справа №619/128/17
провадження №2/619/403/17
Рішення

іменем України

02 березня 2017 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Нечипоренко І.М.

за участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дергачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області про скасування арешту та заборони відчуження нерухомого майна,-

встановив:

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому звільнити з-під арешту 57/200 квартири за адресою: АДРЕСА_1, скасувавши арешт та заборону на відчуження накладений на підставі обтяження - повідомлення №2518 від 29.05.2006 року Департаменту державної виконавчої служби м.Дергачі та зареєстрований Дергачівською державною нотаріальною конторою за №3276210 від 31.05.2006 року, посилаючись на те, що він являється власником 57/200 частини вищевказаної квартири. Після розірвання шлюбу з дружиною, починаючи з 2006 року він сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому аліменти сплачував за трьома виконавчими листами. Перший виконавчий лист був виданий Дергачівським районним судом Харківської області в 2006 році, на виконання якого департаментом виконавчої служби м.Дергачі було відкрито виконавче провадження та на підставі повідомлення №2518 від 29.05.2006 року Дергачівською державною нотаріальною конторою було накладено 31.05.2006 року арешт на квартиру №2 за адресою: Харківська область Дергачівський район смт Солоницівка, вулиця Леніна, будинок №3. Виконавче провадження відкрите на виконання другого виконавчого листа №2-1041, виданого 06.05.2010 року Дергачівським районним судом про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку, крім часу літніх канікул, до досягнення донькою ОСОБА_3 23 років, або раніше в разі припинення навчання, виконано фактично в повному обсязі. Виконавче провадження, відкрите на виконання третього виконавчого листа №2-1371, виданого 23.10.2012 року Дергачівським районним судом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття виконано фактично у повному обсязі. Відповідно до п.9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки. На даний час всі виконавчі провадження, відкритті Дергачівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про стягнення аліментів з нього завершені та знищені у зв'язку з закінченням їх строку зберігання. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.01.2017 року вбачається, що на квартиру №2 за адресою: Харківська область Дергачівський район смт Солоницівка вулиця Сумський Шлях, 3 Дергачівською державною нотаріальною конторою 31.05.2006 року було накладено арешт (заборону відчуження нерухомого майна). Підставою для обтяження стало повідомлення Департаменту ДВС м.Дергачі №2518 від 29.05.2016 року. Факт повного виконання та знищення завершених виконавчих проваджень, відкритих про стягнення з нього аліментів, підтверджується листом Дергачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 12.12.2016 року №7588, до якого він звернувся з заявою про скасування арешту. Однак у звязку із знищенням виконавчих проваджень у зв'язку з закінченням строку їх зберігання, відділ виконавчої служби не має можливості самостійно скасувати арешт, накладений на квартиру, що належить йому на праві власності, а тому йому було рекомендовано за вирішенням цього питання звернутись з позовом до суду.

Представник відповідача позовні вимоги визнав, про що надав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не зявився, надавши заяву, в якій повідомляє, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без його участі.

Представник третьої особи - Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з'явився, надавши лист з якого вбачається, що просять справу розглядати без участі представника та ухвалити рішення на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.01.2017 року на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 на 57/200 частини, що на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_2 накладено арешт на підставі повідомлення, 2518, 29.05.2006, Департамент ДВС.

З листа відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Харківської області від 12.12.2016 року №7588 вбачається, що згідно перевірки ЄДРВП виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-1041 виданого 06.05.2010 року Дергачівським районним судом про стягнення аліментів у розмірі ? частини заробітку, крім часу канікул, до досягнення донькою, ОСОБА_3, 23 років, або раніше, в разі припинення навчання, починаючи з 26.01.2010 виконано фактично у повному обсязі. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1371 виданого 23.10.2012 Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття виконано фактично у повному обсязі. Відповідно до «Порядку роботи з документам в органах державної виконавчої служби» завершені виконавчі провадження зберігаються 3 роки. У звязку з цим виконавчі провадження були знищенні у другому кварталі 2016 року.

Квартира №2 по вул. Сумський шлях (колишня назва Леніна), будинок №3 в смт Солоницівка Дергачівського району Харківської області належить ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по 57/200 частини на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на власності на житло, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Солоницівської УЖКГ від 15.12.2004 року.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст. 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідно до положень ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України).

Суд зазначає, що збереження арешту майна чинить позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, а правові підстави для збереження арешту на рухоме майно відсутні.

При цьому, відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відтак, у звязку із закінченням виконавчого провадження державний виконавець повинен був зняти арешт, накладений на майно (кошти) боржника, виключивши відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасувавши інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, однак, цього зроблено не було, внаслідок чого, позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх прав.

Вищевикладене свідчить про наявність у позивача права на вчинення дій, спрямованих на захист прав власника, в тому числі і шляхом подачі позову скасування арешту з майна.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 174, 209, 212, 214-216, 218 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Зняти арешт, з 57/200 частини квартири АДРЕСА_3 (колишня назва Леніна) в смт Солоницівка Харківської області Дергачівського району, що належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. М. Нечипоренко