_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1469/17
Провадження № 2/520/6549/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2017 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам і неустойки за прострочення сплати аліментів,

Встановив:

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її - ОСОБА_1 - користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей в загальній сумі 60263,89 грн за період з грудня місяця 2011 року по листопада 2016 року і неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 14992,87 грн. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач до суду після перерви двічі не з'явився, про час і місце слухання справи сповіщений у відповідності до вимог закону. За телефоном повідомив, що зайнятий на роботі і не має можливості прийти до суду. В минулих судових засіданнях позов ОСОБА_1 відповідач не визнав і доводив, що аліменти на утримання дітей відраховуються з його заробітної плати.

Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2003 року по 2010 рік, від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, 2004 року народження, ОСОБА_4, 2008 року народження, ОСОБА_5, 2010 року народження. Після розірвання шлюбу діти проживають з матір'ю. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 12 серпня 2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 2004 року народження в розмірі 500 грн щомісяця, починаючи з 25.03.2011 року до досягнення дитиною повноліття, на утримання доньки ОСОБА_4, 2008 року народження в розмірі 500 грн щомісяця, починаючи з 25.03.2011 року до досягнення дитиною повноліття, на утримання доньки ОСОБА_5, 2010 року народження в розмірі 500 грн щомісяця, починаючи з 25.03.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач добровільно рішення суду не виконував, аліменти на утримання дітей не сплачував, тому ОСОБА_1 звернулась до відділу Державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання судового рішення. З 2011 року виконавчий лист №2-3767/2011, виданий Київським райсудом м.Одеси 21.09.2011 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання трьох неповнолітніх дітей перебував на виконанні в Київському ВДВС, а з 2012 року - на виконанні в Малиновському відділі ДВС - за місцем роботи боржника. ОСОБА_2 не сплачує в повному обсязі аліменти на утримання дітей, внаслідок чого утворилась заборгованість. Розрахунок заборгованості помісячно за кожний рік, починаючи з грудня 2011 року по листопад 2016 року, державний виконавець надав на вимогу стягувачу.

ОСОБА_1 вимагає стягнути з відповідача заборгованість по аліментам в сумі 60263 грн 89 коп і неустойку (пеню) в сумі 14992,87 грн. Розрахунок неустойки наведено в позовній заяві.

На обґрунтування своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі докази: рішення Київського райсуду м.Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання трьох неповнолітніх дітей, свідоцтва про народження дітей, в яких відомості про батька дітей вказано - ОСОБА_2, розрахунки заборгованості по аліментам, виконані державним виконавцем Київського ВДВС м.Одеси і державним виконавцем Малиновського ВДВС, довідку з місця проживання позивачки і дітей.

Відповідач приймав участь в судових засіданнях і , не визнаючи позов ОСОБА_1, надав довідки з місця роботи про відрахування з його заробітку аліментів на утримання дітей і пояснив, що він не має інших доходів, крім заробітної плати в КП «ЖКС «Черьомушки» Малиновського району м.Одеси, де працює на посаді електрика і сплачувати аліменти в повному розмірі, як то визначено рішенням суду не має можливості. Разом з тим відповідач рішення суду про стягнення аліментів не оспорював, не звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, погодився з розрахунком заборгованості, що надані державними видавцями.

При вищенаведених обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав:

ст.180 СК України визначає « батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України.

Порядок стягнення аліментів визначено у ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження». Так, згідно положень ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому СК України. Відповідно до положень ст.195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем. У даному випадку державний виконавець Малиновського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області (за 2011 рік - Київського ВДВС) виконав розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по аліментам, присудженим рішенням суду у твердій грошовій сумі - 500 грн. щомісяця на утримання кожної дитини. Розрахунок виконано відповідно до вимог ч.3 ст.195 СК України і станом на 01.12.2016 року заборгованість відповідача по аліментам складає 60263 грн 89 коп.

Ст.196 СК України встановлена відповідальність за прострочення сплати аліментів: при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд погоджується з доводами позивачки, що у даному випадку заборгованість за аліментами виникла з вини боржника, який ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей в повному обсязі. Таким чином, позивачка правомірно вимагає стягнути на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів.

Розмір неустойки позивачка розрахувала з грудня місяця 2011 року 1 грудня 2016 року і визначила суму неустойки в загальному розмірі 14992 грн 87 коп. Суд перевірив розрахунки позивача щодо неустойки (пені) у відповідності до розрахунків заборгованості по аліментам, що надані державним виконавцем за період з 2011 року по 2016 рік (а.с.14-20) і дійшов висновку, що розрахунок неустойки (пені) виконано згідно до положень ст.196 СК України -1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правові підстави для зменшення розміру неустойки у суду відсутні.

Таким чином, на користь позивачки з відповідача підлягає стягненню грошова сума у розмірі 60263 грн 89 коп (заборгованість по аліментам) + 14992 грн 87 коп(неустойка за прострочення сплати аліментів) = 75256 грн 76 коп.

.Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 752 грн 56 коп.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрований АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів 60263 грн 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрований АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 14992 грн 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 752 грн 56 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.