КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3438/15-ц
Провадження № 2/552/3/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2017 року Київський районного су суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко О.А.

за участі позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

17.06.2015 року позивачі звернулись до суду із позовом про визнання заповіту від імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_5, який посвідчений 30.07.2008 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та яким ОСОБА_6 заповідала все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося. Посилались на те, що ОСОБА_6 є бабцею позивача ОСОБА_2 та свекрухою позивача ОСОБА_1 Вони разом із чоловіком та батьком - ОСОБА_8 проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаний будинок належить спадкодавцю ОСОБА_6. Після смерті її сина, ОСОБА_8, який помер 07.08.5.2007 року. відносини між ними та спадкодавцем погіршились. Поведінка спадкодавця змінилась, вона стала дорікати їм вони живуть , а її син помер. Поведінка ОСОБА_6 була дивною, на їхню думку вона мала періодичні тимчасові розлади психіки до самої смерті. 04.09.2014 року ОСОБА_6 померла. При житті ОСОБА_6 з незрозумілим об»ємом люті до них знайшла далеких племінників на користь яких 30 липня 2008 року зробила заповіт на все своє майно. Про наявність заповіту вони дізнались тільки після смерті ОСОБА_6 Вони вважають, що після смерті сина, ОСОБА_8 спадкодавець перебувала у стані мнестично-психологічного перебігу її несподіваних поступків та у стані сплутаної свідомості, а отже складала заповіт коли не могла розуміти значення своїх дій. Просили визнати недійсним заповіт від 30 липня 2008 року складений ОСОБА_6 та посвідчений нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 та визнати недійсним заповіт від 30 липня 2008 року складений ОСОБА_6 та посвідчений нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5

У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Пояснили, що саме та обставина, що ОСОБА_6 позбавила свого рідного єдиного онука спадщини, чим практично залишила його без житла, є підтвердженням того, що ОСОБА_6 складаючи заповіт не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Також позивачі пояснили, що їм невідомо, де , коли та з якого приводу ОСОБА_6 лікувалась у період після смерті сина.

Відповідачі позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні. Пояснили, що між ОСОБА_6 та позивачами склалися неприязненні стосунки, вона не довіряла позивачам, постійно на них жалілась , та повідомила особисто чого вона зробила заповіт на їхнє ім»я , а не на позивачів.

Друга полтавська державна нотаріальна контора свого представника у судове засідання не направила, надала заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8

Позивач ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_8

ОСОБА_8 був рідним сином спадкодавця ОСОБА_6

Власником домоволодіння № 88 по вул. Молодіжній в м. Полтава була ОСОБА_6.

Позивач ОСОБА_1 проживала у вказаному домоволодінні з 1980 року, а позивач ОСОБА_2 з дня народження.

ОСОБА_8 помер 7 липня 2007 року.

Після його смерті позивачі залишитись проживати у домоволодінні № 88 по вул. Молодіжній в м. Полтава.

ОСОБА_6 померла 4 вересня 2014 року.

При житті ОСОБА_6, 30 липня 2008 року , склала заповіт посвідчений нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 на користь відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3, яким заповідала їм усе належне їм майно.

Після смерті ОСОБА_6 відкрита спадкова справа, заяви про прийняття спадщини подали позивачі та відповідачі по справі. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

ОСОБА_1 по відношенню до спадкодавця ОСОБА_6 є жінкою її сина, ОСОБА_8, невісткою, та не є спадкоємцем жодної із черг, передбачених статтями 1261-1265 ЦК України , а також не є спадкоємцем за правом представлення ( ст.. 1266 ЦК України).

Отже позивач ОСОБА_1 є неналежним позивачем по справі, а тому у задоволенні її позовних вимог слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2, то він є спадкоємцем за правом представлення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1266 КК України та є належним позивачем по справі.

ОСОБА_2, всупереч вимогам ч. 3 ст. 10 ,ч.1 ст. 60 ЦПК України, жодного доказу у підтвердження тієї обставини, що на час складання заповіту, 30 липня 2008 року, ОСОБА_6 перебувала у такому стані, коли не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними суду не надав.

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_6 на обліку у ПОПНД не перебувала (а.с. 116), на лікуванні у ПОКПЛ ім. О.Ф. Мальцева з 01.01.2007 року по 04.09.2014 року не знаходилась ( а.с. 96, 117).

Із амбулаторної картки ОСОБА_6 убачається, що вона до 2008 року та після 2008 року ОСОБА_6 зверталась тільки до окуліста, терапевта, невропатолога, однак жодний із лікарів не направив її на консультацію до лікарів психіатрів.

Суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, які у судовому засіданні пояснювали, що спадкодавець ОСОБА_6 за характером була сварлива, збирала чутки по селищу, перебувала у неприязнених стосунках із позивачами, лаялась із сусідами та вони вважають, що якби вона була нормальною людиною, то ніколи б не позбавила свого єдиного онука спадщини. Також вказаним свідкам нічого невідомо про хвороби ОСОБА_6 та про те чи зверталась вона за час свого життя до лікарів психіатрів.

Заповіт складений ОСОБА_6 30 липня 2008 року, 17.11.2008 року ОСОБА_6 уклала договір з Управлінням праці та соціального населення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради на надання їй соціальної допомоги ( а.с. 21).

Отже після складання заповіту, ОСОБА_6 уклала з уповноваженою особою УПСЗН виконкому Київської районної у м. Полтаві ради про надання соціальних послуг, що свідчить про те, що на час укладення договору вона була у стані коли усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

За клопотанням позивачів по справі призначена посмертна судово-психіатрична експертиза для визначення стану ОСОБА_6 на час складання заповіту, ухвала суду від10.12.2015 року.

Справа була направлена до ПОКПЛ ім. О.Ф. Мальцева та повернулась без проведення експертизи 18.03.2016 року, оскільки до матеріалів справи не були додана медична документація.

08.04.2016 року справа була повторно направлена до ПОКПЛ ім. О.Ф. Мальцева для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи.

У судовому засіданні позивачам ще раз було роз»яснено, що саме вони повинні провести оплату за проведення експертизи, однак до лютого 2017 року позивачі не оплатили проведення експертизи, що свідчить про те, що позивачі ухилялись від проведення експертизи.

Ч. 1 ст.. 146 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Оскільки матеріали справи не містять доказів того, що на час складання заповіту ОСОБА_6 страждала психічними розладами та могла розуміти значення своїх дій , позивачі ухилились від проведення експертизи, підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2,суд не вбачає.

Керуючись ст.. 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України,-

В ИР І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Полтави.

Суддя Л.М. Васильєва