Справа № 724/1744/16-ц
Провадження № 2/724/190/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

03 березня 2017 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

секретаря: Бабій Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хотині Чернівецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 10 000 000,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 06 травня 2011 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір позики, на підтвердження укладення якого відповідачем видана позивачу боргова розписка. Відповідно до даної розписки ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 10 000 000 (десять мільйонів) гривень та відповідач зобов'язався повернути позивачу зазначену суму боргу до 06 травня 2015 року. Однак, на даний момент відповідач борг не повернув.

Позивач та його представник в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання двічі не зявився, хоча завчасно і належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи судовими повістками про що свідчить довідка Укрпошти про те, що адресат відмовився від одержання судової повістки.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Тому суд, зі згоди позивача, ухвалює в справі заочне рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.05.2011р. ОСОБА_2 надав розписку про те, що він бере у борг у ОСОБА_1 10 000 000 (десять мільйонів) гривень, які зобовязався повернути до 06.05.2015р. за адресою: АДРЕСА_1. Фактом погашення боргу є повернення цієї розписки. Грошові кошти в сумі 10 000 000 (десять мільйонів) гривень отримані ОСОБА_2 власноручно 06.05.2011р. (а.с.2).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15.

Із наданої позивачем копії розписки, складеної 06 травня 2011 року, вбачається, що ОСОБА_2 зобов'язаний повернути борг ОСОБА_1 в сумі 10 000 000 (десять мільйонів) гривень. Дані кошти в сумі 10 000 000 (десять мільйонів) гривень отримані ОСОБА_2 від ОСОБА_1 власноруч 06.05.2011р.

Крім того, вищезазначена розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу (до 06.05.2015р.) та місця виконання зобовязання (АДРЕСА_1).

Боргова розписка від 06.05.2011р. скріплена підписом ОСОБА_2 (а.с.2).

Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг, строку повернення боргу та місця виконання зобовязання.

Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов'язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовими позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12.

На підтвердження неповернутого відповідачем боргу за позикою від 06 травня 2011 року, ОСОБА_1 до позовної заяви додано оригінал боргової розписки від 06.05.2011р.

Ці обставини, з урахуванням вимог ст. 545 ЦК України, можуть свідчити про невиконання ОСОБА_2 боргового зобов'язання перед ОСОБА_1

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, у звязку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 6890,00 гривень.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 545, 1046-1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 заборгованість за договором позики в сумі 10 000 000 (десять мільйонів) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 6890,00 грн. (шість тисяч вісімсот девяносто гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, а особами які не були в судовому засіданні в цей же термін і в цьому ж порядку з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_3