Справа №613/1023/16-ц Провадження № 2/613/32/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Кузіної Н.П., за участю секретаря Герасимюк Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Богодухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Промінь», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Сектор державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду в особі свого представника, з позовом в якому після уточнення позовних вимог просив: 1) Визнати недійсним договір оренди землі б/н від 22.10.2007 року, укладений між СФГ «Промінь» та ОСОБА_1, щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:003:0006 та зареєстрований у Богодухівському РВ ХРФ ДП «Центр «ДКЗ» 17.11.2009 року за № 76;

2) Зобовязати відповідача повернути ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, земельну ділянку кадастровий номер :03:003:0006, площею 4,96 га, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області та належить позивачу на праві власності згідно Державного акту на право власності на землю І-ХР № 002725 від 30.07.1999 року;

3) Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач та його представник зазначають, що ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності серії І-ХР № 002725 від 30.07.1999 року є власником земельної ділянки площею 4,96 га, кадастровий номер: :03:003:0006, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області.

30 вересня 2005 року позивач оформив довіреність на імя ОСОБА_2, якою уповноважив останнього на вчинення дій відносно зазначеної земельної ділянки в усіх державних, громадських, господарських та інших органах та організаціях незалежно від підпорядкування відносно земельної ділянки, що належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на землю І-ХР № 002725 від 30.07.1999 року. Права укладати від імені позивача договори оренди належної йому земельної ділянки, вказана довіреність не містила.

27 вересня 2014 року ОСОБА_1 скасував довіреність, видану на імя ОСОБА_2, що підтверджується відповідною заявою від 27.09.2014 року (№ за реєстром 1-1850), витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 27552237 від 27.09.2014 року припинення дії довіреності.

У 2016 року ОСОБА_1 стало відомо про існування договору оренди належної йому земельної ділянки, укладеного між ним та відповідачем.

Позивач зазначив, що копія договору оренди землі б/н від 22 жовтня 2007 року, укладеного між ним та відповідачем стосовно земельної ділянки, кадастровий номер: :03:003:0006, була отримана ним лише під час попереднього судового засідання по даній справі.

Даний договір, як і акти приймання-передачі та визначення меж в натурі ОСОБА_1 не підписував, тому вважає, що цей договір є недійсним у звязку з відсутністю його внутрішньої волі і волевиявлення на його укладення.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Пояснила, що істотні умови договору позивач не погоджував, орендну плату не отримував. Вважала, що відсутність у договорі примітки про те, що підпис в договорі виконаний саме представником, слід сприймати як такий, що виконаний саме позивачем ОСОБА_1, хоча в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що підпис виконаний ОСОБА_2

Представник відповідача СФГ «Промінь» в судовому засіданні позов не визнав, вважає його таким, що не підлягає задоволенню. Пояснив, що в довіреності, яка була видана позивачем на імя ОСОБА_2, було передбачено право укладати всі дозволені законом угоди по управлінню та розпорядженню вказаною земельною ділянкою, та підписуватись за ОСОБА_1, тому представник діяв в межах, наданих йому повноважень. На час укладення договору та його реєстрації, довіреність не була скасована, тому договір був укладений правомірно. Зазначив, що істотні умови договору погоджувались з ОСОБА_2, орендну плату отримував він. Після скасування довіреності орендна плата ОСОБА_2 не виплачується, але нараховується, тому позивач може отримати її в будь-який момент, звернувшись до СФГ. Крім того, представник відповідача просить застосувати строки давності до даного позову, оскільки з дня реєстрації даного договору пройшло більше трьох років (даний договір було зареєстровано в Богодухівському районному відділі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.11.2009 року за № 76). Вважає, що договір було укладено у відповідності з нормами земельного законодавства та Ц України, а саме з додержанням норм ст.ст. 237-239 ЦК України.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що дійсно позивачем на його імя була видана довіреність на управління належною йому земельною ділянкою. При видачі цієї довіреності ОСОБА_1 отримав одноразову грошову виплату в сумі 3000 грн. Він дійсно уклав договір оренди цієї земельної ділянки з СФГ «Промінь» та поставив свій підпис. Не заперечував той факт, що не погоджував з ОСОБА_1 істотних умов договору та не передавав йому орендну плату, однак вважав, що не повинен був цього робити, виходячи зі змісту довіреності. Вважав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_1, який відповідно до положень ст. 62 ЦПК України був допитаний як свідок в судовому засіданні, пояснив, що про існування договору оренди землі з СФГ «Промінь» дізнався випадково - влітку 2016 року. З ним як з власником земельної ділянки можливість укладення цього договору не погоджувалось. Зазначив, що при видачі довіреності в 2005 році на імя ОСОБА_2, він отримав від останнього 3000 грн., але в подальшому жодного разу орендну плату він не отримував, цей договір та акти до нього не підписував, а зараз він хоче самостійно обробляти земельну ділянку. Не заперечував, що підпис на довіреності належить йому.

Представник третьої особи - Сектору державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином, письмових заперечень або пояснень на позов не надав.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до наступного.

Позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,3 га для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :03:003:0006, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії І-ХР №002725 від 30.07.1999 року /а.с. 10/.

30 вересня 2005 року позивачем ОСОБА_1 видана довіреність, відповідно до якої останній уповноважив ОСОБА_2 управляти та розпоряджатись земельною ділянкою площею 4,96 га, що знаходиться на території Дмитрівської сільради та належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХР № 002725, укладати всі дозволені законом угоди по управлінню та розпорядженню цією земельною ділянкою, крім договору дарування, отримувати та сплачувати всі платежі за укладеними угодами, отримувати усі грошові суми з різних місць, від усіх осіб та установ, у тому числі з банків та ощадбанків, з пошти та телеграфу по різного роду документам та підставам, отримувати поштову, телеграфну та усілякого роду кореспонденцію, вести його справи у всіх судових та адміністративних установах з усіма правами, що надаються законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, у тому числі з правом закінчення справ миром, визнання або відмови повністю або частково від позовних вимог з правом отримання грошей та майна, видавати замість ОСОБА_1 розписки, всюди замість нього розписуватись. Довіреність була посвідчена державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори та зареєстрована в реєстрі за номером 1-2405 /а. с. 13/.

Згідно заяви ОСОБА_1, посвідченої державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори 27 вересня 2014 року, зареєстрованої в реєстрі за №1-1850, просив негайно внести дані до Єдиного реєстру довіреностей щодо скасування довіреності, посвідченої від імені ОСОБА_1 Богодухівською державною нотаріальною конторою Харківської області від 30 вересня 2005 року за реєстром 1-2405 на імя ОСОБА_4, за якою ОСОБА_1 надав йому ряд повноважень щодо вчинення дій у всіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях незалежно від підпорядкування відносно земельної діяльності земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХР № 002725, виданого Дмитрівською сільрадою Богодухівського району Харківської області 30.07.1999 року /а.с. 13/.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 27552237 від 27.09.2014 року припинено дію довіреності від 30.09.2005 року, номер у реєстрі нотаріальних дій: 1-2405 посвідчену ДНК Богодухівського району Харківської області, бланк №: ВСМ 327250.

Той факт, що вказана довіреність була видана позивачем добровільно, підписана ним та діяла до її скасування позивачем, ніким в судовому засіданні не оспорювався.

22.10.2007 року укладено договір оренди землі б/н відповідно до якого належна орендодавцеві земельна ділянка передається в оренду строком на 25 років. Сторонами цього договору зазначені ОСОБА_1 /орендодавець/ та СФГ «Промінь» /орендар/, при цьому підпис в графі «орендодавець» виконаний представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 і є його власним підписом, цей факт не заперечувався сторонами та третьою особою та не підлягає доказуванню відповідно до положень ст. 61 ЦПК України /а.с.53/.

Договір зареєстрований 17 листопада 2009 року в Богодухівському районному відділі ДП «Центр ДЗК» за № 76 /а. с. 53/.

Крім того, були складені акти визначення меж земельної ділянки в натурі від 22 жовтня 2007 року та прийому-передачі земельної ділянки від 17 листопада 2017 року, де підпис від імені ОСОБА_1 також виконаний ОСОБА_2 /а.с. 51/.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Верховний Суд України у постанові від 18.12.2013 р. у справі за № 6-127цс13 висловив правову позицію, згідно із якою зазначив, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що відсутність в оспорюваному договорі та актах до нього примітки, що договір та акти підписані представником за довіреністю, не може свідчити про відсутність волі позивача на укладення договору оренди, так як свою волю він виявив в момент видачі довіреності на імя ОСОБА_2, з яким в подальшому були погоджені усі істотні умови договору та який, діючи в межах повноважень, наданих йому довіреністю, підписав договір.

Відповідно до положень ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Стаття 238 ЦК України визначає правочини, які може вчиняти представник

Згідно до ст. 239 ЦК України правовими наслідками вчинення правочину представником є: правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до вказаних норм ст.ст. 238, 239 ЦК України і за змістом довіреності, яка була видана добровільно і на день укладення спірного договору не була скасована, а договір доручення, на підставі якого була видана довіреність, не був визнаний недійсним, - ОСОБА_2 мав право укладати, підписувати цей договір, діяв при цьому не в особистих інтересах, а в інтересах позивача, маючи право здійснювати для цього всі необхідні дії, у тому числі отримувати для позивача орендну плату, поза межі передбачених довіреністю повноважень - не вийшов.

У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання договору оренди недійсним і як наслідок для задоволення вимог про повернення земельної ділянки та стягнення судового збору.

Судом не розглядаються доводи позивача щодо не отримання орендної плати, оскільки таких вимог позивач не заявляв.

Розглядаючи заперечення представника відповідача в частині застосування строку позовної давності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Зазначене відповідає змісту правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-48цс15 від 22 квітня 2015 року, де зазначено, що відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом також установлено, що позивач дізнався про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди, лише влітку 2016 року, що в розумінні частини першої статті 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що строк позовної давності позивачем пропущено не було, оскільки про існування договору оренди землі б/н від 22.10.2007 року ОСОБА_1 дізнався лише у 2016 році та в цьому ж році подав позов до суду.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, справу розглянуто в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 237, 238, 239, 257, 261 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214 - 215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Промінь», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Сектор державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ