Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/77/17

Провадження №2/377/76/17

02 березня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Малишенко Т.О., при секретарі Ахутіній А.А., за участі сторін: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, а також на себе, як дружину до досягненню дитиною трьох років. Посилається на те, що з відповідачем мають сина ОЛЕКСІЯ, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги, тому просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 2000 гривень щомісяця на утримання неповнолітньої дитини, а також на утримання подружжя у розмірі 1600 гривень щомісяця до досягнення дитиною трьох років.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги у суді дала покази аналогічно викладеним у позові, при цьому зазначила, що на даний час дитині виповнилося 11 місяців, відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає. Замість нього надають невелику матеріальну допомогу батьки відповідача грошима, а також їжею, але вона вважає, що відповідач зобов,язаний самостійно утримувати їх малолітню дитину і її як дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. На обґрунтування позовних вимог надала чеки з магазинів за останні три місяці, а також розрахунок вартості одежі і майна які придбавалася на дитину з моменту її народження.

Відповідач і його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, суду повідомили, що відповідач офіційно ніде не працює, із-за відсутності роботи у м. Славутичі, змушений виїхати до Києва. Офіційно не може ніде працевлаштуватись, неофіційно тимчасово працює, у середньому отримує дохід приблизно 4000 гривень. Цих коштів не хватає навіть на винаймане житло у м. Києві, його батьки допомагають йому платити за це житло. Крім того його батьки, матеріально від його імені допомагають утримувати малолітнього сина, дають позивачу приблизно 2000 гривень на утримання сина, а також придбавають їжу і одежу. Оскільки він має таке скрутне матеріальне становище, то згоден щоб з нього утримували аліменти на дитину у розмірі 700 гривень кожного місяця, а на дружину згоден платити утримання у розмірі 600 гривень.

В судовому засіданні судом було встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 31 серпня 2013 року. З жовтня місяця 2016 року сторони припинили подружні стосунки та ведення сумісного господарства. Від сумісного шлюбу мають неповнолітнього сина ОЛЕКСІЯ, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач, а матірю позивачка, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якої долучена до матеріалів справи.

Згідно наданої довідки з місця проживання позивача, малолітній син проживає з нею за однією адресою, на даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області і їй відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім,ям із дітьми» призначено допомогу з 01.04.2016 року по 31.03.2019 року при народженні дитини у розмірі 860 гривень кожного місяця.

Заслухавши сторони, вивчивши надані документи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов,язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до повноліття. При цьому при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з платника, суд повинен враховувати обставини передбачені ст.ст.182, 200 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до чч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1 ст.7 цієї Конвенції дитина реєструється зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя,забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток(ч.2). Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя(ч.3). Батьки зобов'язані поважати дитину(ч.4).

Стаття 182 СК України містить перелік обставин, які мають бути враховані судом при визначенні розміру аліментів. До них зокрема, відносяться стан здоров,я та матеріальний стан дитини, стан здоров,я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатний чоловік, дружина, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 184 Сімейного Кодексу України визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а стаття 183 Сімейного Кодексу України визначає розмір аліментів у частці від доходу батька. Відповідач згідно своїх батьківських обовязків зобовязаний утримувати неповнолітню дитину, має працездатний вік, задовільний стан здоров,я, не працює, тому судом зроблено висновок, що оскільки сторони між собою не домовилися про розмір аліментів, то аліменти повинні з відповідача стягуватись у твердій грошовій сумі. Позивач просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, відповідач заперечував проти такого розміру аліментів. Суд вважає, що розмір аліментів позивач недостатньо обґрунтувала.

На день розгляду справи державою встановлено прожитковий мінімум для дитини вікoм до 6 років з 01 січня 2017 пo 30 квітня - 1355 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1426 грн., з 01 грудня - 1492 грн., для дітей вікoм від 6 до 18 років з 01 січня 2017 пo 30 квітня - 1689 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1777 грн., з 01 грудня - 1860 грн., тому в даному випадку з урахуванням соціальної допомоги на дитину яку отримує позивач розмір аліментів повинен становити 1000 гривень щомісяця.

Відповідно до вимог ст.75 Сімейного Кодексу України, подружжя повинно матеріально підтримувати одне одного. В силу ст. 84 Сімейного Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.3 ст.84 Сімейного Кодексу України якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. При цьому при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з платника, суд повинен враховувати обставини передбачені ст.80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку доходу) другого і (або) у твердій грошовій сумі.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки розмір аліментів позивачем не в повній мірі обґрунтовано, то розмір аліментів на утримання дружини повинен становити 600 гривень кожного місяця. .

Керуючись ст. ст. 75,80, 180, 183 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10,11,78,209,212,214,215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Україна зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина ОЛЕКСІЯ, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06.02.2017 року на користь ОСОБА_1, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 кв.№1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Україна, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого аліменти на утримання дружини ОСОБА_1, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 кв.№1 до досягнення сином ОЛЕКСІЄМ, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до 31 березня 2019 року, аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісяця, починаючи з 06.02.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір відповідно до Закону України «Про судовий збір» у сумі 640 гривень 00 копійок.

Допустити негайне виконання рішення у межах платежу аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Т. О. Малишенко