АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/98/17 Головуючий 1 інст. - Чередник В.Є.
Категорія: захист прав споживачів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Швецової Л.А.,

суддів - Бровченка І.О., Малінської С.М.,

при секретарі - Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державного експортно-імпортного банку України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові на рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державного експортно-імпортного банку України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові, третя особа: Державна служба фінансового моніторингу України,про захист прав споживачів та визнання дій незаконними,-

в с т а н о в и л а:

27 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Державного експортно-імпортного банку України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові, третя особа: Державна служба фінансового моніторингу України про захист прав споживачів та визнання дій незаконними.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_1 просив визнати незаконними дії філії АТ«УКРЕКСІМБАНК» в м. Харкові по блокуванню поточного рахунку НОМЕР_1, що відкритий на його ім'я, починаючи з 05.11.2015р. по 17.12.2015р. та рахунку НОМЕР_1 починаючи з 21.12.2015р. по 02.02.2016р., і просив зобов'язати філію АТ «УКРЕКСІМБАНК» в м. Харкові зняти будь-які обмеження з поточного рахунку НОМЕР_1, та відновити його право в здійсненні платіжних доручень на загальну суму у розмірі 62003,00 з рахунку НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що у відповідача відсутні законні підстави приймати рішення про зупинення видаткових операцій на поточному рахунку позивача як в перший раз з 5.11.2015 по 17.12.2015року та і в другий раз з 21.12.2015 по 02.02.2016р., чим відповідач обмежив його право щодо розпорядження власними грошовими коштами, які знаходилися на такому рахунку.

ОСОБА_1 при розгляді справи уточнив позовні вимоги, та відмовився від позовних вимог щодо зобов'язання відповідача зняти будь-які обмеження з його поточних рахунків та видати йому через касу банку грошові кошти готівкою.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 03 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано дії ПАТ «УКРЕКСІМБАНК» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові по блокуванню поточного рахунку НОМЕР_1, що відкритий на ім`я ОСОБА_1, починаючи з 05.11.2015р. по 17.12.2015р. - незаконними.

Визнано дії ПАТ «УКРЕКСІМБАНК» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові по блокуванню поточного рахунку НОМЕР_1, що відкритий на ім`я ОСОБА_1, починаючи з 21.12.2015р. по 02.02.2016р., - незаконними.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м.Харкові просить скасувати рішення районного суду, ухвалити нове по суті позовних вимог,яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилався на те, що обмеження, які були встановлені в проведенні видаткових фінансових операцій по рахунку позивача є такими, що обумовлені вимогами чинного законодавства України та направлені на недопущення використання послуг банку у схемах легалізації доходів. Висновки суду першої інстанції є безпідставними, такими що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та суперечать положенням закону України «Про запобігання та протидіє легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та Положення про здійснення банками фінансового моніторінгу, затвердженого Постановою Правління національного банку України від 26.06.2015 року № 417.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Банку не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та під час ухвалення рішення за ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання про наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів стосовно наявності підстав (мотивованих підозр у служби) для прийняття відповідних рішень щодо зупинення видаткових операцій на рахунках позивача, та дії банку по зупиненню видаткових операцій по рахунку позивача є незаконними.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.08.2015 року ОСОБА_1 уклав з відповідачем договір банківського рахунка №208 та на підставі укладеного договору позивачу був відкритий поточний рахунок фізичної особи НОМЕР_1.

05.11.2015 року позивач ініціював декілька платіжних доручень №№105-116 (включно) (кожна по 50 000,00 грн. номіналом, а платіжне доручення №116 на суму 12003,00 грн.) зі свого поточного рахунку фізичної особи НОМЕР_1 на загальну суму грошових коштів у розмірі 562 003,00 (п'ятсот шістдесят дві тисячі три гривні 00 копійок) за допомогою інтернет-банкінгу, що не оспорюється сторонами.

Вказані платіжні доручення банком виконані не були.

Листами № 068-09/4450 від 17.11.2015р. та №068-09/4459 від 18.11.2015р. банк, відповідаючи на заяви ОСОБА_1 від 09.11.2015р. та від 17.11.2015р., повідомив, що платіжні доручення №№105-116 включно від 05.11.2015р. на загальну суму 562003,00 грн. не були виконані філією банку на підставі ст.17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» №1702-VII, рух коштів по рахунку НОМЕР_1 буде поновлено відповідно до ч.5 ст.17 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ч.1,3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до п. 10.1. глави 10 постанови Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до статті 1074 ЦК України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком/ами за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Правовою гарантією на невтручання у право власності на кошти є рішення суду, що відповідає ст. 41 Конституції України, згідно з якою ніхто не можу бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом.

Так, згідно до п. 10 ч.1 статті 20 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та п.6 Положення від 29 липня 2015 р. N537 - спеціально уповноважений орган має право, в тому числі, приймати у випадках, передбачених цим Законом, рішення про зупинення (подальше зупинення, продовження зупинення) фінансових (фінансової) операцій (операції) на строк, установлений цим Законом.

Відповідач, посилаючись в апеляційній скарзі на необхідність блокування розрахункового рахунку ОСОБА_2 не надав належних доказів існування випадків для такого обмеження прав щодо розпорядження грошовими коштами, а саме доказів незаконного заволодіння позивачем грошовими коштами та доказів їх неправомірного утримання.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивач, в супереч норм чинного законодавства, зокрема приписів ст.ст. 1066, 10 68, 1074 ЦК України, був протиправно позбавлений права доступу до власних коштів та вільного розпорядження ними.

Крім того, відповідно до ст. 16, 17 ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон) фінансова операція підлягає внутрішньому фінансовому моніторингу, якщо у суб'єкта первинного фінансового моніторингу виникають підозри, які ґрунтуються, зокрема, на: критеріях ризиків, визначених самостійно суб'єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням критеріїв ризиків, встановлених центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму; встановленні за результатами проведеного аналізу факту (фактів) невідповідності фінансової (фінансових) операції (операцій) фінансовому стану та/або змісту діяльності клієнта; типологічних дослідженнях у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, підготовлених та оприлюднених спеціально уповноваженим органом. Суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум.

Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 91 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 417 від 26 червня 2016 року (далі - Положення) банк зобов'язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов'язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що відповідачем було заблоковано розрахунковий рахунок ОСОБА_2 з вищевказаних підстав, в листопаді 2015 року. Станом на час розгляду справи розрахунковий рахунок не розблоковано, що суперечить нормам ст. 16, 17 зазначеного Закону та п. 91 Положення в частині встановлення умов та строків такого блокування.

Також відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження виконання встановленої процедури інформування правоохоронних органів про фінансові операції за розрахунковим рахунком ОСОБА_2, наявності підстав підозри щодо неправомірності їх проведення, та наявності рішення, прийнятого з цього питання уповноваженим правоохоронним органам.

Долучені до матеріалів справи копії внутрішніх розпоряджень та розпоряджень з питань фінансового моніторингу не спростовують висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для проведення фінансового моніторингу та порушення строків його проведення.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів дослідивши фактичні обставини справи та вимоги норм закону, встановивши факт блокування розрахункового рахунку, вважає, що відповідачем не доведена правомірність обмеження права доступу ОСОБА_2 до власних коштів та вільного розпорядження ними, адже факт шахрайства не знайшов свого підтвердження. Таким чином блокування банком розрахункових рахунків вважає безпідставним.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 303, 304, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державного експортно-імпортного банку України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий -

Судді -