в забезпечення зобов'язань за кредитним договором від 25 березня 2011 року №010/42-1/114; 4. договір поруки від 31 жовтня 2008 року №12/3-0-1/275 - в забезпечення зобов'язань за кредитним договором «Про надання кредиту під іпотеку комерційної нерухомості» від 24 листопада 2006 року №010/03-5/659.

Крім того, в рамках вказаної ГКУ від 18.05.2005 року №010/03-1/1702 за договорами про надання гарантії платежу (далі - Договори гарантії) видано наступні гарантії: за договором гарантії № 019/3-0-1/070 від 22.10.2009 року надано гарантію платежу 250 000,00 Евро зі строком дії до 20.06.2012 року та встановленням комісії в розмірі 4,0% річних від суми гарантії; за договором гарантії №019/42-1/007 від 28.04.2011року надано гарантію платежу 1 200 000,00 грн. зі строком дії до 01.08.2012 року та встановленням комісії в розмірі 3,5% річних від суми гарантії; за договором гарантії №019/42-1/008 від 28.04.2011 року надано гарантію платежу 1 600 000,00 грн. зі строком дії до 01.08.2012 року та встановленням комісії в розмірі 3,5% річних від суми гарантії; за договором гарантії №019/42-1/009 від 28.04.2011 року надано гарантію платежу 200 000,00 грн. зі строком дії до 01.08.2012 року та встановленням комісії в розмірі 3,5% річних від суми гарантії.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань ТОВ «Фірма Медтерм» за вказаними кредитними договорами між ОСОБА_3 та Банком було укладено наступні договори поруки: 1. договір поруки від 22 жовтня 2009 року №12/3-0-1/317 - в забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу №019/3-0-1/070 від 22.10.2011 року; 2. договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/248 - в забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу № 019/42-1/007 від 28 квітня 2011 року; 3. договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/252 - в забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу № 019/42-1/008 від 28 квітня 2011 року; 4. договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/256 - в забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/009 від 28.04.2011 року;

У зв'язку з неналежним виконання боржником ТОВ «Фірма Медтерм» своїх кредитних зобов'язань, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 як поручителя про стягнення заборгованості.

Суворовським районним судом м. Одеси 09.09.2013 року ухвалено заочне рішення, яким позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за 1. кредитним договором № 010/03-5/659 від 24.11.2006 року в сумі 2938597,23 грн.; 2.заборгованість за кредитним договором № 010/3-0-1/77 від 24.04.2008 року в сумі 3183 847,67 грн.; 3.заборгованість за кредитним договором № 010/3-0-1/70 від 18.04.2008 року в сумі 55099959,80 грн.; 4.заборгованість за кредитним договором №010/42-1/114 від 25.03.2011 року в сумі 5687495,21 грн.; 5.заборгованість за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/007 від 28.04.2011 року в сумі 21 817,09 грн.; 6.заборгованість за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/008 від 28.04.2011 року в сумі 29 089, 46 грн.; 7. заборгованість за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/009 від 28.04.2011 року в сумі 155 601, 76 грн.; 8. заборгованість за договором про надання гарантії платежу №019/3-0-1/070 від 22.10.2009 року в сумі 183 054, 20 Евро та 100 дол. США.

30 березня 2012 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було надіслано позивачу вимогу про стягнення заборгованості за кредитними договорами та всіма додатковими угодами до них, у строк протягом 10 банківських днів з дня отримання зазначеної вимоги.

Зазначену вимогу позивач отримав 09 квітня 2012 року, що підтверджується його підписом із зазначенням дати отримання. Проте з відповідним позовом до ОСОБА_3 як поручителя банк звернувся до суду лише 01.08.2013 року. З огляду на зазначене, позивач вважає, що порука за договорами поруки, укладеними між ним та банком, є такою, що припинилась, оскільки банком не пред'явлено відповідної вимоги протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково.

Визнано поруку ОСОБА_3 припиненою за договорами поруки, укладеними між ОСОБА_3 та ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на виконання генеральної кредитної угоди №010/3-0-1/70 та кредитного договору від 24.11.2006р. № 010/03-5/659, а саме: договір поруки від 25 березня 2011 року №12/42-1/152 - в забезпечення зобов'язань за кредитним договором від 25 березня 2011 року №010/42-1/114; договір поруки від 22 жовтня 2009 року №12/3-0-1/317 - в забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу №019/3-0-1/070 від 22.10.2011 року; договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/248 - в забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу № 019/42-1/007 від 28 квітня 2011 року; договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/252 - в забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу № 019/42-1/008 від 28 квітня 2011 року; договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/256 - в забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/009 від 28.04.2011 року. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржують в апеляційному порядку ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». В скаргах з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення.

ОСОБА_3 просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 18 травня 2005 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фірма Медтерм» укладено ГКУ, відповідно до умов якого, банк зобов'язався надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених у рамках ГКУ, а відповідач зобов'язався забезпечити повернення одержаних коштів та сплату нарахованих відсотків відповідно до умов цих кредитних договорів.

В рамках зазначеної ГКУ, 25 березня 2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та TOB Фірмою «Медтерм» було укладено кредитний договір №010/42-1/114 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого позичальнику надано 4 300 000 грн. зі сплатою 16,9 % річних та з кінцевим строком повернення до 16 березня 2012 року.

Згідно п. 2.2. договору відповідач зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом щомісяця, не пізніше останнього робочого дня кожного місяця та остаточно при погашенні кредиту.

Додатковою угодою від 20 вересня 2011 року №010/42-1/114/1 до зазначеного договору внесено зміни, якими плату користування кредитом зменшено до 14%. Також додатковою угодою встановлено, що позичальнику надається відстрочення сплати боргу. Зазначена угода містить згоду поручителя на зміну його умов.

В забезпечення належного виконання TOB «Фірма Медтерм» зобов'язань за кредитним договором №010/42-1/114, 25 березня 2011 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір поруки №12/42-1/152, відповідно до умов якого ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати перед банком за належне виконання умов TOB «Фірма Медтерм» зазначеного кредитного договору (п.4.2 кредитного договору).

Також в рамках ГКУ, 24 квітня 2008 року між банком та TOB «Фірма Медтерм» укладено кредитний договір про відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 010/3-0-1/77, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 1 089 000 дол. США зі сплатою 11% річних та зі строком повернення кредитних коштів до 22 квітня 2011 року.

В забезпечення належного виконання TOB «Фірма Медтерм» зобов'язань за кредитним договором № 010/3-0-1/77, 31 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та банком укладено договір поруки №12/3-0-1/285, відповідно до умов якого ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати перед банком за належне виконання умов TOB «Фірма Медтерм» зазначеного кредитного договору.

15 травня 2009 року та 25 березня 2011 року банк та поручитель укладали додаткові угоди до договору поруки, пов'язані зі зміною обсягу відповідальності поручителя.

Додатковими угодами від 29 вересня 2008 року, 18 березня 2009 року, 08 травня 2009 року, 30 листопада 2009 року, 30 квітня 2009 року, 28 липня 2010 року, 21 грудня 2010 року, 25 березня 2011 року та від 20 вересня 2011 року до кредитного договору №010/3-0-1/77 вносились зміни щодо ліміту кредитування та порядку погашення кредиту, встановлено нові графіки погашення кредиту.

Зазначені додаткові угоди містять згоду поручителя на зміну умов кредитного договору № 010/3-0-1/77.

Крім того, в рамках ГКУ, 18 квітня 2008 року між банком та TOB «Фірма Медтерм» укладено кредитний договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №010/3-0-1/70, за яким позичальнику відкрито ліміт кредитування в розмірі еквівалентному 39000 000 грн. зі строком повернення до 10 квітня 2009 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань TOB «Фірма Медтерм» за вищезазначеним кредитним договором, 31 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки №12/3-0-1/282. За вказаним договором поруки поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором як солідарний боржник.

У відповідності до п.2.2 договору поруки, поручитель приймає на себе зобов'язання у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, здійснити виконання зобов'язання боржника у повному обсязі, заявленому кредитором в письмовій вимозі, протягом 10 банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора про виконання зобов'язань. Згідно п.4.1. договору, строк позовної давності встановлено тривалістю в три роки.

Додатковими угодами до кредитного договору № 010/3-0-1/70 від 18 квітня 2008 року, 05 червня 2008 року, 29 вересня 2008 року, 18 березня 2008 року, 10 квітня 2009 року, 08 травня 2009 року, 31 серпня 2009 року, 30 вересня 2009 року, 30 листопада 2009 року, 12 січня 2010 року, 30 квітня 2010 року, 28 липня 2010 року, 25 березня 2011року, 21 грудня 2010 року та від 20 вересня 2011 року до кредитного договору №010/3-0-1/70 вносились зміни щодо ліміту кредитування та порядку погашення кредиту, встановлено нові графіки погашення кредиту. Додаткові угоди містять згоду поручителя на зміну умов основного зобов'язання.

Судом також встановлено, що 18 березня 2009 року, 25 березня 2011 року, 20 вересня 2011 року банк та поручитель укладали додаткові угоди до договору поруки, пов'язані зі зміною обсягу відповідальності поручителя за кредитним договором № 010/3-0-1/70.

24 листопада 2006 року між позивачем та TOB «Фірма Медтерм» було укладено кредитний договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №010/3-0-5/659, за яким позичальнику відкрито ліміт кредитування в розмірі 500 000 дол. США строком до 24 листопада 2016 року.

Додатковими угодами від 17 грудня 2007 року, 28 липня 2010 року, 25 березня 2011 року, 20 вересня 2011 року до кредитного договору № 010/3-0-5/659 вносились зміни щодо ліміту кредитування та порядку погашення кредиту.

Відповідач та позивач уклали договір поруки від 31.10.2008 року №12/3-0-1/275 на забезпечення зобов'язань за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №010/3-0-5/659, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання забезпечених зобов'язань.

Згідно п.4.1 договору сторони встановили, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (п.4 ст. 559 ЦК України).

Також ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фірма Медтерм» уклали договір про надання гарантії платежу від 22 жовтня 2009 року № 019/3-0-1/070, за умовами якого банк гарантував виконання зобов'язання на суму 250 000 Євро строком до 30 липня 2010 року.

Додатковими угодами від 14 червня 2010 року, 28 жовтня 2010 року та від 01 липня 2011року до договору гарантії платежу від 22 жовтня 2009 року №019/3-0-1/070 вносились зміни щодо строку дії гарантії, яка останнім додатковим договором визначена до 30 червня 2012 року включно.

Відповідач та позивач уклали договір поруки від 22 жовтня 2009 року №12/3-0/317 в забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу від 22 жовтня 2009 року №019/3-0-1/070, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед гарантом солідарно з принципалом за виконання забезпечених зобов'язань.

28 квітня 2011року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фірма Медтерм» укладено договір про надання гарантії платежу №019/42-1/007, за умовами якого банк гарантував виконання зобов'язання на суму 1 200 000 грн. строком до 01 серпня 2012 року.

Відповідач та позивач уклали договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/248 на забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/007, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед гарантом солідарно з принципалом за виконання забезпечених зобов'язань.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фірма Медтерм» уклали договір про надання гарантії платежу від 28 квітня 2011 року №019/42-1/008, за умовами якого гарант гарантував виконання зобов'язання на суму1 600 000 грн. строком до 01 серпня 2012 року.

ОСОБА_3 та відповідач уклали договір поруки від 28 квітня 2011року №12/42-1/252 в забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу від 28 квітня 2011року №019/42-1/008, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед гарантом солідарно з принципалом за виконання забезпечених зобов'язань.

Також ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фірма Медтерм» уклали договір про надання гарантії платежу від 28 квітня 2011 року №019/42-1/009, за умовами якого гарант гарантував виконання зобов'язання на суму 200 000 грн. строком до 01 серпня 2012 року.

В забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу від 28 квітня 2011року №019/42-1/009 відповідач та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклали договір поруки від 28 квітня 2011року №12/42-1/256, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед гарантом солідарно з принципалом за виконання забезпечених зобов'язань.

Відповідно до п.2.2 договору поруки, поручитель зобов'язується здійснити виконання порушених забезпечених зобов'язань протягом 10 банківських днів з дати відправлення вимоги гаранта та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, є дата, зазначена на квитанції, яка надається гаранту відділенням зв'язку при відправленні рекомендованого листа поручителю або дата, зазначена на листі, який отриманий поручителем особисто в установі гаранта.

Банк виконав свої зобов'язання за укладеними кредитними договорами у повному обсязі, надавши TOB «Фірма «Медтерм» кредитні кошти в сумах та в строки, передбачені договорами, та сплативши за гарантіями, наданими по зобов'язаннях позичальника. Проте позичальник (ТОВ «Фірма «Медтерм») своїх зобов'язань належним чином не виконав та кредитні кошти банку не повернув.

У зв'язку з чим у серпні 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 як поручителя про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

09.09.2013 року Суворовським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення, яким позов банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 як поручителя: 1. заборгованість за кредитним договором № 010/03-5/659 від 24.11.2006 року в сумі 2938597,23 грн.; 2. заборгованість за кредитним договором № 010/3-0-1/77 від 24.04.2008 року в сумі 3183 847,67 грн.; 3. заборгованість за кредитним договором № 010/3-0-1/70 від 18.04.2008 року в сумі 55099959,80 грн.; 4. заборгованість за кредитним договором №010/42-1/114 від 25.03.2011 року в сумі 5687495,21 грн.; 5. заборгованість за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/007 від 28.04.2011року в сумі 21 817,09 грн.; 6. заборгованість за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/008 від 28.04.2011року в сумі 29 089, 46 грн.; 7. заборгованість за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/009 від 28.04.2011року в сумі 155 601, 76 грн.; 8. заборгованість за договором про надання гарантії платежу №019/3-0-1/070 від 22.10.2009року в сумі 183 054, 20 Евро та 100 дол. США.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника.

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову», як умови чинності поруки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки розуміється як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі№ 6-53цс14, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Строк виконання позичальником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитними договорами кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України, право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 07.03.2012 року вимогу №14-00/1607, про дострокове повернення про дострокове повернення кредитних коштів за договорами, укладеними в рамках ГКУ від 18.05.2005 №010/03-1/1702 та вимогу №14-00/1608 про дострокове повернення кредитних коштів за кредитним договором №010/03-5/659 від 24.11.2006 року.

Строки виконання вимоги боржником закінчились 07.04.2012 року, проте вимоги залишились невиконаними в цілому.

Отже, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати.

За таких обставин у банка виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо сплати заборгованості за кредитними договорами, починаючи з квітня місяця 2012 року, протягом наступних шести місяців.

З договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договорів поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за основним договором, а також якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (пункти 4.1 договорів поруки від 31 жовтня 2008 року, які укладені на забезпечення виконання ТОВ «Фірма Медтерм» кредитних угод №010/3-0-1/70, №010/3-0-1/77, №010/3-0-5/659) не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки цей строк дії суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При цьому у п.2.2 договорів поруки, сторони встановили, що поручитель зобов'язується здійснити виконання зобов'язання боржника у повному обсязі, заявленому кредитором в письмовій вимозі, протягом 10 банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора про виконання зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2012 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було надіслано ОСОБА_3 вимогу про стягнення заборгованості за кредитними договорами та всіма додатковими угодами до них, у строк протягом 10 банківських днів з дня отримання зазначеної вимоги.

Зазначену вимогу поручитель отримав 09 квітня 2012 року, що підтверджується його підписом із зазначенням дати отримання та не заперечується сторонами по справі. Проте вимога виконана позивачем не була.

При цьому, з відповідним позовом до ОСОБА_3 як поручителя банк звернувся до суду лише 01 серпня 2013 року.

Таким чином, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений ним відповідно до ст. 1050 ЦК України, не пред'явив протягом шести місяців вимоги до поручителя про виконання зобов'язання, позовні вимоги ОСОБА_3, всупереч доводів апеляційних скарг, підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно п.4.1 договорів поруки №12/3-0-1/285, №12/3-0-1/282. №12/3-0-1/275 від 31 жовтня 2008 року, які укладені на забезпечення виконання ТОВ «Фірма Медтерм» кредитних угод №010/3-0-1/77, №010/3-0-1/70, №010/3-0-5/659, сторони встановили, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (п.4 ст. 559 ЦК України).

Враховуючи, що, пред'явивши 30.03.2012 року боржнику Фірмі «Медтерм» вимогу про дострокове погашення кредитів, банк змінив строк виконання основного зобов'язання та право на пред'явлення позову у нього виникло, починаючи з квітня 2012 року.

Оскільки, відповідний позов до ОСОБА_3 як поручителя був поданий до Суворовського районного суду м. Одеси банком 01.08.2013 року, строк, зазначений у п.4.1. договорів поруки №12/3-0-1/285, №12/3-0-1/282, №12/3-0-1/275 від 31 жовтня 2008 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не пропущено, а тому підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання поруки за вказаними договорами поруки №12/3-0-1/285, №12/3-0-1/282. №12/3-0-1/275 від 31 жовтня 2008 року не має.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційних скарг про порушення прав апелянтів є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилаються апелянти в скаргах, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з роз'ясненнями викладених в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

О.С.Комлева

Ю.І.Кравець