АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 622/1384/16-ц Головуючий суддя І інстанції Чернова О. В.
Провадження № 22-ц/790/1700/17 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого Шаповал Н.М.

суддів Кіпенка І.С., Кружиліної О.А.,

за участю секретаря Брулевича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року по справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (надалі ТДВ СК «Альфа Гарант» звернулося до Золочівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.05.2015 року між ТДВ СК «Альфа Гарант» та ОСОБА_1 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АЕ/3039478, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 21214, номерний знак НОМЕР_1.

30.03.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля SUZUKI SX 4, номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Згідно постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.04.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Особа, яка зазнала матеріального збитку - ОСОБА_2, звернувся до ТДВ СК «Альфа Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Вважаючи вимоги потерпілої особи обґрунтованими, ТДВ СК «Альфа Гарант» було здійснено розрахунок та виплачено 17 014 грн. 37 коп. страхового відшкодування, тобто належно виконано свої зобовязання за полісом №АЕ/3039478.

Оскільки, всупереч вимогам підпункту ґ пункту 38.1 ст.38, підпункту 33.1.2 пункту 33.1 ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_1 не було належним чином у встановлений законом строк повідомлено ТДВ СК «Альфа Гарант» про настання дорожньо-транспортної пригоди, просив стягнути з відповідача 17014 грн. 37 коп. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року у задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТДВ СК «Альфа Гарант» ставить питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, вирішити питання про судові витрати. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, зазначає що ОСОБА_1 (власник транспортного засобу, причетного до ДТП) вчасно не повідомив страхову компанію про настання страхового випадку (ДТП). Крім того, як вказує апелянт, той факт, що власник пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_2 повідомив страхову компанію про ДТП, не звільняє відповідача від обов»язку здійснити повідомлення страховика про настання страхового випадку, як то передбачено чинним законодавством.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТДВ СК «Альфа Гарант», суд першої інстанції виходи із того, що позивачем не доведено належними й допустимими доказами факту заподіяння йому збитків, які полягають у необґрунтованій виплаті страхового відшкодування потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце за участю ОСОБА_1 внаслідок неповідомлення останнім про таку дорожньо-транспортну пригоду.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції за таких підстав.

Так, цивільні правовідносини з приводу такого виду зобовязання як страхування регулюються, зокрема, главою 67 Цивільного кодексу України та Законом України «Про страхування».

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

В число обовязків страховика входить здійснення страхової виплати

або виплати страхового відшкодування при настанні страхового випадку у передбачений договором строк (п. 3 ч. 1 ст. 20 вказаного Закону).

Судом встановлено, що 17.05.2015 року між ТДВ СК «Альфа Гарант» та власником транспортного засобу ВАЗ 21214, номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1 укладено договір обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АЕ/3039478. Вказаний договір діяв по 16.05.2016 року (а.с.4).

30.03.2016 року близько 07.45 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ 21214, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Клочківській, в районі будинку 188, не обрав безпечної дистанції руху з урахуванням дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем SUZUKI SX 4, номерний знак НОМЕР_2, чим заподіяв матеріальну шкоду. Автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Власником автомобіля SUZUKI SX 4, номерний знак НОМЕР_2, є ОСОБА_2 (а.с.5).

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.04.2016 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. (а.с. 6)

Наступного дня після ДТП, тобто 31.03.2016 року, ОСОБА_2 повідомлено ТДВ СК «Альфа Гарант» про настання страхового випадку (а.с.26).

Зазначена подія була визнана страховою, про що 02.06.2016 року ТДВ СК «Альфа Гарант» складено страховий акт №ЦВ/16/1155, згідно якого сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті ОСОБА_2, складає 17 014, 37 грн. (а.с.25).

Відповідно до Звіту №00-D/20/4 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу SUZUKI SX 4 (номерний знак НОМЕР_2), від 18.04.2016 року, складеного за замовленням ТДВ СК «Альфа Гарант», матеріальний збиток складає 21 617, 23 грн. з урахуванням ПДВ 18 014, 37 грн. (а.с. 8-24).

Оскільки внаслідок ДТП, через пошкодження автомобіля ОСОБА_2 зазнав матеріальної шкоди, ТДВ СК «Альфа Гарант» виплатило потерпілій особі страхове відшкодування у сумі 17 014,37 грн. Дані обставини підтверджуються страховим актом №ЦВ/16/1155 від 02.06.2016 року (а.с.25), розрахунком суми страхового відшкодування (а.с.26) та копією платіжного доручення №23226 від 02.06.2016 року (а.с.27).

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. ст. 3, 22.1, 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин), обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи; шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, у тому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначені обовязки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38).

Відповідно до абзацу ґ підпункту 38.1.1. пункту 38.1. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1. статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року №3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обовязків учасників ДТП, у звязку з чим обовязок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону №3045-VI. Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону №3045-VI, у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально.

З огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Разом з тим за наявності підтверджених документально поважних причин відсутності такого повідомлення підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає.

Зазначений обовязок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

З матеріалів справи вбачається, що факт настання страхового випадку позивачем не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді підтверджена документально (постанова Дзержинського районного суду Харківської області від 20.04.2016 року), позивачем такий факт визнано шляхом сплати потерпілому страхового відшкодування.

Крім того, у передбачений законом строк страховик був повідомлений про дорожньо-транспортну пригоду водієм транспортного засобу, причетним до такої пригоди, - ОСОБА_2 сповістив страхову компанію 31.03.2016 року (а.с.26). На замовлення ТДВ СК «Альфа Гарант» 18.04.2016 року було виготовлено звіт про вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 (а.с.8).

Отже, позивач мав можливість перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам; факт настання страхового випадку страховиком не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобовязаннях, адже регресні зобовязання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Така ж правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року в справі №6-284цс15, від 30 березня 2016 року в справі №6-186цс16, від 08 червня 2016 року №6-2989цс15 і відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що додо відмови у задоволенні позовних вимог ТДВ СК «Альфа Гарант».

Суд повно та всебічно з»ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення .

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,304, 308, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» відхилити.

Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: Н.М. Шаповал

Судді колегії: ОСОБА_3

ОСОБА_4