Справа № 461/4039/14 Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/285/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, та його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 травня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_6 державна нотаріальна контора, про встановлення факту спільного проживання,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 травня 2014 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Встановлено факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_3 з ОСОБА_7 з грудня 2007 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 року за адресою АДРЕСА_1.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення прийняте в порядку окремого провадження, проте, ОСОБА_5, яка являється донькою двоюрідного брата ОСОБА_7 вказує на те, що в неї із заявником існує спір з приводу спадкового майна і такий спір виключає можливість встановлення будь-яких фактів в порядку окремого провадження. Вказує, що заявник просив встановити факт від якого залежить виникнення в нього майнових прав, а саме виникнення права на спадкування майна, що залишилося після смерті ОСОБА_7 Проте, апелянт вважає, що згідно чинного законодавства такий факт можна встановити в окремому провадження лише у випадку відсутності спору з іншими спадкоємцями, що в даному випадку не має місця.

Апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції не виконав вимог процесуального закону щодо повного з'ясування обставин справи, та не перевірив чиї права та інтереси зачіпає розгляд даної справи, та не залучив до участі у справі всіх зацікавлених осіб, а тому ухвалив незаконне рішення, яке порушує права апелянта.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 травня 2014 року скасувати, заяву ОСОБА_3 залишити без розгляду.

30 січня 2017 року завідуюча Другої львівської державної нотаріальної контори - Палажій Г.В. подала суду клопотання, у якому просить розглянути дану справу без участі представника. (т.2 а.с. 232)

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2, ОСОБА_3, та його представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 районний суд виходив з того, що заявник проживав однією сім'єю з ОСОБА_7 понад п'ять років, що підтверджується матеріалами справи та показами свідків наданих у судовому засіданні, а тому встановив факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_3 з ОСОБА_7 з грудня 2007 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 року за адресою: АДРЕСА_1

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7, про що Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зроблено актовий запис №69 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1. (а.с. 4)

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом) судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Відповідно до пункту 3.22 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Колегія суддів не бере до уваги доводи в апеляційній скарзі про те, що заявник просто був сусідом покійної і проживав із своєю сім'єю окремо у сусідній квартирі, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, а саме актом ЛМКП «Айсберг» від 28.02.2014 року, яким встановлено, що зі слів сусідів ОСОБА_9, ОСОБА_3, які прописані в квартирі АДРЕСА_1, ОСОБА_3 на протязі 6 років разом проживав і доглядав за своєю сусідкою ОСОБА_7 до дня смерті. Даний факт підтвердили сусіди ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.11)

Як встановлено матеріалами справи, на час ухвалення рішення суду від 27 травня 2014 року не було встановлено родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 - апелянтом.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 травня 2014 року оскаржувалось ОСОБА_5 як в апеляційному так і в касаційному порядку.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_13 - ОСОБА_14 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 травня 2014 року - закрито.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2015 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 травня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_6 державна нотаріальна контора, про встановлення факту спільного провадження - закрито.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року касаційне провадження за касаційними скаргами представника ОСОБА_13 - ОСОБА_14 та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 травня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_6 державна нотаріальна контора, про встановлення факту спільного провадження - закрито.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року касаційні скарги представника ОСОБА_13 - ОСОБА_14 та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 відхилено. Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2015 року залишено без змін.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 11 липня 2016 року встановлено, що лише у березні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом та просила встановити юридичний факт родинних відносин, а саме те, що вона є донькою ОСОБА_15 - двоюрідного брата спадкодавця ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та визначити їй додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини по смерті спадкодавця та визнати право на спадкування, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково. Встановлено юридичний факт родинних відносин між ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ОСОБА_5, а саме, що ОСОБА_5 є донькою двоюрідного брата ОСОБА_7. Визначено ОСОБА_5 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь у справі та самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Із вищенаведеного рішення апеляційного суду вбачається, що лише у 2016 році встановлено юридичний факт родинних відносин між ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ОСОБА_5, тобто після ухвалення оскаржуваного рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 травня 2014 року.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata , тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки, на момент ухвалення оскаржуваного рішення не було встановлено факту родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 травня 2014 року колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді