УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання батьківства та стягнення аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні.

Відповідач своє батьківство заперечує, матеріальної допомоги на доньку не надає.

Ураховуючи викладені обставини, просила з урахуванням уточнень визнати ОСОБА_5 батьком ОСОБА_6, стягнути з нього аліменти на доньку в розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання у розмірі 6 тис. грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_5 батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 6 листопада 2014 року до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 500 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 84, 91, 128, 181-183 СК України, врахувавши роз'яснення п. 3 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), зокрема, висновку молекулярно-генетичної експертизи від 28 березня 2016 року № 84, проведеної Вінницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із доведеності факту батьківства відповідача щодо ОСОБА_6, а також із того, що він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття та на утримання позивачки до досягнення донькою трирічного віку.

Колегія погоджується з таким висновком.

При визначенні розміру аліментів судами були враховані майнове становище як позивачки, так і відповідача, стан здоров'я останнього та наявність у нього на утриманні ще двох дітей.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик