Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів : Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання : Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Гощанського районного суду від 25 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про усунення перешкод в користуванні майном,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 25 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про усунення перешкод в користуванні майном задоволено частково.

Припинено договір іпотеки, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» 08 квітня 2008 року, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Гощанського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_2 зареєстрованим № 418, який укладений на забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_3 за кредитним договором № ROG0G від 08 квітня 2008 року.

Знято заборону відчуження з житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 125,40 кв. м, житловою площею 70,40 кв. м, розташованого по вул. Микулинська, 7 в с. Тучин Гощанського району Рівненської області, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно та технічний паспорт на житловий будинок, видані на його ім'я.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на його незаконність, оскільки судом не враховано, що згідно наказу №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, визначено вичерпний перелік підстав відповідно до яких нотаріус знімає заборону відчуження. Зазначеним Порядком та Законом України «Про нотаріат» не передбачено умов зобовязання нотаріуса судом, знімати заборону, так як для цього необхідні підстави, перелік яких є вичерпним.

Судом не враховано, що ст. 17 Закону «Про іпотеку» не передбачено припинення іпотеки з підстав смерті основного позичальника.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги щодо визнання договору іпотеки припиненим та зняття заборони з предмету іпотеки, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 1 ст. 608 ЦК України, ч. 4 ст. 3 та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» та виходив із того, що відповідачем не надано будь-яких доказів з приводу переходу прав та обовязків за основним зобовязанням після смерті позичальника ОСОБА_3 до інших осіб, зокрема до його спадкоємців і що відповідач предявляв будь-які вимоги до них. Крім того, вказував, що позовні вимоги щодо витребування від відповідача правовстановлюючих документів є похідними від позовної вимоги про визнання іпотеки припиненою.

Проте з таким висновком суду погодитись повністю колегія суддів не може.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 5 ст. 3 вказаного Закону іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п. 5 ст. 1219, ст. 1282 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

З урахуванням вказаних положень, колегія суддів приходить до висновку, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13.

З матеріалів справи вбачається, що 08 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальником ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № ROG0G, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 56500 грн. у вигляді не відновлювальної лінії.

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 08 квітня 2008 року укладено договір іпотеки нерухомого майна, предметом якого є належний йому на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 125,40 кв. м, житловою площею 70,40 кв. м, що знаходиться в с. Тучин Гощанського району Рівненської області по Микулинська, 7.

18 грудня 2011 року позичальник ОСОБА_3 помер.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що відомості про наявність спадкоємців померлого ОСОБА_3 та те чи вони прийняли спадщину в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини відсутні.

Таким чином, будь-яких доказів проте, що відбулась заміна боржника у зобовязанні апеляційним судом не встановлено і таких доказів позивачем суду не надано.

Враховуючи наведене апеляційний суд дійшов висновку, що підстави для припинення договору іпотеки у звязку зі смертю боржника відсутні. Відсутні підстави і для зняття заборони відчуження з іпотечного майна. Оскільки ця вимога є похідною від визнання договору іпотеки припиненим.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, ст..523, 608 ЦК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Гощанського районного суду від 25 грудня 2015 року в частині задоволениих позовних вимог ОСОБА_4 щодо припинення договору іпотеки та зняття заборони відчуження житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: с. Тучин, вул. Микулинська, 7, Гощанського р-ну, Рівненської обл., що належить йому на праві приватної власності скасувати.

В задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В решті оскаржуване рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий :

Судді: