Справа № 444/2509/16-ц
Провадження № 2/444/121/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

при секретарі Мамедовій Г.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із позовомдо ОСОБА_3 сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24 травня 1987 року померла її мати ОСОБА_4.

Стверджує, що за життя її матірю був складений заповіт, яким вона заповіла їй житловий будинок за адресою: Львівська обл., Жовківський район, с. Малехів, вул. Космонавтів, 84.

Вважає, що оскільки на час відкриття спадщини проживала у даному будинку та фактично вступила в управління та володіння ним,а тому прийняла спадщину.

11.06.2016 року позивач звернулася до ОСОБА_3 сільської ради із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Малехів, вул. Дорошенка, 84 (колишня назва вулиці Космонавтів).

Однак внаслідок того, що ОСОБА_4 за життя не здійснила державної реєстрації житлового будинку та не отримала на нього правовстановлюючого документу, то виконавчий комітет ОСОБА_3 сільської ради керуючись п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5, повідомив її про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на будинок

Стверджує, що територіальна громада села Малехів в особі ОСОБА_3 сільської ради в свою чергу є належним відповідачем у даній справі, оскільки це єдиний орган місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 143 Конституції України, ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Враховуючи вищенаведене просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Дорошенка, 84 в селі Малехів, Жовківського району, Львівської області.

Позивач в судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак її представник за довіреність ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просять задоволити. Додатково пояснив, що позивач зверталася до приватного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Жовківського району Львівської області в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Однак надіслали до суду лист у якому просять справу розглядати без участі представників сільської ради, позовні вимоги визнали.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З копії свідоцтва про смерть серії I-CГ № 406110, виданого повторно 04.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиці у Львівській області вбачається, що ОСОБА_4 померла 24.05.1987 року.

Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_4 померла 24.05.1987 року, тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Довідками за вих. № 4372 від 28.12.2016 року та вих. № 219 від 30.01.2017 року Обласного комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" стверджується, що згідно архівних даних станом на 29.12.2012 року право власності на будинок, що знаходиться за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Малехів, вул. Дорошенка, 84 в бюро не реєструвалось.

Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні)житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди,прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року.

Згідно Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них..., який затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства 13.06.2012 N 304, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Так, ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину (не включаючи предметів звичайної домашньої обстановки) одній або кільком особам, як тим, що входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим організаціям.

З копії заповіту та його дублікату, що посвідчений 27.12.1982 року вбачається, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіла житловий будинок, що знаходиться в с. Малехів по вулиці Космонавтів № 84, Нестерівського району Львівської області ОСОБА_2, тобто позивачці.

Як вбачається з довідки № 1578/02-19 від 16.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Жовківського району Львівської області, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради житловому будинку, спадкоємцем якого є ОСОБА_2 змінено стару адресу: вул. Космонавтів, 84, м. Дубляни, Жовківського району Львівської області на нову адресу: вул. Дорошенка, 84, с. Малехів, Жовківського району Львівської області.

Суд вважає, що в даній довідці допущено описку, а правильною старою адресою будинку слід вважати вул. Космонавтів, 84, с. Малехів, Жовківського району Львівської області, а не м. Дубляни, як вказано в довідці.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст.525 зазначеного кодексу визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Так, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ОСОБА_1 народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

З будинкової книги вбачається, що позивач ОСОБА_2 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 ( переіменована на Дорошенка) в с. Малехів Жовківського району Львівської області на день смерті ОСОБА_4 і надалі позивач продовжує проживати в даному будинку, що стверджується довідкою з місця проживання та склад сімї № 1581 від 17.11.2016 року, виданої ОСОБА_3 сільською радою Жовківського району Львівської області.

Оскільки позивач спільно проживала з ОСОБА_4, вела спільне господарство і як стверджують в позові, фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, а тому відповідно до положень ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року вважається такою, що прийняли спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4.

Статтею 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст.3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Позивачі звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус їм відмовила у видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Отже, оскільки ОСОБА_4, що померла 24.05.1987 року, належав будинок № 48 в с. Малехів по вулиці Космонавтів, яка в подальшому переіменована на вулицю Дорошенка, Жовківського району Львівської області, і даний будинок остання заповіла позивачці, яка прийняла спадщину після смерті заповідача, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В

Позов задоволити.

Визнати право власності за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими та надвірними будівлями та спорудами по вулиці Дорошенка, 84 в с. Малехів, Жовківського району Львівської області після смерті ОСОБА_4, яка померла 24.05. 1987 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Зеліско Р. Й.