Справа № 456/3433/16-ц
Провадження № 2/456/551/2017
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

28 лютого 2017 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бораковського В. М. ,

за участю секретаря Проців І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Позивач в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у 1990р. зареєструвала шлюб з відповідачем, який у грудні 1999р. був розірваний. У шлюбі в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу відповідач жодного разу не бачив свого сина, не спілкувався з ним, не цікавився його життям. Крім цього, відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, ніякої іншої допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі. Комісія з питань захисту прав дитини у своїй відповіді на звернення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 рекомендувала їй звернутися в Стрийський відділ поліції ГУ НП у Львівській області щодо встановлення місця проживання (перебування) відповідача. Вважає дану відповідь такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки нею були надані всі необхідні документи та докази про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на викладені в ньому обставини, не заперечила проти заочного розгляду справи, та просить суд позовні вимоги задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації суду пояснила, що вони отримали підтвердження про те, що ОСОБА_2 не проживає за вказаною ОСОБА_1 адресою, і він не з'явився на засідання комісії з питань захисту прав дитини 27.10.2016р., тому комісією було прийнято рішення рекомендувати ОСОБА_1 звернутися в Стрийський ВП щодо встановлення місця проживання ОСОБА_2 Разом з тим, вона підтримує позовну заяву ОСОБА_1

Враховуючи, що відповідач не з'явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений, і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також беручи до уваги думку позивача, тому судом проведено заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 15.12.1999р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 розірвано 15.12.1999р., про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблений запис за № 146. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_1.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 08.03.1999р.

Як вбачається з свідоцтва про зміну імені НОМЕР_3 від 16.11.2016р., ОСОБА_3 змінив прізвище ОСОБА_3 на ОСОБА_1, про що складено актовий запис № 40.

Згідно з довідкою про неотримання аліментів № 09-40-8/898 від 19.10.2016р., виданої Головним управлінням юстиції у Львівській області, ОСОБА_1 не отримувала аліменти з ОСОБА_2 Заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 станом на 22.08.2016р. становить 62428,12 грн.

З довідки Лисовицької сільської ради Стрийського району Львівської області № 1940 від 31.10.2016р. вбачається, що дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю і перебуває на її утриманні.

Відповідно до витягу з протоколу №9 від 27.10.2016р. комісія з питань захисту прав дитини у своїй відповіді на звернення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 рекомендувала ОСОБА_1 звернутися в Стрийський відділ поліції ГУ НП у Львівській області щодо встановлення місця проживання (перебування) ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_5 дала суду наступні показання: вона є сусідкою позивача. Батька ОСОБА_6 бачила приблизно 18 років назад. Дитина виростала при матері, бабі та дідові. Батько не проживає з ними з часу народження сина та не цікавиться його вихованням.

Свідок ОСОБА_7 дала суду аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_6 дав суду наступні показання: він від народження проживає разом з мамою, дідусем та бабусею. Батька жодного разу не бачив.

Стаття 51 Конституції України визначає, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Частиною 3 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Стаття 25 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, зазначає, що кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та необхідне соціальне обслуговування, який є необхідним для підтримання здоров'я і добробуту її самої та її сім'ї, і право на забезпечення в разі безробіття, хвороби, інвалідності, вдівства, старості чи іншого випадку втрати засобів до існування через незалежні від неї обставини. Материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу. Всі діти, народжені у шлюбі або поза шлюбом, повинні користуватися однаковим соціальним захистом.

Відповідно до ст.ст. 3 та 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Стаття 18 Конвенції визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 5 протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію відкрито для підписання 4 листопада 1950 року, ратифіковано в Україні Законом №475/97-ВР від 17.07.97), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Як роз'яснено з п. 15 постанови Пленум Верховного суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В п. 16 даної постанови зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, оскільки не цікавляться його життям та здоров'ям, не приймає участі у його вихованні, добровільно не надає жодної матеріальної допомоги на його утримання. Крім цього, відповідач ухиляється від сплати аліментів, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №2-629/99 від 12.07.1999р.

Також, судом встановлено, що вихованням та утриманням ОСОБА_6 з часу його народження займається його мати - ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що відповідач без поважних причин не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, а також беручи до уваги позицію Служби у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації, яка підтримала позов ОСОБА_1, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.150, 164, 165 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, 1974р.н., відносно дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Копію заочного рішення скерувати відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Головуючий-суддя В. М. Бораковський