Справа № 466/8689/15 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/1190/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний Банк /КБ/ "Приватбанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договром, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 жовтня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний банк /КБ/ "Приватбанк" 4 279, 66 дол. США, що еквівалентно 92 509, 09 грн. заборгованості за Кредитним договром № LVH9GA00000077 від 24.04.2007 року. Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_5 в користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний банк /КБ/ "ПриватБанк" 1387,64 грн.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_6 оскаржив відповідач - ОСОБА_5. Вважає рішення суду незаконним незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права. Звертає увагу, що суд не звернув увагу на факт відсутності доказів про отримання відповідачем кредитних коштів. Окрім цього, звертає увагу, що позивачем пропущено строк позовної давності. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 18 жовтня 2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6, представника ОСОБА_5 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 24.04.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк", та відповідачем було укладено кредитний договір на суму 10300,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, сплаті винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% від суми виданого кредити у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати на термін до 23.04.2010 року та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

У порушення умов договору відповідач належним чином зобов'язання не виконував у зв'язку з чим станом на 28.09.2015 року утворилася заборгованість перед Банком у розмірі 4279,66 доларів США, яка складається з наступного:

- 3694,65 доларів США. - заборгованість за кредитом;

- 549,81 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 32,88 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 2,32 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний банк /КБ/ "Приват Банк", суд виходив з тих обставин, що відповідачем допущено порушення зобов"язань за кредитним договором щодо повернення отриманої ним суми кредитних коштів в розмірі 4279,66 доларів США.

З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. З міст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положенням ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до вимог ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Підписавши кредитний договір ОСОБА_5 погодився з усіма істотними умовами договору.

Згідно наявного розрахунку заборгованості за кредитним договором від 24.04.2007 року ОСОБА_8 отримав кредитні кошти, здійснював частково погашення заборгованості.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 неодноразово брав участь в розгляді справи в суді першої інстанції, в зв"язку з чим не був обмежений вправі звернутись до суду з заявою про застосування строків позовної давності.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Також згідно Постанови Верховного суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14 - зазначено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно ст. ст. 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Враховуючи, що така долучена до матеріалів справи ( а.с.15), тому вимога щодо стягнення грошової суми в іноземній валюті є підставною.

З врахування вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, стягнувши заборгованість за кредитним договором, оскільки відповідач допустив неналежне виконання умов кредитного договору.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк