АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №635/5977/16-ц Головуючий І інстанції: Полєхін А.Ю.
Провадження №22-ц-/790/2116/17 Доповідач: Кіпенко І.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Кіпенка І.С.,

суддів колегії - Кружиліної О.А., Шаповал Н.М.,

за участі секретаря - Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Палєва Олена Миколаївна про припинення договору іпотеки та зняття заборони відчуження нежилих приміщень, -

встановила:

04 серпня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Палєва О.М., просив припинити іпотеку нежилих приміщень магазинів №37 та №44 за адресою: АДРЕСА_1 за іпотечним договором від 08 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М. та зареєстрованого у реєстрі за №5152, зняти заборону відчуження зазначених нежилих приміщень магазинів та виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження цього майна іпотекою.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 28 грудня 2007 року між ним, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір позики грошей, за яким ОСОБА_4 надав ОСОБА_3 та ОСОБА_6 138 720 грн. строком до 28 грудня 2008 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, предметом якого є нежилі приміщення магазинів №37 та №44 за адресою: АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М.

В обумовлений договором позики строк, позивач не виконав свої зобов'язання, щодо повернення грошових коштів, у зв'язку з чим ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики.

На теперішній час ОСОБА_3 не має перед ОСОБА_4 будь-яких невиконаних грошових зобов'язань, невиконаних судових рішень або не закінчених виконавчих проваджень. Позивачем повністю виконані зобов'язання за договором позики грошей від 28 грудня 2007 року.

ОСОБА_3, з метою зняття заборони відчуження з належних йому приміщень магазинів, звернувся до нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Палєвої О.М., проте заборона відчуження предмета іпотеки нотаріусом не знята, оскільки позивачем не надані безспірні докази виконання основного зобов'язання.

У судовому засіданні першої інстанції справу розглянуто за відсутності сторін.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2017 року в задоволення позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, не відповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Інші особи які приймали участь у розгляді справи рішення суду не оскаржили.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції судова колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2007 року ОСОБА_4 передав у спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 138720 гривень, а останні зобов'язалися повернути ОСОБА_4 зазначену суму частинами у визначені договором порядку та строки, але не пізніше 28 січня 2008 року, на підтвердження чого у відповідності із нормою ч.1 ст.1047 ЦК України між ними в той же день в письмовій формі був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М. за реєстровим № 5150 /а.с. 6/.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 отримали надану їм в позику зазначену в договорі грошову суму в повному обсязі, ще до підписання договору, що підтверджується змістом п.2 договору позики від 28 грудня 2007 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, предметом якого є нежилі приміщення магазинів №37 та №44 за адресою: АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М.

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека (ч.1 ст.575 ЦК України).

Відповідно до ст.17 ЗУ "Про іпотеку" яка кореспондується з положеннями частини першої статті 593 ЦК України, іпотека припиняється у таких випадках:

- припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

- реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

- набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки;

- визнання іпотечного договору недійсним;

- знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не - відновив її, з інших підстав, передбачених цим Законом.

Позовні вимоги ОСОБА_3 щодо припинення дії договору іпотеки ґрунтуються на повному виконані зобов'язання за договором позики грошей від 28 грудня 2007 року.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п'ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що судовим розглядом встановлено, що у боржників досі є та тривають боргові зобов'язання з повернення позичених коштів ОСОБА_4, які станом на момент складання та подання вказаної вище вимоги складали 1 422 503 грн. 20 коп.

Наявність невиконаних зобов'язань за договором позики грошей від 28 грудня 2007 року підтвердив у судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги про припинення договору іпотеки, що ґрунтуються на стоках встановлених для договору поруки, - безпідставні.

Розглядаючи такі позови, потрібно враховувати, що норми ст. 559 ЦК щодо припинення поруки не поширюються на відносини майнової поруки, оскільки іпотека за правовою природою є заставою, та регулюється нормами § 6 (статті 572-593) глави 49 ЦК та спеціальним законом. Підстави припинення іпотеки, істотні умови договору іпотеки й порядок внесення змін і доповнень до іпотечного договору регулюється статтями 17, 18, 19 Закону № 898-ІV. Такий висновок зроблений суддями Судової палати у господарських справах Верховного Суду України за результатами розгляду справи № 3-44гс12, в якій зазначено, що касаційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування ст. 559 ЦК до договору іпотеки та припинення договору іпотеки за ст. 17 Закону № 898-ІV.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції повно та правильно з'ясував характер спірних правовідносин, правильно застосував норми матеріального права, що підлягали застосуванню, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки і не дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені в рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Суд дав належну оцінку всім наявним у справі доказам, та навів у рішенні мотиви спростування кожного з доводів, які наводилися.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 322, 324, 325 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: І.С. Кіпенко

Судді :

О.А. Кружиліна

Н.М. Шаповал