Справа № 444/1260/15 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/1132/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Павлишина О.Ф., Шеремети Н.О.,

секретаря Юзефович Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах недієздатного інваліда ОСОБА_3 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

встановила:

Позивач ОСОБА_4 в червні 2015 року звернулася в суд з позовом до відділу державної виконавчої служби Жовківського РУЮ Львівської області та ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Вимоги обґрунтовувала тим, що 03.12.2013 р. Жовківським районним судом Львівської області винесено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 551 875, 00 грн. витрат на поліпшення будинку, а також 3457,20 грн. судових витрат, пов'язаних із проведенням будівельно-технічної експертизи. Рішення набрало законної сили 11.09.2013 р., а 22 жовтня 2013 року Жовківським районним судом Львівської області видано виконавчий лист № 2-9/2011.

08.11.2013 р. Замостянським ВДВС Вінницького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа. У зв'язку із тим, що на території Вінницької області виконавцем не виявлено ліквідного майна боржника, виконавче провадження скеровано до ВДВС Жовківського районного управління юстиції за місцем знаходження майна боржника.

ІНФОРМАЦІЯ_2 стягувач у справі ОСОБА_5 помер. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 12.12.2014 р. замінено стягувача у вищевказаному виконавчому провадженні на ОСОБА_4

Оскільки рішення Жовківського районного суду Львівської області не виконується, вважає, що боржник повинен сплатити стягувачеві інфляційні втрати та три відсотки річних від простроченої суми.

З врахуванням заяви від 04.08.2015 року про відмову від позовних вимог в частині солідарного стягнення суми боргу із відділу державної виконавчої служби Жовківського РУЮ Львівської області, просила стягнути із ОСОБА_3 інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 284 649,97 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 24 921,48 грн., разом суму у розмірі 309571,45 грн.

Оскаржуваним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 04 серпня 2015 року суду позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 284 649,97 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 24921,48 грн., а всього 309 571,45 грн. та 3095,72 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2. в інтересах недієздатного інваліда ОСОБА_3, вважає рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі покликається на те, що відповідач визнаний недієздатним про що позивачу відомо, однак до справи не був залучений його опікун, про розгляд справи не повідомлявся, через що ОСОБА_3 фактично був позбавлений права на захист своїх прав та інтересів.

Зазначає, що виходячи з вимог ст. 224 ЦПК України та враховуючи неявку відповідачів суд зобов'язаний був ухвалити заочне рішення.

Звертає увагу на те, що у даному випадку має місце примусове виконання рішення органу судової влади України, а не виконання грошового зобов'язання, за невиконання якого може бути стягнуто інфляційні нарахування та три відсотки річних за прострочення зобов'язання.

Вважає безпідставним покликання суду першої інстанції на судові рішення Верховного Суду України, оскільки у таких відсутнє посилання на примусове стягнення боргу через виконавче провадження.

Крім цього, на думку апелянта тривале невиконання судового рішення пов'язане з смертю позивача та його заміною правонаступником.

Також зазначає, що виконанням рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03.12.2013 року займається ВДВС Жовківського РУЮ внаслідок дій якого, ОСОБА_3 позбавлений можливості відчужувати належне йому майно.

Просить скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04 серпня 2015 рокута ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_4 та її представник Огородник І.І., будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 263, 267), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_2. в судове засідання не прибули, представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд виходив з того, що рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03.12.2012 р. протягом тривалого часу боржником не виконується, тому останній повинен сплати позивачеві інфляційні втрати та три відсотки річних від простроченої суми як це передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Крім цього, суд погодився з розрахунком інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 284 649, 97 грн. та трьох відсотків річних в сумі 24 921,48 грн., який зроблений позивачем та відповідачем не оспорюється, заперечень щодо зазначених сум відповідач не подав.

Судова колегія приходить переконання, що оскаржуване рішення та зроблені у ньому висновки не відповідають зазначеним вище вимогам закону, тому таке залишатись в законній силі не може та підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03.12.2012 р. стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 551 875, 00 грн. витрат на поліпшення будинку, а також 3457, 20 грн. судових витрат, пов'язаних із проведенням будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.09.2013 р. рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03.12.2012 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21.11.2013 р. рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03.12.2012 р. та ухвала Апеляційного суду Львівської області від 11.09.2013 р. залишені без змін.

Постановою головного державного виконавця Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції від 08.11.2013 р. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-9/11 виданим Жовківським районним судом Львівської області 22.10.2013 р. Боржнику ОСОБА_3 надано строк для добровільного виконання до 15.11.2013 р.

Постановою від 14.04.2014 р. виконавче провадження закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із направленням такого до відділу державної виконавчої служби Жовкіського районного управління юстиції за місцем знаходження майна боржника.

Постановою державного виконавця Макогін В.М. відділу Державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції від 05.05.2014 р. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-9/11, виданим 22.10.2013 р. Жовківським районним судом Львівської області.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 12.12.2014 р. у справі № 2-9/11 у вказаному виконавчому провадженні замінено стягувача ОСОБА_5 на його правонаступника ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1.

Постановою державного виконавця Макогін В.М. від 20.02.2015 р. проведено заміну стягувача ОСОБА_5 на стягувача ОСОБА_4

Встановлено і це беззаперечно вбачається з матеріалів справи, що рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03.12.2012 р. залишається не виконаним.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, у разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у Постановах від 04 липня 2011 року у справі № 3-65гс11, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11, від 01жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, та в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 30 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Виходячи з положень цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

З матеріалів справи безспірно вбачається, що звернувшись з позовом та в подальшому його уточнивши представник позивача ОСОБА_4 - Огородник І.І. зазначив відповідачем ОСОБА_3, який зареєстрований в АДРЕСА_1 та просила стягнути з останнього інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 284 649,97 грн., та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 24 921,48 грн., разом суму у розмірі 309 571,45 грн. (а.с. 111).

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці від 26.12.2008 року ОСОБА_3 визнано недієздатним з 09.04.1985 року. (а.с.172-173)

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 16.03.2009 року рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.12.2008 року змінено та визнано ОСОБА_3 недієздатним з 1996 року (а.с. 174-175).

Ухвалою Верховного Суду України від 04 березня 2010 року касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 грудня 2008 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 16 березня 2009 року, повернуто ОСОБА_5 (а.с. 176).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2014 року ОСОБА_2. призначено опікуном ОСОБА_3 (а.с. 177-179, 180).

З інформації Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2015 року на ім»я адвоката Огородник І.І. встановлено, що станом на 27.11.2015 року у суді справа про поновлення дієздатності ОСОБА_3 на розгляд суду не надходила (а.с. 182).

Згідно із ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Недієздатною є фізична особа, яка визнана такою судом в порядку ст. 39 ЦК України, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Стаття 41 ЦК України визначає правові наслідки визнання особи недієздатною.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 ЦК України відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (стаття 1184 цього Кодексу).

Майновий обов'язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун (ст. 15 СК України).

Таким чином, в силу статтей 30, 41 ЦК України недієздатна особа не може самостійно здійснювати цивільні права, нести обов'язки, нести відповідальність в разі їх невиконання.

Відтак, відсутні підстави для покладення на ОСОБА_3, як єдиного відповідача у даній справі, обов'язку виконати зобов'язання, тому не може бути задоволена заява ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Згідно із ч.4 ст.67 ЦК України опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

В свою чергу, відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Враховуючи предмет і підстави позову, заявлені позовні вимоги та характер спірних правовідносин, суд першої інстанції в порушення зазначених норм не вирішив належним чином питання про склад осіб, не залучив до участі у справі опікуна відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2., який відповідно до зазначених вище норм законодавства несе відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене за невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також з порушенням норм процесуального права (п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України), підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах недієздатного інваліда ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04 серпня 2015 року- скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 284649,97 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 24921,48 грн. - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.Ф. Павлишин

Н.О. Шеремета