Справа № 683/2969/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_1 до Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області і просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,69 га, що розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, у межах згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №756161 від 29 грудня 2002 року.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 12 листопада 2013 року померла ОСОБА_2 Він є єдиним спадкоємцем за заповітом і у встановленому законом порядку прийняв спадщину. До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,69 га, що розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району. Однак, оформити свої спадкові права на вищезазначену земельну ділянку він не взмозі через втрату правовстановлюючого документа на земельну ділянку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити.

Відповідач Сербинівська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала клопотання про розгляд справи у відсутності свого представника, проти позову не заперечує.

Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що 12 листопада 2013 року померла ОСОБА_2, яка є бабою позивача ОСОБА_1 До складу спадкового майна після її смерті увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,69 га, що розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 30 березня 2004 року секретарем Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, яким вищезазначену земельну ділянку площею 4,69 га заповіла онуку ОСОБА_1 На день своєї смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із онуком ОСОБА_1, його дружиною ОСОБА_3 та невісткою ОСОБА_4 25 березня 2014 року за заявою ОСОБА_1 Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №548/2014 до майна померлої 12 листопада 2013 року ОСОБА_2

Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, у встановленому законом порядку прийняв спадщину, а тому відповідно до умов заповіту до нього перейшло право на належну померлій земельну ділянку площею 4,69 га, що розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Відповідно до роз»ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При зверненні позивача до нотаріуса йому вказали на необхідність надати оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 4,69 га, що належала померлій, однак оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку втрачено, про що позивачем поміщено оголошення в місцеву газету «Життя Старокостянтинівщини» №85-86 за 21 жовтня 2016 року. Через це нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку, що підтверджується постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 29 вересня 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Оскільки позивач надав суду належним чином завірену архівну копію Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №756161 від 29 грудня 2002 року, що підтверджує належність спірної земельної ділянки померлій ОСОБА_2, тому за ОСОБА_1 слід визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,69 га, що розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, у межах згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №756161 від 29 грудня 2002 року.

Оскільки відповідачем по справі є орган місцевого самоврядування, тому судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.1216-1218, 1222 ч.1, 1268 ч.3, 1269 ч.1 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 12 листопада 2013 року, право власності на земельну ділянку площею 4,69 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, у межах згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №756161 від 29 грудня 2002 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя