Унікальний номер справи 333/159/17
Номер провадження 2/333/827/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 6 березня 2017 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя Фунжий О.А., при секретарі Лященко В.А., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КБ «Приватбанк», треті особи Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про скасування заборони відчуження квартири,

В с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про скасування заборони відчуження квартири.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, яку вона отримала за договором дарування, посвідченим 12 серпня 2016 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 У жовтні 2016 р. їй стало відомо, що відповідно до рішення Апеляційного суду Запорізької області від 30 серпня 2016 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 накладено заборону відчуження вказаної квартири. Зазначеним рішенням апеляційного суду скасовано рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 квітня 2015 р., яким, зокрема визнано недійсним іпотечний договір, предметом якого була вказана квартира, скасовано заборону відчуження квартири. Під час укладення договору дарування від 12 серпня 2016 р. нотаріусом перевірялась наявність заборони на відчуження квартири, жодних заборон не було. Позивач вважає, що заборона на відчуження квартири перешкоджає їй у здійснені права власності. Під час укладення договору дарування вона не знала та не могла знати, що в судах перебувають справи щодо цієї квартири та може бути накладена заборона відчуження. З наведених підстав позивач, посилаючись на положення ст. 319, 328, 391 ЦК України, просить суд скасувати заборону відчуження вказаної квартири.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов та його обґрунтування підтримали, наполягаючи на задоволені позову.

Представник відповідач позов не визнала, в судовому засіданні пояснила, що спірна квартира на підставі нотаріально посвідченого іпотечного договору від 16 листопада 2007 р., укладеного між ПАТ «КБ «Приватбанк» та власником квартири на той час ОСОБА_6, перебувала в іпотеці. На підставі цього договору, який забезпечував виконання кредитних зобовязань ОСОБА_6 перед банком за кредитним договором, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 накладено заборону відчуження квартири. 15 вересня 2016 р. на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 30 серпня 2016 р. приватним нотаріусом ОСОБА_4 поновлено запис про реєстрацію заборону відчуження вказаної квартири з моменту внесення первинного запису в Державний реєстр іпотек. Посилаючись на положення ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, представник відповідача просить суд відмовити у задоволені позову.

Третя особа, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, надавши пояснення, в яких просить розглянути справу за її відсутності. В поясненнях нотаріус зазначила, що 16 листопада 2007 р. нею посвідчено іпотечний договір, укладений між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6, предметом іпотеки якого була спірна квартира. На підставі цього договору, який забезпечував виконання кредитних зобовязань ОСОБА_6, 16 листопада 2007 р. накладено заборону відчуження квартири та внесено запис в Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17 квітня 2015 р. задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_6, яким визнано право власності на спірну квартиру за ОСОБА_6, визнано недійсним іпотечний договір, вилучено обтяження вищевказаної квартири, виключено запис з Державного реєстру іпотек. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 30 серпня 2016 р. рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 квітня 2015 р. скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_6 до ОСОБА_6 про поділ сумісного майна подружжя, визнання права власності, визнання недійсним договору іпотеки, звільнення майна з-під арешту, скасування заборони відчуження майна відмовлено. Перехід права власності на спірну квартиру до позивача відбувся під час виключення записів з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно. Оскільки рішення суду, на підставі якого запис про заборону відчуження квартири виключено з реєстру, скасовано, 15 вересня 2016 р. нею внесено запис про реєстрацію заборону відчуження вказаної квартири з моменту внесення первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Представник третьої особи - Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 30 серпня 2016 р. (а.с. 17-20) встановлені наступні обставини, які не підлягають доказуванню у справі, що розглядаються у цьому проваджені.

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з 11.11.1987 року по 17.07.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі подружжям придбано квартиру АДРЕСА_1 з оформленням на ім'я ОСОБА_6. 16 листопада 2007 року між ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладений кредитний договір. В забезпечення виконання зазначеного кредитного договору в той же день між ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

В травні 2014 року ОСОБА_7 звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_6, ПАТ КБ «ПриватБанк» про поділ сумісного майна подружжя, визнання права власності, визнання недійсним договору іпотеки, звільнення майна з-під арешту, скасування заборони відчуження майна

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17 квітня 2015 р. позов ОСОБА_6 задоволено, визнано право власності за ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1; іпотечний договір від 16.11.2007 року, укладений між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк», визнано недійсним; скасовано заходи забезпечення на заборону відчуження шляхом вилучення обтяження з квартири №37, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Комарова, буд.27-А, з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер заборони № 173 від 16.11.2007 року, виключено запис з Державного реєстру іпотек, реєстраційний № 1107 від 16.11.2007 року, які були вчинені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 на підставі договору іпотеки від 16.11.2007 року.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 30 серпня 2016 р. рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 квітня 2015 р. скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ПАТ КБ «ПриватБанк» про поділ сумісного майна подружжя, визнання права власності, визнання недійсним договору іпотеки, звільнення майна з-під арешту, скасування заборони відчуження майна відмовлено. (а.с. 17-20)

В судовому засіданні встановлено, що під час виключення записів з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо заборони відчуження спірної квартири здійснено перехід права власності на квартиру: за договором купівлі-продажу від 13 липня 2015 р. від ОСОБА_7 до ОСОБА_8 (а.с. 4-5); за договором купівлі-продажу від 8 серпня 2016 р. від ОСОБА_8 до ОСОБА_9 (а.с. 7-8); за договором дарування від 12 серпня 2016 р. від ОСОБА_9 до ОСОБА_1. (а.с. 10-11)

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15 вересня 2016 р. на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 30 серпня 2016 р. приватним нотаріусом ОСОБА_4 здійснено записи про державну реєстрацію іпотеки за договором іпотеки від 16 листопада 2007 р., укладеним між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк», про державну реєстрацію обтяжень у вигляді заборони на нерухоме майно: квартири АДРЕСА_1. (а.с. 12-13)

У відповідності зі ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що

існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Оскільки в судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами факту переходу до позивача права власності на спірну квартиру під час виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження права власності на цю квартиру на підставі незаконного рішення суду, яке скасовано, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису. При цьому внаслідок скасування рішення суду щодо виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження майна іпотекою зберігається обтяження майна іпотекою.

Вказаний висновок суду узгоджується з положенням ст. 204 ЦК України, згідно якому правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В судовому засіданні встановлено, що рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 квітня 2015 р. щодо визнання недійсним іпотечного договору від 16 листопада 2007 р., скасування заборони відчуження спірної квартири, скасовано, тому воно не спростовує презумпції правомірності правочину, а зазначений договір іпотеки залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 2 вересня 2015 р. у справі № 6-639цс15, який згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для суддів.

Посилання позивача на положення ст. 319, 328, 391 ЦК України, згідно яким власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, суд не приймає до уваги, оскільки вказаними нормами законодавства встановлені загальні положення про право власності та захист права власності, якими не регулюються зобовязальні правовідносини, що виникли між сторонами відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку».

З наведених підстав суд відмовляє позивачеві у задоволені позову.

Керуючись ст. 213-215 ЦПК України,

В и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КБ «Приватбанк», треті особи Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про скасування заборони відчуження квартири відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Фунжий