Ухвала

іменем україни

17 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В., Мазур Л.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Директ Інвестмент» до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Директ Інвестмент» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Директ Інвестмент» (далі - ТОВ «Директ Інвестмент») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору уступки права вимоги боргу від 28 липня 2012 року, укладеного між сторонами та товариством з обмеженою відповідальністю «Бауман Трейд» (далі - ТОВ «Бауман Трейд»), заборгованість ОСОБА_3 перед позивачем складала 3 956 779,87 грн. Шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 1 439 455,17 грн. заборгованість зменшилась та складає 2 517 324,70 грн. Разом з тим, відповідачем не виконано умови договору уступки права вимоги боргу від 28 липня 2012 року, а тому заборгованість повністю не погашена.

Враховуючи викладене, ТОВ «Директ Інвестмент» просило стягнути з ОСОБА_3 2 517 324,70 грн. заборгованості.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Директ Інвестмент», мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що заборгованість ОСОБА_3 перед ТОВ «Директ Інвестмент» погашена повністю.

Вказані висновки колегія суддів вважає правильними і такими, що узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Судами встановлено, що 28 липня 2012 року між ТОВ «Бауман Трейд», ОСОБА_3 та ТОВ «Директ Інвестмент» було укладено договір уступки права вимоги боргу (том а. с. 5-6 ).

Умовами даного договору, зокрема п. 1.1 передбачено, що первісний кредитор, керуючись статтями 512 - 519 ЦК України уступає новому кредитору в повному обсязі право вимоги боргу, що виникає із наступних договорів: договір про переведення боргу від 12 квітня 2012 року на суму 295 503 грн., заборгованість за яким на дату укладення цього договору складає 295 503 грн.; договір про переведення боргу від 13 квітня 2012 року на суму 1 985 245,50 грн., заборгованість за яким на дату укладення цього договору складає 1 985 245,50 грн.; договір про переведення боргу від 16 квітня 2012 року на суму 1 676 031,37 грн., заборгованість за яким на дату укладення цього договору складає 1 676 031,37 грн.

На час укладення договору від 28 липня 2012 року заборгованість боржника за вищевказаними основними договорами становила 3 956 779,87 грн. (п. 1.3. договору від 28 липня 2012 року).

Пунктом 1.2 договору від 28 липня 2012 року передбачено, що з моменту підписання цього договору до нового кредитора переходять всі права вимоги в повному обсязі, що належать первісному кредитору за основними договорами, вказаними в п. 1.1 цього договору.

За змістом п. 1.3 договору від 28 липня 2012 року боржник зобов'язаний сплатити новому кредитору грошові кошти у розмірі 3 956 779,87 грн.

Відповідно до п. 1.6 договору від 28 липня 2012 року згідно з уступкою права вимоги боргу новий кредитор зобов'язується сплатити первісному кредитору грошові кошти у розмірі 3 956 779,87 грн. шляхом безготівкового перерахування у строк до 28 вересня 2012 року.

Згідно з п. 4.1 договору від 28 липня 2012 року цей договір набуває дії з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними взятих на себе зобов'язань за цим договором.

Поряд із цим, 25 серпня 2013 року між ОСОБА_3 (кредитор), ОСОБА_4 (первісний боржник) та ТОВ «Директ Інвестмент» (новий боржник) укладено договір про переведення боргу, згідно п. 2 якого первісний боржник переводить на нового боржника борг у розмірі 1 000 545,50 грн., що виник на підставі договору уступки права вимоги боргу від 06 квітня 2012 року (том 1 а. с. 129-130).

26 серпня 2013 року між ОСОБА_3 (кредитор), ОСОБА_5 (первісний боржник) та ТОВ «Директ Інвестмент» (новий боржник) укладено договір про переведення боргу, згідно з п. 2 якого первісний боржник переводить на нового боржника борг у розмірі 438 909,67 грн., що виник на підставі договору уступки права вимоги боргу від 09 квітня 2012 року, заборгованість за яким на дату укладення цього договору складає 438 909,67 грн. (том 1 а. с. 108-109).

05 вересня 2013 року між ТОВ «Директ Інвестмент» та ОСОБА_3 було укладено договір про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого зобов'язання, що існують між сторонами згідно договору уступки права вимоги боргу від 28 липня 2012 року, де позивач є кредитором, а відповідач - боржником, та договору про переведення боргу від 26 серпня 2012 року, де відповідач є кредитором, а позивач - боржником, припиняються у повному обсязі (том 1 а. с. 127-128).

Судом також встановлено, що відповідно до вищезазначених договорів про зарахування зустрічних однорідних вимог здійснено зарахування однорідної заборгованості ОСОБА_3 перед ТОВ «Директ Інвестмент» та ТОВ «Директ Інвестмент» перед ОСОБА_3 на загальну суму 1 439 455,17 грн.

01 серпня 2012 року між ТОВ «Директ Інвестмент» та «Карлсбад Ентерпрайзіз Лімітед» укладено договір застави, за умовами якого «Карлсбад Ентерпрайзіз Лімітед» поручився перед ТОВ «Директ Інвестмент» за борг ОСОБА_3, що існував згідно договору уступки права вимоги боргу від 28 липня 2012 року зі всіма додатковими угодами, змінами та доповненнями до нього (том 1 а. с. 117-126).

Відповідно до пунктів 1, 2 додаткової угоди до договору застави від 01 серпня 2012 року, укладеної 23 вересня 2013 року між ТОВ «Директ Інвестмент» та «Карлсбад Ентерпрайзіз Лімітед» (зі змінами і доповненнями) повністю припиняється дія договору застави від 01 серпня 2012 року, в зв'язку з набуттям ТОВ «Директ Інвестмент», як заставодержателем, права власності на предмет застави шляхом укладення між «Карлсбад Ентерпрайзіз Лімітед», ТОВ «Директ Інвестмент» та ОСОБА_3 договору про відступлення права вимоги від 23 вересня 2013 року (том 1 а. с. 115-116).

Також, 01 серпня 2012 року між ТОВ «Директ Інвестмент» (заставодержатель) та «Карлсбад Ентерпрайзіз Лімітед» (заставодавець) укладено договір про задоволення вимог заставодержателя, за умовами якого заставодавець зобов'язується передати, а заставодержатель зобов'язується прийняти частину грошових коштів, які належать заставодавцю на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів від 26 березня 2008 року, а саме: право заставодавця вимагати від ВЕББІНГ ЛТД (який є боржником заставодавця за договором від 26 березня 2008 року) виплати частини грошових коштів у розмірі 500 000 євро, що по курсу Національного банку України становить 4 909 300 грн. (том 1 а. с. 134-138).

Згідно акта звірки взаєморозрахунків від 23 вересня 2013 року, складеного між ТОВ «Директ Інвестмент» та ОСОБА_3, з урахуванням договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 05 вересня 2013 року та договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10 вересня 2013 року, договору про переведення боргу від 25 серпня 2013 року та договору про переведення боргу від 26 серпня 2013 року, за умовами яких зменшена сума боргу на загальну суму 1 439 455,17 грн., та на виконання договору про відступлення права вимоги від 25 вересня 2013 року, що укладений між «Карлсбад Ентерпрайзіз Лімітед», ТОВ «Директ Інвестмент» та ОСОБА_3, при перевірці встановлено, що заборгованість ОСОБА_3 перед ТОВ «Директ Інвестмент» погашена повністю. Будь-яких претензій ТОВ «Директ Інвестмент» до ОСОБА_3 щодо виконання договору уступки права вимоги боргу від 28 липня 2012 року не має (том 1 а. с. 111).

Вказаний акт взаєморозрахунків від 23 вересня 2013 року підписано відповідачем та уповноваженим представником ТОВ «Директ Інвестмент», а також засвідчено печаткою останнього (том 1 а. с. 111).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Підстави заміни кредитора у зобов'язанні та форма правочину щодо заміни кредитора у зобов'язанні визначені статтями 512, 513 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Разом з тим, акт звірки взаєморозрахунків, який є документом, що відображає дані бухгалтерського обліку про здійсненні господарські операції і перерахування коштів, є належним доказом, який суд оцінює в сукупності з усіма іншими доказами у справі.

За змістом ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що відповідач надав суду докази відсутності боргу, а саме, згідно акта звірки взаєморозрахунків від 23 вересня 2013 року, складеного між ТОВ «Директ Інвестмент» та ОСОБА_3, з урахуванням договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 05 вересня 2013 року та договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10 вересня 2013 року, договору про переведення боргу від 25 серпня 2013 року та договору про переведення боргу від 26 серпня 2013 року, за умовами яких зменшена сума боргу на загальну суму 1 439 455,17 грн., та на виконання договору про відступлення права вимоги від 25 вересня 2013 року, що укладений між «Карлсбад Ентерпрайзіз Лімітед», ТОВ «Директ Інвестмент» та ОСОБА_3, при перевірці встановлено, що заборгованість ОСОБА_3 перед ТОВ «Директ Інвестмент» погашена повністю. Будь-яких претензій ТОВ «Директ Інвестмент» до ОСОБА_3 щодо виконання договору уступки права вимоги боргу від 28 липня 2012 року не має.

Доводи касаційної скарги щодо фіктивності укладення вказаних вище договорів, за змістом яких заборгованість відповідача перед позивачем є погашеною, не заслуговують на увагу, оскільки в силу вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України не доведено, що такі правочини в судовому порядку визнавалися недійсними, недійсність таких правочинів законом прямо не встановлена, а предметом даного спору не є визнання договорів недійсними.

Крім того, не є обґрунтованими доводи касаційної скарги, що вказані вище договори підписані неналежним представником, оскільки такі правочини підписані директором ТОВ «Директ Інвестмент» та скріплені печаткою підприємства.

Доводи касаційної скарги щодо неправомірності укладення договору застави «Карлсбад Ентерпрайзіз Лімітед», оскільки останнє є нерезидентом України, не заслуговують на увагу, оскільки норми матеріального права, зокрема параграф 6 глави 49 ЦК України, не місять обмежень на укладення договору застави нерезидентом з місцезнаходженням за межами України.

Також безпідставними є посилання в касаційній скарзі на наявність змови між попереднім директором ТОВ «Директ Інвестмент», представником «Карлсбад Ентерпрайзіз Лімітед» та ОСОБА_3, оскільки матеріали справи не містять доказів недобросовісності та нерозумності в поведінці останніх щодо врегулювання спірної заборгованості.

Разом з тим, наявність описки в текстах додаткової угоди від 01 серпня 2012 року, які викладені української та англійською мовами, не може бути підставою для скасування правильних по суті і справедливих судових рішень з одних лише формальних міркувань в силу норм ч. 2 ст. 337 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги, що договір застави від 01 серпня 2012 року та додаткова угода до нього від 23 вересня 2013 року не можуть вважатися належним доказом, оскільки можна припустити, що останні сторінки даних документів не є частинами саме цих договорів, також не заслуговують на увагу, так як відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а вказані правочини підписані його сторонами та скріплені печаткою підприємства. Крім того, вказані договори є чинними та доказів визнання їх недійсними до матеріалів справи не додано.

Судом першої інстанції, повно і всебічно з'ясовано обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, надані сторонами докази, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд перевірив законність і обґрунтованість встановлених місцевим судом обставин, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів та розрахунки.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, а при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Директ Інвестмент» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: О.В. Кафідова

Л.М.Мазур

О.В.Умнова

І.М. Фаловська