Ухвала

іменем україни

22 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів:Євграфової Є.П., ЄвтушенкоО.І., Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 28 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25 жовтня 2007 року № 010/110/714 в розмірі 636 750 грн 22 коп. та за кредитним договором від 25 жовтня 2007 року № 010/110/715 в розмірі 106 829 грн 01 коп., як з поручителя, через неналежне виконання боржником - малим приватним підприємством «Нафтасоюз» (далі - МПП «Нафтасоюз») зобов'язань за вказаними кредитними договорами, унаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з поручителя ОСОБА_6

Заперечуючи проти позову ОСОБА_6 в серпні 2015 року звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання припиненим договору поруки № 012/110/713/1 від 25 жовтня 2007 року та додаткової угоди № 1 до нього від 02 липня 2008 року, посилаючись на те, що договір поруки припинив свою дію, оскільки кредитор у передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк не пред'явив вимоги до нього, як поручителя й просив суд позов задовольнити.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 жовтня 2015 року відмовлено в задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справахапеляційного суду Житомирської області від 28 грудня 2015 року рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 жовтня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено з інших підстав. В частині зустрічного позову рішення не оскаржувалося.

У касаційній скарзі ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» просить рішення апеляційного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 25 жовтня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та МПП «Нафтасоюз» було укладено генеральний кредитний договір № 012/110/713, за умовами якого банквідкрив позичальнику ліміт активних операцій на суму 2 500 000 грн зі строком погашення до 24 жовтня 2012 року.

В рамках генеральної кредитної угоди в цей же день були укладені кредитні договори: № 010/110/714 в розмірі 1 360 000 грн на строк до 24 жовтня 2008 року включно, зі сплатою 14,5% річних, а з 02 липня 2008 року й до повного погашення заборгованості - 17% річних;

- № 010/110/715 про надання в кредит 570 000 грн на строк до 24 жовтня 2008 року включно, зі сплатою 14,5% річних, а з 02 липня 2008 року й до повного погашення заборгованості - 17% річних.

У забезпечення умов генерального кредитного договору № 012/110/713 від 25 жовтня 2007 року був укладений договір поруки між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6№ 012/110/713/1.

02 липня 2008 року між банком та поручителем була укладена додаткова угода до договору поруки згідно якої ОСОБА_6надав згоду на збільшення відсоткової ставки за кредитними договорами № № 010/110/714, 010/110/715 від 25 жовтня 2007 року до 17% річних.

Умовами договору поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, а встановлено, що порука діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором.

31 серпня 2010 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу звернуто стягнення на майно МПП «Нафтасоюз» в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами: № 010/110/714 від 25 жовтня 2007 року на суму 1 856 209 грн 65 коп. та № 010/110/715 від 25 жовтня 2007 року на суму 311 994 грн 38 коп.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 листопада 2010 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6, ПП «Коростень-ПродПромСервіс», МПП «Нафтаресурси» про стягнення заборгованості за вищевказаними кредитними договорами.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 29 грудня 2010 року рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 листопада 2010 року скасовано в частині вимог до ПП «Коростень-ПродПромСервіс», МПП «Нафтаресурси» та провадження в справі в цій частині закрито. В іншій частині рішення залишено без змін.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 11 квітня 2011 року стягнуто з МПП «Нафтаресурси», ПП «Коростень-ПродПромСервіс», на користь банку заборгованість за кредитними договорами в розмірі 1 805 738 грн 41 коп., нараховані відсотки в розмірі 41 838 грн 44 коп.

05 серпня 2014 року позивач надіслав поручителям претензії про повернення кредитної заборгованості.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 11 листопада 2014 року частково задоволений позов ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» до ПП «Коростень-ПродПромСервіс», МПП «Нафтаресурси» про стягнення кредитної заборгованості, з яких на користь банку стягнуто в солідарному порядку 690 239 грн 32 коп.

Зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст.ст. 525, 526 ЦК України).

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Як зазначено в ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві (ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України)

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК Українипорука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року«Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про припинення поруки суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу, так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Пунктом 4.1. договору поруки № 012/110/713/1, укладеного з ОСОБА_6, передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобов'язання. Також порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вже зазначалося строк виконання основного зобов'язання за кредитними договорами № № 010/110/714, 010/110/715 від 25 жовтня 2007 року настав 24 жовтня 2008 року.

Крім того 31 серпня 2010 року приватним нотаріусом посвідчено виконавчий напис про звернення стягнення на майно МПП «Нафтасоюз» в рахунок погашення всієї заборгованості за кредитними договорами № № 010/110/714, 010/110/715 від 25 жовтня 2007 року, у зв'язку з невиконанням кредитних зобов'язань.

Також банк в червні 2010 року звернувся до суду про стягнення кредитної заборгованості з поручителів в тому числі й з ОСОБА_6, однак рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 листопада 2010 року в задоволенні позову було відмовлено, в зв'язку з тим, що покладення на останнього солідарного обов'язку погашення кредитної заборгованості є передчасним, оскільки на заставне майно боржника звернено стягнення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що зобов'язання ОСОБА_6 за договором поруки припинилися та відмовив в задоволенні позову банку, в зв'язку з тим, що кредитор пропустив строк позовної давності звернення до поручителя - ОСОБА_6, оскільки в листопаді 2010 року банку було відмовлено в задоволенні позову про стягнення заборгованості й вже після пропуску встановленого строку, а саме 05 серпня 2014 року кредитор направив поручителю вимогу - претензію про повернення кредитної заборгованості й лише в лютому 2015 року звернувся до суду.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

Апеляційним судом дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції немає, оскільки висновки суду щодо відмови в задоволенні позову, через припинення поруки зроблені вірно.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 28 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

С.О.Карпенко