АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6595/16-ц 22-ц/774/716/К/17
Справа № 212/6595/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/716/К/16 Ваврушак Н.М.
Категорія - 32 (IІІ) Доповідач Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретаря: Борщ А.А.

за участі: представника позивачОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - ОСОБА_5,

представника третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворюваннях України в м. Кривому Розі - Лутоніної Надії Володимирівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворюваннях України в м. Кривому Розі про встановлення факту родинних відносин, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом про встановлення факту родинних відносин, а саме що вона є матір'ю померлого сина ОСОБА_7 та відшкодування моральної шкоди з Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі ПрАТ «ЦГЗК»), просила стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 300000 грн. у зв'язку із смертю сина на виробництві.

Втрата сина ОСОБА_7, вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя, оскільки син, за життя, був для неї опорою, моральною та матеріальною підтримкою, та вона змушена переносити нервові потрясіння та душевні страждання.

Факт родинних відносин позивач обґрунтовує тим, що вона проживала у республіці Узбекистан Ташкентської області, там одружилася та народила сина ОСОБА_9. Свідоцтво про укладання шлюбу вона втратила, отримати актовий запис про укладання шлюбу з республіці Узбекистан Ташкентської області не має можливості. Інших родичів, окрім сина вона не має.

Рішенням суду позов задоволено частково. Встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір'ю ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Стягнуто з ПрАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_2 моральне відшкодування в розмірі 200000 гривень, без утримання податків та обов'язкових платежів , а також стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1102,40 гривень.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «ЦГЗК», ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про зменшення розміру стягнутої моральної шкоди з 200000 грн. до 50000 грн., оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що судом не доведено факту родинних стосунків, оскільки покази свідків у даній справі є недостатніми доказами того що позивач ОСОБА_10 є матір'ю загиблого ОСОБА_7. Також позивач не була особисто допитана судом на предмет її моральних страждань від загибелі сина.

Судом не враховано, що, відповідно до Актів розслідування нещасного випадку, форми Н-1 від 16.06.2006 року та форми Н-5 від 14.06.2006 року, які є дійсними, встановлено, що нещасний випадок на виробництві стався за вини самого постраждалого, сина позивача - ОСОБА_7, яка виразилась в недотриманні загиблим вимог охорони праці.

Представник відповідача зазначає, що позивачем не надано та судом не досліджено жодного доказу порушення підприємством норм охорони праці, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі представник третьої особи - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворюваннях України в м. Кривому Розі, ставить питання про скасування рішення суду та відмову позивачу у задоволені позовних вимог.

Представник третьої особи вважає що встановлення юридичного факту відповідно до вимог ЦПК встановлюється в окремому а не в позовному провадженні. Також позивач не надав суду письмових доказів родинних стосунків з загиблим. Представник третьої особи вважає недостатніми доказами в даній справі надані покази свідків.

У запереченні на апеляційну скаргу відповідача, представник позивач ОСОБА_3 просить суд відмовити у задоволенні апеляційних скарг, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг відповідача та третьої особи, заперечень представника позивача на апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ПрАТ «ЦГЗК» підлягає частковому задоволенню, у задоволенні апеляційної скарги третьої особи слід відмовити, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_2) зареєструвала шлюб 18 червня 1954 року з ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 23 (а.с. 14).

Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі у них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в республіці Узбекистан Ташкентської області. ОСОБА_12, помер.

Позивач ОСОБА_2 зареєструвала шлюб 09 квітня 1972 року з ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, актовий запис № 7, у даномусвідоцтві про шлюб вказано прізвище позивача «ОСОБА_2» (а.с. 15).

Позивач не має можливості отримати повторного свідоцтва про народження сина ОСОБА_7, з причини ігнорування запитів, що підтверджено листами (а. с. 18, 19, 20, 21).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року з ОСОБА_7 під час виконання трудових обов'язків за професією вибухівника ш. ім Орджонікідзе ПРАТ «ЦГЗК» стався нещасний випадок. Цього ж дня в результаті отриманих ушкоджень здоров'ю він помер (а.с.17).

Згідно Акту про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом № 10 від 16.06.2006 року в пункті 7 причиною нещасного випадку, який стався ІНФОРМАЦІЯ_5 року із ОСОБА_7 визначено недосконалість технологічного процесу, порушення посадових інструкцій. У пункті 10 зазначено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_15 ( а.с.7-9).

У зв'язку зі смертю сина, який загинув від нещасного випадку на виробництві, ОСОБА_2 спричинено моральну шкоду, яку має компенсувати відповідач, який не забезпечив її сину безпечних умов праці.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що відповідно до ст. 1168 ЦК України, позивач має на передбачене ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України право для відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю сина внаслідок ушкодження здоров'я на підприємстві відповідача - травми, яке призвело до смерті.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 153 КЗпП України передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю.

У зазначеній нормі поняття «діти» вжито в розумінні кровної спорідненості з померлим, оскільки особа не набуває особливого правового статусу, пов'язаного з її неповноліттям, а в числі найближчих до померлого осіб отримує право на відшкодування моральної шкоди, яке не пов'язане із віком особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи.

Отже, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненню професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведення позивачем факту родинних відносин, як матері та сина, які підтверджуються письмовими документами та поясненнями свідків.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч1. ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідач та третя особа в апеляційних скаргах, вважають що показання свідків в даній справі є недостатніми доказами, проте дані пояснення підтверджуються документально свідоцтвами про шлюб, в результаті яких позивач змінювала прізвище, відомостями про спільне проживання із померлим за однією адресою.

Оскільки при звернені до суду з позовом позивач ОСОБА_2 у позовній заяві просить встановити факт, того що вона є матір'ю загиблого ОСОБА_7, для отримання моральної шкоди, у зв'язку із його смертю, стосовно чого є спір про право, тому дані вимоги суд першої інстанції вірно розглянув у позовному провадженні.

Тому доводи апеляційної скарги Відділення фонду про необхідність розгляду спірного питання в порядку окремого провадження, не відповідають вимогам законодавства, тому не підлягають задоволенню.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку зі смертю сина внаслідок нещасного випадку на виробництві відповідно до п.10 Акту № 10 від 16.06.2006 р. про нещасний випадок, який пов'язаний з виробництвом та п. 6 Акту від 16.06.2006 р. спеціального розслідування нещасного випадку, виникло в результаті незабезпечення померлого відповідачем безпечних умов праці.

Так, позивач втратила рідну та близьку людину, яку вона любила і поважала. Втрата близької людини, вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя, оскільки померлий, за життя, був для неї опорою, моральною та матеріальною підтримкою, вона змушений переносити нервові потрясіння та душевні страждання.

Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, для розслідування нещасного випадку на виробництві, який стався 31 травня 2006 року з ОСОБА_7 на ПрАТ «ЦГЗК» була створена спеціальна комісія, за результатами розслідування якої були встановлені обставини, за яких стався нещасний випадок, обслідуване робоче місце та було встановлено коло осіб, котрі порушили норми з охорони праці, що й призвело до виникнення нещасного випадку, а саме: вибухівник ОСОБА_7, горний майстер ОСОБА_14 та виконуючий обов'язки керівника ОСОБА_16 ( а.с.7-9).

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що нещасний випадок на виробництві стався за вини самого постраждалого у зв'язку з недотриманням вимог охорони праці, оскільки зазначеними актами встановлена вина і горного майстера ОСОБА_14 та виконуючого обов'язки керівника ОСОБА_16, які не здійснили контроль за станом охорони праці на робочих місцях та безпечним веденням робіт підпорядкованим персоналом, дотримання підлеглим персоналом нормативно-правових актів з охорони праці, тобто встановлена вина відповідача у настанні нещасного випадку.

На думку колегії, винні дії померлого ОСОБА_7, що сприяли виникненню нещасного випадку не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи від нещасного випадку, що стався на виробництві.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно визначився із ступенем вини відповідача у настанні нещасного випадку на виробництві, яке потягло за собою смерть сина позивача і висновки суду не спростовуються доводами апеляційної скарги відповідача.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

На думку колегії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач ПрАТ «ЦГЗК» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві - матері померлого.

Сам факт загибелі сина беззаперечно свідчить про те, що його мати - позивач по справі, відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру і висновки суду з цього приводу є правильними та колегія суддів з ними погоджується.

Доводи апеляційної скарги відповідача, про відсутність доказів порушення підприємством норм охорони праці, у зв'язку з чим, як вважає відповідач, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, не заслуговують на увагу, спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду, викладеними у рішенні.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. обставин по справі, і наслідків, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманої сином позивача виробничої травми, не сумісної з життям померлого і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, наявність вини самого ОСОБА_7 в настанні нещасного випадку, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з ПрАТ «ЦГЗК» на користь позивача з 200000 грн. до 160000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - задовольнити частково.

У задоволенні апеляційної скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворюваннях України в м. Кривому Розі - відмовити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2017 року змінити в частині розміру стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, зменшивши цей розмір з 200000 грн. до 160000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: