Справа № 487/1397/17
Провадження № 2/487/1190/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12.05.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого - судді Павлової Ж.П.,

при секретарі Пономарьової Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

10.03.2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (на далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свій позов позивач обґрунтував тим, що з метою отримання банківських послуг, відповідач ОСОБА_1 підписав заяву №б/н від 19.02.2010 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 9600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Тим самим, відповідач підтвердив свою згоду на те,що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ними та Банком Договір про надання банківських послуг.

Свої зобовязання Банк за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У звязку із порушенням зобовязань за кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 станом на 06.12.2016 року має заборгованість 19811,75 грн., яка складається з наступного:

-5525,24 грн. тіло кредиту;

-4854,08 грн. нараховано процентів за користуванням кредиту;

-8012,82 грн. нараховано пені;

-500 грн. штраф (фіксована складова);

-919,61 грн. штраф (процентна складова).

Оскільки відповідач не виконує належним чином своїх зобов'язань за договором, позивач просив стягнути з нього зазначену заборгованість.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

В судове засідання відповідач не зявися, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг, відповідач ОСОБА_1 підписав заяву №б/н від 19.02.2010 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 9600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Тим самим, відповідач підтвердив свою згоду на те,що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ними та Банком Договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Договору, відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором.

Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2 та 2.1.1.4.6 договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договром.

Судом встановлено, що відповідач не дотримався строків погашення заборгованості за кредитним договором, станом на 06.12.2016 року утворилась заборгованість, в розмірі 19811,75 грн., яка складається з наступного:

-5525,24 грн. тіло кредиту;

-4854,08 грн. нараховано процентів за користуванням кредиту;

-8012,82 грн. нараховано пені;

-500 грн. штраф (фіксована складова);

-919,61 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст.ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшено за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та при наявності інших обставин, які мають суттєве значення.

Конституційний суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22 листопада 1996 року дійшов до висновку , що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватись таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Крім того, вимога, щодо нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає вимогам передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст. 509 ,ч.ч.1.2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Такий висновок Конституційного суду України узгоджується з положенням Резолюції Генеральної Асамблеї ООН Керівні принципи для захисту інтересів споживачів від 09 квітня 1985 року №39/248 , в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають зокрема , за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст.551 ЦК України.

Виходячи із зазначеного, суд вважає, що розмір пені необхідно зменшити до 5000,00 грн., що буде відповідати принципам справедливості, добросовісності та розумності.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості по кредиту, процентам, пені та штрафу у загальній сумі 16798,93грн., в тому числі:

-5525,24 грн. тіло кредиту;

-4854,08 грн. нараховано процентів за користуванням кредиту;

-5000,00 грн. нараховано пені;

-500 грн. штраф (фіксована складова);

-919,61 грн. штраф (процентна складова).

Також з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.02.2010 року у розмірі 16798,93 грн., яка складається з наступного:

-5525,24 грн. тіло кредиту;

-4854,08 грн. нараховано процентів за користуванням кредиту;

-5000,00 грн. нараховано пені;

-500 грн. штраф (фіксована складова);

-919,61 грн. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів після його проголошення. Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва у порядку ст.ст.294,295 ЦПК України.

СУДДЯ: Ж.П.ПАВЛОВА