Ухвала

іменем україни

22 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області, Управління Держгеокадастру Васильківського району Київської області, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Путрівської сільської ради, державних актів на право приватної власності на земельну ділянку, свідоцтв про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на спадкове майно, встановлення порядку користування спадковим будинком, визнання права власності на земельну ділянку та зобов'язання вчинити дії та за позовом ОСОБА_7 до Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області, Управління Держгеокадастру у Василькіському районі Київської області, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області, державних актів на право приватної власності на земельну ділянку, свідоцтв про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на спадкове майно, встановлення порядку користування спадковим будинком, визнання права власності на земельну ділянку, та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду і зазначеним вище позовом, у якому з урахуванням уточнень просили:

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частини, а за ОСОБА_4 - право власності на 1/16 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових надвірних будівель та споруд АДРЕСА_1, загальною площею 65,8 кв. м, житловою 42, 5 кв. м, у порядку спадкування після померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_8 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_9 відповідно;

- встановити порядок користування домоволодінням АДРЕСА_1 за вказаною вище адресою, виділивши ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житлову кімнату 1-6 загальною площею 11 кв. м, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - житлові кімнати 1-3, 1-4 та 1-5 площею 15,2 кв. м, нежитлові приміщення домоволодіння: кухню 1-1 площею 8,1 кв. м, коридор 1-2 площею 15,2 кв. м, літню кухню літ. Б, погріб літ. В, сарай літ. Г, огорожу літ. О залишити у загальному користуванні всіх співвласників, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,319 га по АДРЕСА_1 шляхом визнання недійсним та скасування рішення виконкому Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області від 10 травня 1999 року № 24 у частині передачі у приватну власність ділянки площею 0,319 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_1, визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності па землю серії НОМЕР_1, виданого на ім'я ОСОБА_10 22 липня 1999 року, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частини земельної ділянки площею 0,319 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку (0,250 га) та ведення особистого підсобного господарства (0,069 га) по АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_6 Васильківською районною державною нотаріальною конторою 07 грудня 2004 року та зареєстрованого у реєстрі за № 2-8459, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частини земельної ділянки площею 0,319 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку (0,250 га) та ведення особистого підсобного господарства (0,069 га) по АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_5 Васильківською районною державною нотаріальною конторою 07 грудня 2004 року та зареєстрованого у реєстрі за № 2-8468, визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, виданого 25 травня 2005 року на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за вказаною вище адресою, кадастровий номер НОМЕР_2 по Ѕ частини кожній, визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого 25 травня 2005 року на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,069 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_5 по 1/2 частини кожній;

- зобов'язати управління Державної реєстрації Головною територіального управління юстиції у Київській області скасувати державну реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки від 25 травня 2005 року серії НОМЕР_6 та НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відповідно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зобов'язати управління Держгеокадастру у Васильківському районі вилучити з Державного геокадастру України дані про земельні ділянки площею 0,250 га (кадастровий номер НОМЕР_7) та площею 0,069 га (кадастровий помер НОМЕР_8)

Третьою особою з самостійними вимогами ОСОБА_7 було подано позов, у якому вона просила визнати за нею право власності на 1/16 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових надвірних будівель та споруд АДРЕСА_1 загальною площею 65,8 кв. м, житловою 42,5 кв. м у порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_9, встановити порядок користування домоволодінням аналогічно з вимогами ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за законом після смерті 16 березня 2011 року ОСОБА_9 на 1/16 частини житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових надвірних будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1, загальною площею 65,8 кв. м, житловою - 42,5 кв. м, визнано за ОСОБА_7 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_9 на 1/16 частини житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових надвірних будівель по АДРЕСА_1, загальною площею 65,8 кв. м, житловою - 42,5 кв. м. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким вирішенням спору, представник ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 - ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 червня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 - ОСОБА_11 визнано неподаною та повернуто з підстав, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу ОСОБА_11, подану в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, визнаючи її неподаною та повертаючи, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявникам необхідно було доплатити судовий збір за її подання, однак у наданий строк недоліки не усунуто.

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Апеляційна скарга за формою й змістом повинна відповідати вимогам ст. 295 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні апеляційної скарги на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2016 року позивачами недоплачено судовий збір у розмірі 3 214 грн 64 коп. відповідно вимог п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції від 22 травня 2015 року та не надано довіреності представника на ведення справи.

Ухвалою судді від 17 червня 2016 року скаргу залишено без руху та надано п'ятиденний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

Також убачається, що 29 червня 2016 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_11 подав до апеляційного суду квитанцію про доплату судового збору в сумі 1 338 грн 92 коп., яку здійснила лише позивач ОСОБА_3, а оскільки інші заявники судовий збір не сплатили, просив вважати апеляційну скаргу поданою лише від імені ОСОБА_3

Крім того, додав оригінал договору про надання правової допомоги від 07 червня 2016 року № 07/06/2016 року разом із копією витягу з Реєстру адвокатів України та нотаріально засвідчену копію доручення від імені ОСОБА_3

Незважаючи на це, 30 червня 2016 року апеляційний суд, пославшись на те, що апеляційну скаргу не може бути роз'єднано, дійшов висновку про те, що недоліки, викладені в ухвалі про залишення без руху від 17 червня 2016 року, не були усунуті, визнав її неподаною та повернув.

При цьому, не звернув уваги на те, що ОСОБА_3 виконала вимоги ухвали від 17 червня 2016 року, повністю сплатила судовий збір за подачу апеляційної скарги з урахуванням заявлених нею 7 вимог немайнового характеру у розмірі 1 875 грн 72 коп.

Таким чином, суд апеляційної інстанцій дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги, поданої в інтересах ОСОБА_3, чим позбавив її права на апеляційне оскарження судового рішення, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це є порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 червня 2016 року скасувати, справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П.Штелик