Справа №717/1926/16-ц
02 березня 2017 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Туржанського В.В.
при секретарі: Тихоненко І.В.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Кельменці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився.
Представник позивача в судове засідання не зявився. В поданому до суду клопотанні представник позивача просить розглянути справу без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів.
Судом встановлено, що між ПАТ КБ „ПриватБанк та відповідачем ОСОБА_3 04 березня 2011 року був укладений кредитний договір. Згідно даного договору відповідач ОСОБА_3 в період з 12 липня по 31 липня 2012 року отримав кредит в розмірі 2983 гривні 20 копійок зі сплатою відсотків у розмірі 2,5% на місяць. Картка якою користувався ОСОБА_3. визначена позивачем як „Універсальна , 55 днів пільгового періоду. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідач зобовязався щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором. Сторонами було визначено, що сплата відсотків здійснюється щомісяця до 25 числа. Розмір щомісячних платежів визначено сторонами як 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості.
Згідно до п. 2.1.1.12.6.1. Умов і правил надання банківських послуг клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як Пеня =пеня (1) + пеня (2). Пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/ 30 нараховується за кожен день прострочки кредиту. Пеня (2) = 1% від заборгованості , нараховується один раз на місяць, при наявності прострочки по процентам 5 і більше днів.
Відповідач ОСОБА_3 не виконав свої зобовязання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернув позивачу основний борг в сумі 1245 гривень 01 копійка, а також прострочив заборгованість по відсотках. Відповідно до умов договору відповідачу нараховані штрафи та пеня.
Згідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь якому із грошових зобовязань передбачених дійсним договором більш, ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку судовий штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобовязань за цим договором, порушив свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором.
Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
З розрахунку заборгованості станом на 31 серпня 2016 року, який наданий банком, вбачається, що з 1 вересня 2014 року процентна ставка була збільшена до 34,8 відсотка, з 1 квітня 2015 року до 43,2 відсотка річних.
У пункті 1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною укладеного між сторонами кредитного договору, зазначено, що банк має право в односторонньому порядку змінювати тарифи.
1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;
2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;
3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.
У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.
Враховуючи наведене, суд вважає, що у даному випадку умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У абзаці 1 пункту 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин судам роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі ст. 1056-1 ЦК України у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку, яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.
У абзаці 3, 4 пункту 28 вказаної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року судам роз'яснено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог ст. ст. 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.
Згідно пункту 2.1.1.5.4 Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний при незгоді із змінами правил і/або тарифів надати банку письмову заяву про розірвання договору і погасити виниклу перед банком заборгованість.
Таким чином, в даному випадку позичальник позбавлений права не погодитися на зміну умов договору, і у випадку незгоди із запропонованими змінами зобовязаний ініціювати розірвання договору.
Отже, така умова договору про право банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно до ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.
Визначаючи розмір заборгованості відповідача по відсотках, суд вважає за необхідне застосувати відсоткову ставку в розмірі 30 відсотків річних як таку, що була встановлена на момент отримання відповідачем коштів за допомогою кредитної картки „Універсальна,55 днів пільгового періоду. Таким чином, заборгованість відповідача по відсотках, з урахуванням отриманих ним сум, за період з 26 листопада 2013 року, тобто з дати станом на яку у відповідача не було простроченої заборгованості, по 31 серпня 2016 року складає 1050 гривень 28 копійок згідно наступного розрахунку: 1253 гривні 54 копійки (сума боргу на яку нараховуються відсотки) Х 20 днів (період з 26.11.2013 року по 15.12.2013 року) Х 30% річних / 360 днів = 20 гривень 89 копійок. 1245 гривень 01 копійка (сума боргу на яку нараховуються відсотки) Х 32 місяці (період з 15.12.2013 року по 15.08.2016 року) Х 2,5% в місяць = 996 гривень. 1245 гривень 01 копійка (сума боргу на яку нараховуються відсотки) Х 16 днів (період з 16 по 31 серпня 2016 року) Х 30% річних / 360 днів = 16 гривень 60 копійок. До цієї суми додаємо 56 гривень 52 копійок як суму заборгованості по відсотках яка існувала станом на 26 листопада 2013 року. Від визначеної суми заборгованості віднімаємо 29 гривень 73 копійки, як суму яку відповідач сплатив з 26 листопада 2013 року в рахунок погашення відсотків. Таким чином, сума заборгованості по відсотках складає 1050 гривень 28 копійок.
Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
За правилами ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання.
Тобто, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.
Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку судовий штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
Таким чином 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів складає 113 гривень 43 копійки.
Пеня ж, в свою чергу, відповідно до п. 2.1.1.12.6.1. Умов і правил надання банківських послуг розраховується Пеня =пеня (1) + пеня (2). Пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/ 30 нараховується за кожен день прострочки кредиту. Пеня (2) = 1% від заборгованості , нараховується один раз на місяць, при наявності прострочки по процентам 5 і більше днів.
Таким чином, сума пені рівна сумі відсотків + 33% від суми заборгованості (по 1% від заборгованості за кожен місяць наявності прострочки), що складає 1023 гривні 49 копійки + (1245,01 Х 0,33) = 1461 гривня 13 копійок. Таким чином, сума пені становить 1461 гривня 13 копійок.
Суд вважає, що у клопотанні відповідача про зменшення суми пені слід відмовити. Зокрема сума пені є співрозмірна із сумою основного зобовязання. Оцінюючи розмір пені суд також враховує тривалість порушення виконання зобовязання.
Суд відхиляє як доказ встановлення сторонами пені за договором у іншому розмірі витяг з тарифів по картках „Універсальна ,„Універсальна Contract і „Універсальна ГОЛД , „Універсальна , 30 днів пільгового періоду, „Універсальна , 55 днів пільгового періоду. Зокрема, у такому витязі не зазначено на підставі якого документу визначено розмір пені. Такий витяг в частині визначення розміру пені суперечить витягу з Умов і правил надання банківських послуг.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За правилами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
У анкеті - заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка підписана відповідачем зазначено, що останній згідний з тим, що ця заява разом із памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг.
Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості слід задовольнити частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача борг в сумі 4316 гривень 27 копійок, в тому числі: основний борг в сумі 1245 гривень 01 копійка, заборгованість по відсотках в сумі 1023 гривні 49 копійок, штрафи нараховані відповідачу відповідно до умов договору: 500 гривень штрафу (фіксована частина), 113 гривень 43 копійки штраф (процентна складова пропорційно до розміру позовних вимог, які підлягають до задоволення) та пеню за несвоєчасність виконанням зобовязань по договору в сумі 1434 гривні 34 копійки.
Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 304 гривні 09 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст.3,8,10, 11,15, 60, 79, 88, 212- 216 ЦПК України, суд, -
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПРИВАТБАНК до ОСОБА_3 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПРИВАТБАНК 4371 (чотири тисячі триста сімдесят одну) гривню 18 (вісімнадцять) копійок заборгованості за кредитним договором та 304 (триста чотири) гривні 09 (девять) копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кельменецький районний суд. Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Це заочне рішення може бути переглянуте Кельменецьким районним судом Чернівецької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: