АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/756/6126/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Дука В.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення частини боргу

за апеляційною скаргою суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення частини боргу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа - підприємець ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ухвала суду постановлена з порушенням нормпроцесуального права. Зокрема зазначає, що висновок суду про відмову у задоволенні заяви є необґрунтованим, оскільки такий висновок порушує права позивача, оскільки існує реальна загроза не виконання рішення суду.

Позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача у суді апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частину групи підсобних нежилих приміщень АДРЕСА_1 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 Та заборонити вчиняти дії спрямовані на відчуження та обтяження нерухомого вказаного майна.

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_2 суд першої інстанції вважав, що відсутні ризики неможливості чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Проте колегія суддів в повній мірі не може погодитись з таким висновком суду.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Проте всупереч вищевикладеного судом першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали не з'ясовано кому належить майно на яке просить накласти арешт позивач, а тому ухвала Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року підлягає скасуванню з направленням питання про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року - скасувати, питання забезпечення позову передати на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: