У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 05 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди,

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтував тим, що у 2005 році ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках придбали у ОСОБА_5 комбайн СК-5 «Нива». У 2007 році ОСОБА_4 продав позивачу належну йому частину вищезазначеного комбайна за 4 тис. доларів США. Договір купівлі-продажу укладений не був. Факт передачі коштів було підтверджено складанням розписки. Навесні 2008 року позивач відремонтував вказаний комбайн, але пізніше придбав інший комбайн СК-5 «Нива», на якому і працював. Пропозицію щодо придбання належної йому частини спірного комбайну, а також повернення частини грошей за збирання комбайном врожаю по найму, відповідач залишив без задоволення. У 2015 році відповідач без дозволу позивача продав належний їм комбайн по запчастинах. Позивач вважає, що діями відповідача йому спричинена майнова шкода в розмірі 99 400 грн. Посилаючись на вищезазначене та положення ст. 1166 ЦК України позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 05 квітня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Суд першої інстанції правильно встановив, що державна реєстрація при переході права власності на комбайн СК-5 «Нива» не відбувалась, а тому позивач не набув права власності на спірний транспортний засіб.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення у відповідача зобов'язань перед ним.

Розглядаючи справу, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що судами не враховано свідчень ОСОБА_4, який підтвердив факт продажу своєї частки комбайна СК-5 «Нива» позивачу, та інші доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, за касаційною скаргою на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 05 квітня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак