Єдиний унікальний номер 242/5690/16-ц Номер провадження 22-ц/775/606/2017
головуючий в I інстанції Коліщук З.М
суддя доповідач Никифоряк Л.П.
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2017 року апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.

Суддів Новікової Г.В., Груіцької Л.О.

за участі секретаря судового засідання Молдованова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Український фінансовий світ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій подана апеляційна скарга Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Український фінансовий світ» на заочне рішення Селидівського міського суду від 02 лютого 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

В позові поданому до суду 22 грудня 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Український фінансовий світ» /надалі Банк/ просило суд стягнути заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_1, вказуючи що вона утворилася в результаті неналежного виконання відповідачем взятих на підставі кредитного договору зобов'язань.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 02 лютого 2017 року в позові Банку відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просив рішення скасувати та ухвалити нове яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування обставин що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального та матеріального права, зокрема, на думку заявника, суд не надав належну оцінку банківським випискам та меморіальним ордерам, що є первинними документами та відображають надання банком відповідачу кредиту в сукупності з іншими доказами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, за відсутності відповідача повідомленого про час та місце судового розгляду належним чином, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити за таких підстав.

Суд першої інстанції відмовив у позові виходячи з того, що позивач не довів існування між сторонами договірних відносин, укладення договору на певних умовах та обставин щодо неналежного виконання зобов'язань з боку відповідача, при цьому вважав що жодних належних, допустимих і достатніх доказів в підтвердження своїх вимог не надав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції всесторонньо і повно з'ясував обставини у справі та дотримався норм процесуального права.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір та відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже за загальним правилом договірне зобов'язання повинне виконуватись відповідно до тих умов, які сторони визначили при укладення договору.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Так, відповідно до встановлених обставин, існування кредитного договору не підтверджено, оскільки на підтвердження своїх позовних вимог позивач ні оригінал, ні належним чином посвідчену копію договору про надання споживчого кредиту не надав, а виписки з особових рахунків та меморіальні ордери не є належними та допустимим доказами укладення між сторонами кредитного договору, змісту його умов та отримання позивачем коштів за кредитним договором.

Такий письмовий доказ як кредитний договір, має відповідати вимогам чинного законодавства про обов'язкову форму та зміст, та бути підписаним сторонами договору.

Згідно частини 2 статті 64 ЦПК України, письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, та системний аналіз норм процесуального права дає підстави для висновку про те що, якщо подано копію письмового доказу, у судове засідання для дослідження має бути наданий оригінал письмового доказу.

Так у відповідності до положень ч.1 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень.

Причому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі /ч. 2 ст. 60 ЦПК України/.

У той же час, розрахунок заборгованості за кредитним договором та виписка з особового рахунку, які здійснені Банком без участі позичальника, за відсутності підпису позичальника чи будь-якого іншого підтвердження щодо його погодження з сумою заборгованості, стосуються виконання договору та не розкриває суті самого договору, істотних умов щодо яких сторони дійшли згоди, та фактично є опосередкованим доказом, а не вирішальним для розгляду даної справи, оскільки жодного іншого доказу про існування між сторонами договірних відносин сторонами не надано.

Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому що було викладено в позовній заяві, та зазначені доводи були предметом перевірки судом першої інстанції який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Також доводи позивача про те, що у Банку відсутня можливість надати суду хоча б копію кредитного договору у зв'язку із знаходженням кредитної справи у приміщенні Банку у м. Донецьку, самі по собі не замінюють обов'язку Банку підтвердити обставини на які він посилається в обґрунтування позову.

Так само роздруківка із автоматизованої системи ПАТ КБ «УФС» не заміняє договору та врахування такої роздруківки, яка здійсненна в односторонньому порядку Банком без жодного погодження із стороною договору позичальником, протирічить засадам цивільного судочинства щодо свободи договору.

Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов'язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях - навіть з урахуванням загальновідомих обставин щодо проведення антитерористичної операції.

Так само рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в позовній заяві та апеляційній скарзі - без встановлення відповідних фактів.

В судовому засіданні представник Банку стверджувала про наявність обов'язку позичальника виконувати умови договору кредиту які позивач не може підтвердити через загальновідомі обставини щодо проведення антитерористичної операції.

Разом з тим, за даними роздруківки із автоматизованої системи «остаток 2101,36 грн.», та позовні вимоги заявлені на суму 6216,26 грн., яка жодним чином не підтверджена.

Отже покладення всієї відповідальності за обставин що склалися на позичальника, так само покладення на відповідача обов'язку доведення всіх обставин у справі не ґрунтується на законі.

Позивач не надає жодних доказів щодо неналежного виконання позичальником договору за місцем його виконання в період часу після червня 2014 року, також з приводу повідомлення позичальника про необхідність сплати коштів у відділення Банку за певною адресою.

Таким чином, позивач не довів своїх вимог щодо наявності кредитного договору та неналежного виконання взятих за цим договором чітко визначених зобов'язань з боку позичальника та суд першої інстанції обґрунтовано вважав що відсутні підстави для задоволення позову.

У зв'язку з наведеним висновки суду про відмову в позові ґрунтуються на нормах матеріального права, та узгоджуються із фактичними обставинами у справі, що у відповідності до статті 308 ЦПК України має своїм наслідком залишення рішення суду першої інстанції без змін, як такого що відповідає вимогам про законність та обґрунтованість.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Український фінансовий світ» відхилити.

Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: