АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: №22-ц/791/435/17 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

ОСОБА_1

секретар Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючої в інтересах Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 грудня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_3, діючої в інтересах публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 ОСОБА_5" (заінтересовані особи ОСОБА_6, Ірпінський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області) про поновлення строку на подання скарги, визнання дій неправомірними та скасування постанов про повернення виконавчих документів при примусовому виконанні виконавчих листів, виданих Суворовським районним судом м.Херсона за рішенням суду у справі за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк Авальдо товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_5 Херсон, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

21 листопада 2016 року ОСОБА_3, діюча в інтересах ПАТ "ОСОБА_4 ОСОБА_5", звернулась до суду з вказаною скаргою, в якій просила:

поновити строк на подання скарги;

визнати дії державного виконавця Ірпінського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 щодо винесення постанов ВП №50261554 від 03.10.2016р та ВП №50261392 від 03.10.2016р по поверненню виконавчих документів стягувачу неправомірними;

скасувати постанови зазначеного державного виконавця від 03.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу, винесені в рамках вказаних виконавчих проваджень.

Скарга обґрунтована тим, що державний виконавець не здійснив відповідних заходів, направлених на реальне виконання судового рішення. Зазначено, що в провадженні вказаного державного виконавця знаходились на виконанні виконавчі листи №2-2325/10 від 14.03.2011р, видані Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_6 у солідарному порядку на користь банку кредитної заборгованості в сумі 680585,15грн. та 1700грн. витрат по сплаті судового збору. 06 жовтня 2016 року згідно Інформації про виконавче провадження, отриманої з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, стягувачу стало відомо, що 03.10.2016 року на підставі п.9 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документа стяггувачу. Підставою для прийняття державним виконавцем такого рішення стало те, що зареєстрована за боржником квартира АДРЕСА_1 перебуває в податковій заставі в ДПІ в м.Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області, а також те, що у вказаній квартирі зареєстрована та проживає малолітня дитина ОСОБА_8, 25.12.2001р.н., а орган опіки та піклування не надав дозволу на відчуження даної квартири. Вважає такі дії державного виконавця неправомірними, такими, що прийняті всупереч п.п.4, 5, 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень (затвердженої наказом МЮ 02.04.2012р №512/5), оскільки після відмови у наданні вказаного дозволу органу опіки та піклування державний виконавець не звернувся з заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, а у випадку незадоволення судом такої заяви виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а при його відсутності повертає виконавчий документ з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження". Вказано, що строк подання скарги пропущений з поважної причини, оскільки на подану 12.10.2016 року скаргу на адресу начальника виконавчої служби відповідь отримана не була.

Ухвалою суду від 28 грудня 2016 року скаргу було задоволено.

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати зазначену ухвалу та відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказав, що судом не досліджувались факти та обставини виконавчого провадження, не досліджено яким чином на виконанні апелянта зявився виконавчий документ, що останній був направлений за територіальністю відділом ДВС Суворовського УЮ у м.Херсоні для звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2, що значиться за боржником. Вказав, що судом не врахований факт обтяження вказаної квартири, а саме податкової застави ДПІ у м.Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області, а також не враховано те, що а орган опіки та піклування не надав дозволу на відчуження даної квартири, в якій зареєстрована та проживає малолітня дитина ОСОБА_8, 25.12.2001р.н. Вважає, що державний виконавець діяв у відповідності до законодавства, а права скаржника не порушені.

У своєму запереченні представник банку просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з невжиття державним виконавцем усіх заходів щодо всебічного та своєчасного виконання рішення суду у примусовому порядку, що порушило права скаржника.

Проте з таким висновком суду повністю погодитися не можна, оскільки до нього суд дійшов внаслідок порушення норм процесуального законодавства.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до долучених при апеляційному розгляді справи копії рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 23.11.2010 року, яке взято з Єдиного державного реєстру судових рішень, та копії ухвали апеляційного суду Херсонської області від 15.02.2011 року (у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_9 в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_5 Херсонна рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 23 листопада 2010 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 банк ОСОБА_5" до товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_5 Херсон, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором) рішенням суду першої інстанції позов було задоволено. Суд стягнув солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_5 Херсон, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 банк ОСОБА_5" заборгованість за кредитом в сумі 680 585,15грн., з якої 579 313,40грн. заборгованість за кредитом, 19680,78грн. заборгованість по сплаті відсотків, 81590,97грн. пеня за несплату основного боргу та на користь держави 1700грн. судового збору і 120грн. витрат на інформаційне забезпечення розгляду справи. Ухвалою суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу представника ТОВ ОСОБА_5 Херсон було задоволено частково. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 23 листопада 2010 року в частині задоволення позову ПАТ "ОСОБА_4 банк ОСОБА_5" про стягнення заборгованості за кредитним договором з ТОВ ОСОБА_5 Херсонбуло скасовано і провадження у справі закрито. Повідомлено позивача про право на звернення до суду в порядку господарського судочинства. Рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь ПАТ "ОСОБА_4 банк ОСОБА_5" заборгованості за кредитним договором було залишено без змін (а.с.50-51, 52-53).

Згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 03.10.2016 року, винесеною державним виконавцем Жук Тетяною Анатоліївною Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, на підставі п.9 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" 2010 року виконавчий лист №2-2325/10, виданий 14.03.2011 року Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ "ОСОБА_4 банк ОСОБА_5" заборгованості в сумі 680585,15грн. був повернутий стягувачу (а.с.5).

За аналогічною постановою вказаного державного виконавця від 03.10.2016 року з такої ж підстави виконавчий лист №2-2325/10, виданий 14.03.2011 року Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ "ОСОБА_4 банк ОСОБА_5" заборгованості в сумі 1700,00грн. був повернутий стягувачу (а.с.6).

Приймаючи таке рішення, державний виконавець виходив з того, що

--- вказані виконавчі листи надійшли до зазначеної виконавчої служби, скільки на території Ірпінського району знаходиться нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_3;

--- перевіркою встановлено, що вказана квартира перебуває в податковій заставі в ДПІ в м.Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області;

--- у вказаній квартирі зареєстрована малолітня дитина ОСОБА_8 на А.В., 25.12.2001р.н., а реалізувати майно неможливо через відмову виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області як органу опіки та піклування надати дозвіл на відчуження вказаної квартири, оскільки, як зазначено у відмові, вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

12 жовтня 2016 року представник ПАТ "ОСОБА_4 банк ОСОБА_8" звернувся до начальника Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби зі скаргою на дії державного виконавця Жук Т.А., просив скасувати вказану постанову (а.с.7-8).

Розглянувши зазначену скаргу, начальник виконавчої служби своєю постановою від 07.11.2016 року постановив визнати дії державного виконавця такими, що не суперечать вимогам Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.43-47).

В зазначеній постанові був описаний хід виконавчого провадження, зокрема вказувалось, що на запит про квартиру АДРЕСА_4 надійшла за вих.№165 від 13.05.2016р відповідь від КП КОР "Північне БТІ" про те, що Шин дер В.М. не є власником вказаної квартири. Також описувався подальший хід виконавчого провадження.

За змістом ст.383 та ч.ч.1, 2 ст.385 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга може бути подана до суду у 10 денний строк з дня коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення прав чи свобод.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законодавством.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи під час виконання судових рішень у цивільних справах": зазначені скарги розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України, з особливостями, встановленими ст.386 цього Кодексу. До участі у справі, як заінтересованої особи, залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

До участі у справі залучений ОСОБА_6 як сторона (а саме боржник) виконавчого провадження. Однак, справу було розглянуто за його відсутності, при цьому відсутні дані про його повідомлення про час та місце розгляду справи. Наявна в матеріалах справи поштова відмітка про невручення судової повістки ОСОБА_6 за закінченням встановленого строку зберігання не може свідчити про дотримання встановленого ч.ч.5, 7, 9, 10 ст.74, ч.ч.1, 3, 9 ст.76 ЦПК України. Розгляд справи за відсутності ОСОБА_6 утруднив зясування обставин, що мають значення для обєктивного вирішення справи.

Таким чином, суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання, що є підставою згідно п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України для скасування ухвали суду та передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також, слід зазначити й наступне.

Крім зазначених вище постанов про повернення виконавчих документів стягувачу матеріали справи не містять жодних інших документів відповідних виконавчих проваджень, зокрема копії виконавчого листа, постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про направлення виконавчих листів до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, копії документів державного виконавця, які свідчать про вчинення відповідних дій на виконання виконавчих документів.

Суд не звернув уваги на те, що у своїй скарзі заявник посилався на повернення виконавчого документа з тієї підстави, що зареєстрована за боржником квартира АДРЕСА_1 перебуває в податковій заставі в ДПІ в м.Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області. Однак, в постановах державного виконавця про повернення виконавчого документа мова йде про іншу квартиру, а саме квартиру АДРЕСА_4, також в постанові начальника виконавчої служби (а.с.43-47) вказано, що ОСОБА_6 не є її власником. Однак наступні дії виконавця були направлені на арешт квартири, хоча і не зазначалось про те, що її власником є ОСОБА_6

Суд же першої інстанції залишив поза увагою зазначені протиріччя.

Тобто, вбачається, що суд здійснив недостатні заходи для всебічного та повного зясування обставин справи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що ухвала залишатися в силі не може і відповідно до п.3 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.3 ст.312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої в інтересах Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 грудня 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_10

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_11

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1