Ухвала

іменем україни

15 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 жовтня 2011 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 11 320 грн. зі строком повернення до 07 жовтня 2014 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 31 % річних. За договором про відступлення права вимоги від 07 листопада 2014 року ПАТ «ВТБ Банк» відступило своє право грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення богів». Оскільки відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, у нього утворилась заборгованість, яка станом на 27 липня 2015 року становить 4 002,39 грн.

Враховуючи викладене, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з ОСОБА_4 вказану вище заборгованість.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 вересня 2016 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 4 002,39 грн. заборгованості за кредитним договором від 07 жовтня 2011 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 07 жовтня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 11 320 грн. зі строком повернення до 07 жовтня 2014 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 31 % річних.

За договором про відступлення права вимоги від 07 листопада 2014 року ПАТ «ВТБ Банк» відступило своє право грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення богів».

Оскільки відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, у нього утворилась заборгованість, яка станом на 27 липня 2015 року становить 4 002,39 грн., з яких: 3 320,39 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 682 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що боржник не сплатив заборгованість за кредитним договором ні новому, ні первісному кредитору, унаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка і підлягає до стягнення на користь позивача.

Разом з тим, судами досліджено всі докази щодо заміни кредитора у зобов'язанні, а також надано їм належну оцінку.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

О.В.Кафідова