Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2249/17
Провадження №: 2/332/1019/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 р. Заводський районний суд м.Запорожжя у складі:

головуючого судді Сінєльнік Р.В.
при секретаріВасильченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей: на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Через канцелярію Заводського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_3 надала уточнений позов, в якому просить стягнути аліменти на утримання дітей: на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 15/100 частини доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 15/100 частини доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2003 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають разом з позивачкою та находиться на повному її утриманні. Відповідач працює ПрАТ «Дніпроспецсталь», коштів на утримання дітей не надає. Стан здоров'я і матеріальний стан відповідача дозволяє йому виділяти кошти на утримання дітей, інших неповнолітніх дітей та утриманців не має, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти керуючись ст.ст.84,180, 181, 183 СК України.

Сторони надали суду письмові заяви в яких просили справу розглядати за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач був згоден на сплату аліментів. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 (а.с. 4) та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 (а.с.5), які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач працює ПрАТ «Дніпроспецсталь», коштів на утримання дітей не надає. Стан здоров'я і матеріальний стан відповідача дозволяє йому виділяти кошти на утримання дітей, інших неповнолітніх дітей та утриманців не має.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

З урахуванням зазначених обставин, інтересів дітей, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у статті 7 СК України, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позов є законним та підлягає задоволенню. Так, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, визначивши їх у розмірі по 15/100 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Окрім того, згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.180, 182, 184 СК України, ст.ст.57-60, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, аліменти у розмірі 15/100 частини від усіх видів його заробітку (доходів) але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи стягувати з 19.08.2017 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_4, аліменти у розмірі 15/100 частини від усіх видів його заробітку (доходів) але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи стягувати з 19.08.2017 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. в дохід держави.

Допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, без участі яких постановлено рішення, в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.В.Сінєльнік