Провадження № 2/520/9080/17
УХВАЛА

про відмову у відстроченні судового збору та залишення позову без руху

22.09.2017 рокусуддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

21.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення яким: визнати квартиру № 1 в житловому АДРЕСА_1 в житловому будинку № 22 по вул. Архітекторська в м. Одеса, двоповерховий житловий будинок № 4-а по вул. Леніна (Поштова) в м. Балта Одеської області, ? частку житлового будинку № 99/97/а по вул. Партизанській в м. Рахів Рахівського району Закарпатської області спільною сумісною власністю подружжя. Розділити зазначене нерухому майно, залишивши у приватній власності ОСОБА_2: квартиру № 1 в житловому будинку № 170/2 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одеса; ? частку двоповерхового житлового будинку № 4-а по вул. Леніна (Поштова) в м. Балта Одеської області; ? частку житлового будинку № 99/97/а по вул. Партизанській в м. Рахів Рахівського району Закарпатської області та залишити у приватній власності ОСОБА_3: квартиру № 39 в житловому будинку № 22 по вул. Архітекторській в м. Одеса, ? частку двоповерхового житлового будинку № 4-а по вул. Леніна (Поштова) в м. Балта Одеської області; ? частку житлового будинку № 99/97/а по вул. Партизанській в м. Рахів Рахівського району Закарпатської області. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Враховуючи те, що спір по справі стосується нерухомого майна, основна частина якого територіально відноситься до Київського районну м. Одеси, а від так вказана цивільна справа підсудна Київському районному суду м. Одеси.

Однак суддя, дослідивши матеріали справи вважає, що позовну заяву слід залишити без руху, так як вона не відповідає вимог ст. 119 ЦПК України, згідно якої заява подається в письмовій формі. Позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Так позивачем не визначено ціну позову та не в повному обсязі сплачено суму судового збору.

Одночасно з подачею позову позивач подав заяву, в якій просить відстрочити сплату судового збору до постановлення судового рішення, мотивуючи тим, що він перебуває у тяжкому матеріальному стані, страждає хворобами серця та гіпертонії, що потребує значних витрат на придбання ліків.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зі змісту даних норм закону вбачається, що підставою для відстрочення від сплати судового збору справи може бути майновий стан сторони.

Однак, посилання позивача на неспроможність сплати судового збору не підтверджено жодним доказом. Так, позивачем не додано доказів, як б дійсно підтверджували його тяжкий матеріальний стан, а сама по собі довідка з медичної установи не може бути розцінена судом як доказ тяжкого матеріального стану, а лише свідчить про наявність хвороби. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у позовній заяві позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя та визнати за ним право власності на значну кількість нерухомого майна, що спростовує факт тяжкого матеріального стану та неможливості сплати судового збору.

Також суд не приймає до уваги твердження позивача про неможливість визначення вартості нерухомого майна, яке підлягає поділу у зв?язку з тим, що відповідач утримує у себе документи на нерухомість, оскільки для встановлення дійсної вартості нерухомого майна не обовязкова наявність правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно ст.ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищевикладеного, суддя дійшов до висновку, що в задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору слід відмовити через безпідставність та недоведеність.

З позовних вимог вбачається, що позивач обєднав у заяві 2 вимоги, майнового (поділ майна подружжя) та немайнового характеру (визнання майна спільною сумісною власністю подружжя).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому ціна позову не відповідає дійсній вартості майна, або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду спору. Таким чином, під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Вказане також регламентує і п. 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно якого у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» передбачені розміри ставок судового збору, так за подання до суду позовної заяви майнового характеру передбачена сплата судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, отже за вимогу майнового характеру позивач повинен сплатити 8000 гривень та за подання до суду позовної заяви немайнового характеру передбачена сплата судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, отже за вимогу немайнового характеру позивач повинен сплатити 640 гривень.

Таким чином, загальна сума судового збору у даній справі повинна становити 8640 гривень ( за вимоги майнового та немайнового характеру 8000+640=8640).

Позивачем при подачі позовної заяви було частково сплачено судовий збір у розмірі 640 гривень, та враховуючи, що сума судового збору по всім вимогам заяви становить 8640 гривень, позивачу слід доплатити судовий збір у розмірі 8000 гривень.

Судовий збір треба перераховувати на розрахунковий рахунок:

Отримувач коштівУК у м. Одесі (Київський р-н)
Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38016923
Банк отримувачаУК у м. Одесі
Код банку отримувача (МФО)828011
Рахунок отримувача0005
Код класифікації доходів бюджету22030101

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119-120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави заяви залишення без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст.119,121 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочку сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків п?ять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Попередити, що у разі невиконання вимог суду у вказаний строк, заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання її копії через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Чванкін С. А.