Справа № 386/1353/15-ц
Провадження № 2/386/3/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гут Ю. О.

секретаря судового засідання Корніцької Л.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Голованівськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа - орган опіки та піклування Благовіщенської районної державної адміністрації про зміну місця проживання неповнолітньої дитини

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся з даним позовом до відповідача та третьої особи в якому вказав, що він з відповідачкою перебував в зареєстрованому шлюбі з 2008 р. по 25.12.2012р., коли шлюб між нами було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у нього з відповідачкою народився син ОСОБА_4.

Після розірвання шлюбу їх син ОСОБА_4 залишився проживати з відповідачкою в с. Грушка Ульяновського району. До березня 2015 року між ним та відповідачкою відбувалися постійні сварки через ту обставину, що відповідачка не дозволяла йому та його батькам зустрічатися з сином ОСОБА_5, незважаючи на те, що Ульяновський районний суд своїм рішенням встановив порядок моїх зустрічей з сином.

26.03.2015р. він забрав сина ОСОБА_5, коли той ішов з дитсадка, що в с. Грушка, один, без супроводу дорослих, до будинку батьків відповідачки.

Через декілька днів він повів сина ОСОБА_5 в дитячий садок, але син ОСОБА_5 категорично відмовився відвідувати Грушківський дитячий садок. До початку травня 2015р. син проживав в його будинку в АДРЕСА_1. На протязі березня-квітня 2015р. відповідачка до нього, відносно сина не дзвонила і сином не цікавилась, але разом з тим, писала скарги у відділ ДВС в Ульяновському районі, прокуратуру Ульяновського району та Кіровоградської області, в міліцію, в Ульяновську РДА.

З вказаних установ відповідачці приходили відповіді, де було вказано, що син ОСОБА_5 проживає зі мною, доглянутий і я забезпечую йому нормальні умови життя.

07.05.2015р. на вимогу відповідачки державний виконавець Кучер В. В. в присутності відповідачки, представника органів опіки та піклування, працівників міліції намагався передати відповідачці сина ОСОБА_5, однак, в зв»язку з тим, що син ОСОБА_5 категорично відмовився йти до відповідачки, син залишився зі мною, про що складено акт державного виконавця. Відповідачка звернулася до Ульяновського райсуду з позовною заявою про позбавлення мене батьківських прав та про відібрання дитини. На протязі травня-серпня 2015р. відповідачка жодного разу з сином ОСОБА_5 не зустрілась і не намагалась зустрітись з сином. Більше того, я приводив сина на зустріч з відповідачкою, що свідчить, що я не чинив жодних перешкод для зустрічі відповідачки з сином в тому, щоб син ішов проживати до відповідачки. Коли я, відповідачка та син ОСОБА_5 одного разу зустрілись в парку м. Ульяновка син категорично відмовився йти до відповідачки. Коли я з сином у сепрні 2015р. їздив на море, щоб оздоровити сина, відповідачка також там була, але зустрітися з сином не побажала.

28.08.2015р. Ульяновський районний суд виніс рішення по позову позивачки, яким позивачці в позові в частині позбавлення його батьківських прав відмовлено, а в частині відібрання в нього сина та передачі його відповідачці задоволено.

31.08.2015р. державний виконавець на виконання рішення цього суду намагався віддати сина відповідачці, але виконання не відбулося через те, що син ОСОБА_5, в присутності членів комісії і самої відповідачки, категорично не погодився іти до відповідачки, хоче відвідувати Ульяновську школу, про що складено відповідного акта.

Він пройшов з сином ОСОБА_5 медичний огляд, зібрав необхідні документи і подав заяву до Ульяновської школи, щоб син ОСОБА_5 пішов 01.09.2015р. в перший клас. Однак відповідачка обманним шляхом забрала документи і син 01.09.2015р. в школу не пішов і до цього часу не ходить, через що отримав сильну моральну травму.

Син ОСОБА_5 не бажає проживати з відповідачкою та її батьками по тій причині, що відповідачка не приділяє синові належної уваги, не займається з ним іграми, навчанням, не відвідує з ним кіно, цирк, стадіони, ігрові майданчики. Батьки відповідачки також взагалі не цікавляться онуком.

Він за період з березня 2015р. постійно грав з сином в парку, на стадіоні, відвідував ігрові майданчики, їздили на море. Його батьки та його менший брат ОСОБА_6 також постійно приділяють синові ОСОБА_7 своєму племіннику та онуку багато уваги, піклуються про нього, ОСОБА_4 постійно відчуває наше піклування, любов і увагу.

Він вважає, що, враховуючи вище викладене, і виключно в інтересах сина ОСОБА_5, необхідно визначити місце проживання сина біля нього. Для його нормального проживання, виховання, навчання, дозвілля у нього є необхідні умови.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав суду пояснення у відповідності до позовної заяви.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити, оскільки для цього існують всі підстави.

Відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що місце проживання дитини визначено за нею відповідно до рішенням Ульяновського районного суду Позивач 25 березня 2015 року забрав дитину з дитячого садка та з тих пір всіляко перешкоджає їй повернути сина до неї, тим самим не виконує вказане рішення суду. В подальшому між ними було досягнуто домовленості, про те, що вона відводить дитину до школи, а позивач забирає, однак вказана домовленість не виконувалась. У вересні 2015 року вона змінила своє місце проживання, з причин чого дитина змінала теж місце проживання. В подальшому позивач викрав дитину, яка проживає з ним. Побачень та спілкувань позивач їй з дитиною не надає. Вона зверталась до державної виконавчої служби з вимогою про відібрання дитини, однак під час виїздів дитина не була відібрана, в тому числі у її присутності, тих підстав, що нібито дитина не хотіла йти до неї.

Представник третьої особи, органу опіки та піклування Благовіщенської районної державної адміністрації, в судовому засіданні проти позову заперечив та суду пояснив, що дитину від позивача вилучати їздив декілька разів, однак оскільки у дитини від даної дії був стрес то вона ні докого не пішла та втекла. Зазначив, що під час перебування у позивача разом з відповідачкою, тій ніхто не надав можливості поспілкуватись з дитиною тобто позивач та його батьки. Вказав, що був випадок, коли по приїзді до позивача з метою відібрання дитини, той їм не відчиняв двері. В подальшому представником подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказав, що він працює начальником Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби. В 2015 році до відділу надійшов виконавчий лист про зміну місця проживання дитини від ОСОБА_1 до ОСОБА_3

ОСОБА_4 пообіцяв передати дитину ОСОБА_3, однак її тій не передав. Виїздів до ОСОБА_1 з даного приводу було здійснено декілька. ОСОБА_1 тримав дитину на руках, словесно давав згоду на передачу дитини ОСОБА_3, однак коли та хотіла взяти у нього дитину то її тій не віддавав, посилаючись на те, що дитина не хоче до матері. Був випадок коли під час чергового виїзду для виконання рішення суду про відібрання дитини, ОСОБА_1 не допускав на територію домоволодіння.

За вказані порушення на ОСОБА_1 було двічі накладено стягнення у вигляді накладення штрафу, про що винесені відповідні постанови.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували між собою шлюб 05.10.2007 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №59, який між ними було розірвано у відповідності до рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 25.12.2012 року. (а/с.188-190 т.1).

У шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 році народився син ОСОБА_4 (а/с.15 т.1).

25.12.2012 року у відповідності до рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 25% відсотків від усіх видів заробітку та доходу.

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 27.09.2013 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання його матері ОСОБА_3. (а/с.191-192 т.1).

26.03.2015р. позивач забрав сина ОСОБА_5, коли той ішов з дитсадка та залишив проживати того в себе в дома.

Відповідно до акту державного виконавця від 07.05.2015 року на виконання виконавчого листа виданного Ульяновським районним судом Кіровоградської області у цивільній справі на підставі рішення суду від 27.09.2013 року , про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 рішення суду не виконано, з причин відмови малолітнього іти до матері (а/с.10 т.1).

Згідно до рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28.08.2015 року слідує, що судом вирішено відібрати дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження від батька ОСОБА_1 і повернути дитину матері ОСОБА_3 (а/с.12-14 т.1).

На виконання рішення суду від 28.08.2015 року про відібрання дитини та повернення її матері був виданий виконавчий лист. (а/с.116-117 т.2).

Згідно до акту державного виконавця від 05.11.2015 року рішення суду не виконано. Зазначено, що ОСОБА_1 передасть малолітнього ОСОБА_4 матері ОСОБА_3 07.11.2015 року. (а/с.121 т.2).

ВІдповідно до акту державного виконавця від 31.08.2015 року на виконання виконавчого листа виданного Ульяновським районним судом Кіровоградської області у цивільній справі на підставі рішення суду від 28.08.2015 року , про відібрання дитини та повернення її матері рішення суду не виконано, з причин категоричної відмови малолітнього іти до матері (а/с.11 т.1).

У відповідності до постанови про відкриття виконавчого провадження ВН №49138854 від 27.10.2015 року, винесеної державним виконавцем ВДВС Ульяновського РУЮ, за виконавчим листом, державним виконавцем постановлено боржнику (ОСОБА_1.) добровільно його виконати негайно. (а/с.119 т.2).

30.10.2015 року державним виконавцем здійснено виклик ОСОБА_1 бути присутнім 05.11.2015 року, о 11 годині за адресою АДРЕСА_1, для проведення виконавчих дій, про відібрання дитини та повернення її матері. (а/с.120 т.2).

Згідно до акту державного виконавця від 05.11.2015 року рішення суду не виконано. Зазначено, що ОСОБА_1 передасть малолітнього ОСОБА_4 матері ОСОБА_3 07.11.2015 року. (а/с.121 т.2).

Відповідно до пояснення ОСОБА_3 начальнику ВДВС Ульяновського РУЮ, ОСОБА_1 07.11.2015 року дитину їй не передано. (а/с.122 т.2).

11.11.2015 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 в розмірі 170 грн., за невиконання рішення суду. (а/с.123 т.2).

13.11.2015 року державним виконавцем здійснено виклик ОСОБА_1 бути присутнім 18.11.2015 року, о 11 годині за адресою АДРЕСА_1, для проведення виконавчих дій про відібрання дитини та повернення її матері. (а/с.124 т.2).

Згідно до акту державного виконавця від 13.11.2015 року рішення суду не виконано, з причин відсутності боржника за адресою його проживання. (а/с.125 т.2).

18.11.2015 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 в розмірі 340 грн., за повторне невиконання рішення суду. (а/с.127 т.2).

У відповідності до висновку органу опіки піклувавння Благовіщенської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 03.09.2016 року, про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_1 слідує, що ОСОБА_1 не надано відомостей щодо самостійного доходу., що згідно до п.72 Постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року, місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу. Має заборгованість по сплаті аліментів, в 2015-2016 навчальних роках батьком порушені законні права та інтереси в частині здобуття освіти та сформоване негативне ставлення дитини до матері, хоча дитина має привязаність до батька, до членів родині по лінії батька, але емоційний рівень звязку між членами сімї низький, рекомендовано залишити місце проживання малолітньої дитини з матірю, та визначити час для спілкування з батьком. (а/с.248-249 т.1).

Судом встановлено, що після розлучення сторін у 2012 році їх малолітній син став проживати з відповідачкою, які почали проживати окремо від відповідача.

За відсутності дійти згоди щодо визначення місця проживання дитини, його було визначено за рішенням суду, яке прийнято у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1

Вказане рішення сторонами не оскаржувалось.

З підстав того, що ОСОБА_1 самовільно змінив місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 в березні 2015 року, ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про відібрання дитини. Рішенням суду вирішено відібрати дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження від батька ОСОБА_1 і повернути дитину матері ОСОБА_3.

Вказане рішення сторонами не оскаржувалось.

В судовому засіданні встановлено, що вказані вище судові рішення належним чином не виконувались.

Таким чином ОСОБА_1 всупереч прийнятим судом рішень, щодо визначення місця проживання малолітнього сина та відібрання дитини та повернення її матері вказаних судових рішень в добровільному поряку не виконував, з підстав чого ОСОБА_3 вимушена була звернутись до відповідного на те органу - відділу ДВС Ульяновського РУЮ, про примусове виконання рішення суду. Шляхом виїзду до місця проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 вказане рішення виконати не виявилось можливим з підстав протиправної умисної поведінки ОСОБА_1, оскільки ним створювались формальні умови, щодо його неможливості виконання - предача дитини в інший день, відсутність боржника за місцем проживання.

З врахуванням того, що прийняті судові рішення, а саме рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 27.09.2013 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання його матері ОСОБА_3 та рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28.08.2015 року за яким вирішено відібрати дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження від батька ОСОБА_1 і повернути дитину матері ОСОБА_10, ніким зі сторін не оскаржені, вступили в закону силу, а тому повинні виконуватись сторонами належним чином.

Як позивач так і відповідач мають постійне місце проживання та роботи та зайнятості. (а/с. 120,140, 81,115,116).

Відповідачем надано суду докази про її доходи та заробіток. (а/с.115 т.1).

Позивачем доказів про його доходи та заробіток суду не подано.

Таким чином в судовому засіданні сторони не заперечили, що вказані вище судові рішення належним чином не виконувались.

У відповідності з висновком органу опіки піклувавння Благовіщенсчької районної державної адміністрації Кіровоградської області від 03.09.2016 року, про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_1 вбачається, що рекомендовано залишити місце проживання малолітньої дитини з матірю, та визначити час для спілкування з батьком.

Згідно Принципу 6 Декларації прав дитини (резолюція 1386 (ХІІ) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року), малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена із своєю матір»ю.

Згідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до вимог ст..57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Суд критично відноситься до посилань позивача, щодо прихильності сина, бажання проживати з батьком, а не з матірю, з підстав того, що той являється малолітнім. Позивач створює умови відповідачці та представникам влади, за яких малолітня дитина перебуває в стресовому стані, що в свою чергу негативно позначається на його психічному стані.

Суд не мав права зясувати у малолітнього ОСОБА_4, з ким він бажає проживати, оскільки тому не виповнилось 10 років.

Таким чином позивач не надав суду належних та допустимих доказів щодо виключних обставини, про зміну місця проживання спільного сина, за яких малолітня дитина могла б бути розлучена із своєю матір»ю.

Судови витрати по справі віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 57,59, 60,61, 88, 209, 212-215,218, Цивільного процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа - орган опіки та піклування Благовіщенської районної державної адміністрації, про зміну місця проживання неповнолітньої дитини - залишити без задоволення.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення рішення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини, в той же строк з моменту виготовлення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення судом виготовлено 20.09.2017 року.

Суддя: Гут Ю. О.