Справа № 502/347/17
УХВАЛА

03 березня 2017 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Балан М.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

02.03.2017 року до Кілійського районного суду Одеської області поштою надійшов позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача 58503 гривені 92 копійок заборгованості за кредитним договором без номеру від 30.03.2011 року та 1600 гривень судових витрат.

Ухвалою суду від 03.03.2017 року провадження по цивільній справі відкрито і судове засідання призначено на 12.04.2017 року.

02.03.2017 року до Кілійського районного суду Одеської області поштою надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

У заяві про забезпечення позову представник позивача зазначає, що відповідачу на праві приватної власності належить наступне нерухоме майно:

- земельна ділянка, площею 1.51 га, Кадастровий номер: :01:001:0517, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Одеська обл., Кілійський р., с/рада Лісківська;

- земельна ділянка, площею 3.09 га, Кадастровий номер: :01:001:0516, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Одеська обл., Кілійський р., с/рада Лісківська.

Оскільки відповідач тривалий час не виконує свої зобовязання перед банком, на думку представника позивача існує реальна загроза того, що з метою ухилення від виконання майбутнього рішення суду, ОСОБА_2 може вжити заходів до відчуження належного їй на праві приватної власності нерухомого майна, або передати його у заставу чи іпотеку, що утруднить, або зробить неможливим виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного представник позивача просить суд забезпечити позов банку та накласти арешт на вищевказане нерухоме майно, яке перебуває у власності ОСОБА_2, заборонивши будь яким особам укладжати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, а також вжити заходів термінового виконаня ухвали про забезпечення позову.

До заяви додана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів не рухомого майна щодо субєкта ОСОБА_2 № 69160879 від 28.09.2016 року.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається судом не пізніше двох днів з дня її подання. У разі обґрунтованої вимоги заявника заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається лише за його участю без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо неприйняття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

У ст. 152 ЦПК України зазначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Між сторонами виник спір предметом якого є боргові зобовязання у сумі 58503 гривені 92 копійок за кредитним договором без номеру від 30.03.2011 року та 1600 гривень судових витрат.

Спірні правовідносини регулюються ЦК України та іншими нормами діючого законодавства.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів не рухомого майна щодо субєкта ОСОБА_2 № 69160879 від 28.09.2016 року, стання є власником наступного майна:

- земельна ділянка, площею 1.51 га, Кадастровий номер: :01:001:0517, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Одеська обл., Кілійський р., с/рада Лісківська;

- земельна ділянка, площею 3.09 га, Кадастровий номер: :01:001:0516, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Одеська обл., Кілійський р., с/рада Лісківська.

Відомості про вказане майно у Єдиному державному реєстрі заборон відчудження обєктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек відсутні.

За таких обставин, зважаючи на відповідні положення ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», беручи до уваги, що загальна заявлена сума позовних вимог складає 58503 гривені 92 копійок, та у випадку невжиття заходів забезпечення позову, у разі задоволення заявлених банком позовних вимог, виконання рішення суду по стягненню боргу може бути утрудненим або взагалі неможливим, а також з урахуванням співмірності суми заявлених позовних вимог та вартості нерухомого майна, суд вважає необхідним задовольнити заяву позивача частково та вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на земельну ділянку, площею 1.51 га, Кадастровий номер: :01:001:0517, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Одеська обл., Кілійський р., с/рада Лісківська, що належить ОСОБА_2, оскільки саме такий вид забезпечення позову є відповідним та співмірним заявленим вимогам.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти ареш на земельну ділянку, площею 1.51 га, Кадастровий номер: :01:001:0517, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Одеська обл., Кілійський р., с/рада Лісківська, що належить ОСОБА_2, заборонивши будь яким особам укладжати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

У задоволенні заяви у частині інших вимог відмовити.

Копію ухвали для виконання направити до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та для відома представнику позивача ОСОБА_1 і відповідачу ОСОБА_2.

Стягувач: ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, № 50).

Боржник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає: Одеська область, Кілійський район, с.Ліски, вул. Миру, б. № 13.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до частин 9, 10 ст. 153 ЦПК ухвала про забезпечення позову виконується негайно, а її оскарження, на відміну від ухвали про скасування цього забезпечення, не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» ухвалу може бути предявлено до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Особи, винні в порушенні заходів забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_3