Ухвала

іменем україни

13 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ступак О.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

МаляренкаА.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Астра Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про дострокове погашення кредиту, сплату процентів за користування кредитом та пені за прострочення виконання зобов'язання, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження в указаній справі, а саме: Публічного акціонерного товариства «Астра Банк» (далі - ПАТ «Астра Банк») на ПАТ «Дельта Банк», у зв'язку з відступленням права вимоги грошових зобов'язань.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року, у задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В.В. просить скасувати ухвали судів першої й апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду (першої) апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні указаної заяви ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ПАТ «Астра Банк», а саме: договору купівлі-продажу прав вимоги, на який посилався представник заявника у своїй заяві, як на підставу для заміни сторони виконавчого провадження.

Оскільки представником заявника не доведено факту вибуття сторони виконавчого провадження, то суд вважав відсутніми передбачені законом підстави для правонаступництва у виконавчому провадженні.

Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційний суд керувався ст. 303 ЦПК України, згідно з якою апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Посилаючись на викладене, апеляційний суд зазначив, що копію договору купівлі-продажу прав вимоги долучено лише до апеляційної скарги, і апеляційна скарга не містить доводів щодо поважності неподання такого договору до суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційний суд вважав відсутніми підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Однак із вказаними висновками не можна погодитися, виходячи з наступного.

Судом установлено, що на виконання рішення суду від 12 вересня 2010 року Шевченківським районним судом м. Києва 18 липня 2014 року було видано виконавчі листи у справі № 2-10413/10, за якими стягнуто солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Астра Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 96 690 грн 44 коп. Крім того, у рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Астра Банк» звернуто стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки «Хонда Сівік», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3

У заяві про заміну сторони у виконавчому провадженні ПАТ «Дельта Банк» просило замінити стягувача ПАТ «Астра Банк» на ПАТ «Дельта Банк» у зв'язку з відступленням права вимоги грошових зобов'язань.

У зазначеній заяві ПАТ «Дельта Банк» посилалося на те, що 02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновою Т.В. та зареєстрований у реєстрі 02 грудня 2013 року за № 1539, відповідно до якого у порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «Астра Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астра Банк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а. с. 127-130).

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Такого висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши правову позицію із цього питання у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Статтею 378 ЦПК України установлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Постановляючи 01 серпня 2016 року ухвалу про прийняття до розгляду заяви ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження та призначення справи до розгляду у судовому засіданні на 11 серпня 2016 року, суддя місцевого суду виходив із того, що заява відповідає вимогам ст. ст. 119, 120, 378 ЦПК України.

Однак на порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суддя не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій та не дослідив питання щодо можливості залишення без руху указаної заяви у зв'язку з ненаданням заявником доказів на обґрунтування своїх вимог, таким чином суд не роз'яснив заявникові про необхідність подання ним договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновою Т.В. та зареєстрованого у реєстрі 02 грудня 2013 року за № 1539, на який посилався заявник на обґрунтування своїх вимог про заміну сторони виконавчого провадження.

На вищевказані помилки не звернув достатньої уваги апеляційний суд та на порушення вимог ст. ст. 303, 304, 315 ЦПК України не надав належної правової оцінки доданому заявником до апеляційної скарги вищевказаному договору купівлі-продажу прав вимоги, адже у судовому рішенні апеляційний суд зобов'язаний дати відповіді на всі доводи апеляційної скарги, оскільки інакше буде порушено вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як мотивування судового рішення судом, який має право на дослідження нових доказів та переоцінку доказів.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а постановлені у справі ухвали судів першої й апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Ступак

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

Г.І.Мостова