АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер № 752/7233/14-ц Головуючий у суді першої інстанції - Мирошниченко О.В.
Апеляційне провадження № 22ц/796/3148/2017 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Шахова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Вербової І.М. Поливач Л.Д.

при секретарі - Горак Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом Національного університету харчових технологій до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Основа», про зобов'язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою Національного університету харчових технологій на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року Національний університет харчових технологій звернувся до суду з зазначеним позовом , у якому просив зобов'язати ОСОБА_3 припинити дії, які порушують майнові права позивача, шляхом знесення у тижневий термін будівельного майданчику, облаштованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 зобов'язати ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту зазначену земельну ділянку та зобов'язати ОСОБА_3 привести зазначену земельну ділянку у придатний для використання Національним університетом харчових технологій стан. Шляхом знесення будівельних конструкцій.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києві від 12 січня 2017 року провадження у справі закрито.

Не погодившись з ухвалою суду Національний університет харчових технологій, подав апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про зупинення провадження у справі.

На обґрунтування своїх доводів, зокрема, вказує зокрема, що суду першої інстанції не було законних підстав для закриття провадження у справі, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво.

У судовому засіданні представники позивачів підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини у даній справі не допускають правонаступництва.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер.

Згідно зі ст. 37 ЦПК у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Отже, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку із вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилося внаслідок смерті.

Згідно ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Право на спадкування не належить до тих прав, які на підставі ст. 1219 ЦК є особистими і відносно яких правонаступництво недопустиме, оскільки здійснення цього права не пов'язано з певною особою, а тому може здійснюватися і спадкоємцями цієї особи на передбачених законом умовах.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад.

Закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.ч. 1,4 і 5 ст.24 Закону України «Про планування і забудову територій» фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування.

Статтею 29 цього Закону визначено, що дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів, надається на підставі проектної документації, погодженої та затвердженої в порядку, визначеному законодавством. Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Частиною 2 статті 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний об'єкт нерухомості у власність ОСОБА_3 ніколи не передавався право власності на нього ним ніколи не оформлялось, а відтак - не входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_3, та не є предметом успадкування його спадкоємцями.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця.

Позивач просить зобов'язати відповідача вчинити певні дії. Вказані правовідносини стосуються особисто відповідача, а тому не допускають правонаступництво.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією зі сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що суд з'ясував усі обставин, що мають процесуальне значення для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі та дійшов вірного висновку про те, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Наведеним спростовуються доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а відтак підстави для скасування оскарженої ухвали суду відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312 п. 1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Національного університету харчових технологій відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді