АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 666/4097/15 Головуючий в І інстанції Дорошинська В.Е.
Провадження №22-ц/791/558/17 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоІгнатенко П.Я.
Суддів:Воронцової Л.П.
Полікарпової О.М.
СекретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 10 січня 2017 року у цивільній справі за поданням старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служи міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Беккер О.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - ОСОБА_7 за межі України,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року старший держаний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служи міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі Дніпровського РВДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області або ВДВС) Беккер О.М. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_7у праві виїзду за межі України, зазначивши, що на виконанні ВДВС перебуває виконавче провадження №51606077 та №49885638 про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_8 боргу в сумі 116649,75 грн.

Посилаючись на те, що боржник перебуває за кордоном та ухиляється від сплати заборгованості за виконавчим документом, державний виконавець просив тимчасово обмежити ОСОБА_7 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10 січня 2017 року в задоволенні подання відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення подання Дніпровського РВДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_7 просить не брати до уваги доводи викладені в ній та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність оскарженої ухвали вимогам закону, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними і цьому Пакті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на

нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 є боржником у виконавчих провадженнях №51606077 та №49885638, відкритих старшим державним виконавцем Дніпровського РВДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області постановами про відкриття виконавчого провадження від 25.01.2016 року та 08.07.2016 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 і ОСОБА_8 боргу в сумі 116649,75 грн. (а.с.124-126).

Судом встановлено, що в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем 04.02.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно акту державного виконавця від 19.10.2016 року за адресою боржника в належній йому квартирі АДРЕСА_1 ніхто не проживає. Вказаний акт складений одноособово державним виконавцем без понятих (а.с.121).

З довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Херсонській області від 15.03.2016 року вбачається, що ОСОБА_7 10.08.2013 року знятий з реєстрації в м.Херсоні (а.с.122)

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець ВДВС посилався на навмисне ухилення боржника від виконання зобов'язань за судовим рішенням.

Втім, відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

З аналізу норм права, що регулюють вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вбачається, що під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів, тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (хвороба, відсутність заробітку та інших доходів, тощо).

Разом з тим, державний виконавець не надав жодного доказу щодо навмисного чи свідомого ухилення боржника від виконання свого зобов'язання, зокрема вчинення ним дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішень суду та судом таких обставин не встановлено.

Також матеріали справи не містять доказів вручення боржнику постанов про відкриття виконавчого провадження №51606077 та №49885638 та обізнаність ОСОБА_7 про проведення виконавчих дій в межах даних виконавчих проваджень, а сам по собі факт наявної заборгованості не вказує на ухилення від виконання.

Окрім того, частково рішення суду виконувалось шляхом списання коштів з рахунків боржника, що сторонами не оспорюється.

Враховуючи, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухиляння боржника від виконання покладених на нього зобов'язань, а обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 ухиляється від виконання рішень суду про стягнення заборгованості не вбачається, тому вимоги державного виконавця є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для тимчасового обмеження ОСОБА_7 у праві виїзду за межі України та відмову у задоволенні подання.

Доводи апеляційної скарги позбавленні правового обґрунтування і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, - відхилити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 10 січня 2017 року, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова