Справа № 377/1191/13-ц Головуючий у І інстанції Теремецька Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/526/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 23.02.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Таргоній Д.О., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 18 лютого 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 21 січня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі ? ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»), та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 10, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 300 000 грн. зі сплатою 14,5 % річних терміном до 13 січня 2013 року. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 22 січня 2008 року укладено договір іпотеки, предметом якого є приміщення кафе «Іверія» (кафе на 44 посадочних місця), загальною площею 215,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Тбіліський квартал, 1 у м. Славутич Київської області.

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договори відступлення прав вимоги та передачі прав за договорами забезпечення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1423, відповідно до умов якого право кредитора перейшло до позивача. Посилаючись на те, що позичальник не належним чином виконує зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 01 серпня 2013 року утворилась заборгованості на загальну суму 108 530 грн. 80 коп., ТОВ «Кредитні ініціативи» просило звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21 січня 2008 року на приміщення кафе «Іверія», загальною площею 215,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Тбіліський квартал, 1, м. Славутич, Київська область, шляхом проведення публічних торгів з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид товару на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 18 лютого 2014 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки: приміщення кафе «Іверія», загальною площею 215,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Тбіліський квартал, 1, м. Славутич, Київська область, яке належить ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24 січня 2005 року, у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором від 21 січня 2008 року № 10 у розмірі 108 530 грн. 80 коп., що складається із: заборгованості за кредитом 84 398 грн. 01 коп., за процентами 19 312 грн. 25 коп., пені 4 820 грн. 54 коп., шляхом проведення публічних торгів з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид товару на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.168-176, т.1).

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2015 року рішення Славутицького міського суду Київської області від 18 лютого 2014 рок залишено без змін (а.с.156-158, т.2).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2016 року ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з тих підстав, що ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом їх продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною субєктом оціночної діяльності під час виконавчого провадження, судом першої інстанції не зазначено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної в грошовому вираженні відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а посилання суду першої інстанції у резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмету іпотеки під час здійснення виконавчого провадження, суперечить вимогам ст. ст. 39, 43 Закону України «Про іпотеку». Однак, апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції (а.с.224-226, т.2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с.183-184, т.1).

Заслухавши доповідь судді доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, враховуючи висновки і мотиви суду касаційної інстанції, з яких скасована ухвала апеляційного суду та, які відповідно до вимог ч.4 ст.338 ЦПК України є обов'язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, суд першої інстанції у резолютивній частині рішення визначив, що початкову ціну реалізації предмета іпотеки слід визначити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид товару на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна у звязку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 січня 2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 300 000 грн. зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення 13 січня 2013 року (а.с. 26-28, т.1).

У забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 22 січня 2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого останні передали в іпотеку банку приміщення кафе «Іверія», загальною площею 215,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Тбіліський квартал, 1, м. Славутич, Київська область, і належить іпотекодавцям на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 40-42, т.1).

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги. Крім того, цього ж дня між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено також договір про передачу прав за договорами забезпечення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1423 (а.с. 9-25, т.1).

У порушення умов кредитного договору ОСОБА_3 зобовязання за кредитним договором виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 01 серпня 2013 року утворилась заборгованість на загальну суму 108 530 грн. 80 коп. з яких: заборгованість за кредитом 84 398 грн. 01 коп., за процентами 19 312 грн. 25 коп. та пеня 4 820 грн. 54 коп. (а.с.54, т.1).

Згідно з ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Положеннями ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», слід дійти висновку, що у розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 27 травня 2015 року (справа № 6-61цс15), в постанові від 07 жовтня 2015 року (справа № 6-1935цс15), в постанові від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-1561цс15) та в постанові від 08 червня 2016 року (справа № 6-1239цс16), яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.212, 213, 214, 215 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що початкову ціну реалізації предмета іпотеки слід визначити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид товару на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, оскільки такий висновок суду суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону України «Про іпотеку».

Суд апеляційної інстанції, сприяючи стороні позивача у здійсненні процесуальних прав у відповідності до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України та, враховуючи висновки і мотиви, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2016 року, двічі направляв на всі відомі адреси ТОВ «Кредитні ініціативи» листи, в яких розяснив позивачу його право на подання суду даних щодо початкової ціни предмету іпотеки в грошовому вираженні, визначеною за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» (а.с. 237, 243, т.2).

Вказані листи були отримані ТОВ «Кредитні ініціативи»,що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.244, 245, т.2). Однак, ТОВ «Кредитні ініціативи» залишило їх без виконання.

Оскільки позивачем не надано суду початкову ціну предмету іпотеки в грошовому вираженні, визначеною за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку», а посилання суду першої інстанції у резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмету іпотеки під час здійснення виконавчого провадження, суперечить вимогам ст.ст. 39, 43 Закону України «Про іпотеку», то колегія суддів вважає, що відсутні законні підстави для задоволення позову ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи»про звернення стягнення на предмет іпотеки з наведених вище підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_2 при подачі заяви про перегляд заочного рішення сплатила судовий збір у розмірі 115 грн. (а.с 114, т.1), при подачі апеляційної скарги нею було сплачено судовий збір у розмірі 112 грн. (а.с.182, т.1), а при подачі касаційних скарг 760 грн. (а.с. 30 т.2) та 1 303 грн. (а.с. 170 т.2).

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і в позові ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовляє, то понесені ОСОБА_2судові витрати підлягають стягненню з ТОВ «Кредитні ініціативи» на її користь.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 18 лютого 2014 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки- відмовити.

Стягнути з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 290 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді