Ухвала

іменем україни

27 лютого 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ ЄвграфоваЄ.П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 вересня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Луганської області від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, про вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, Сєвєродонецький міський відділ Державної міграційної служби України в Луганській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та знаття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, про вселення. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 16 березня 2007 року до 16 жовтня 2014 року. У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_4 Рішенням Сєвєродонецького міськвиконкому від 24 квітня 2012 року № 551 на сім'ю з трьох осіб було надано житло площею 26,5 кв. м у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1

У червні 2014 року у зв'язку з проведенням у м. Сєвєродонецьку антитерористичної операції, позивач за згодою відповідача, з метою знаходження дитини в безпечному місці, а також її оздоровлення, поїхала з дитиною до своєї матері ОСОБА_7 до АДРЕСА_2 Наприкінці серпня 2014 року позивач повернулася до м. Сєвєродонецька, однак відповідач почав перешкоджати їй проживанні у вказаній квартирі, не пускав її з донькою до квартири та забрав у неї ключі від квартири.

25 лютого 2015 року позивач за згодою відповідача, з метою оздоровлення доньки, тимчасово виїхала до м. Краснодара Краснодарського краю Російської Федерації, де перебувала разом з донькою до 26 квітня 2015 року. Після повернення до м. Сєвєродонецька відповідач знову відмовив їй та доньці у проживанні в квартирі.

22 вересня 2015 року вона народила сина ОСОБА_5, відомості про батька якого записані зі слів матері в порядку ч. 1 ст. 135 СК України.

Зазначаючи, що, оскільки ні у неї, ні у її дітей немає іншого житла, крім блоку АДРЕСА_1 та відповідач продовжує перешкоджати їм користуватися житловим приміщенням, просила вселити її, а також її неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до гуртожитку до блоку АДРЕСА_1

ОСОБА_2, ОСОБА_6 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, Сєвєродонецький міський відділ Державної міграційної служби України в Луганській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та знаття з реєстраційного обліку.

На обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_6 посилалися на те, що відповідач припинила користуватися спірною квартирою з 15 червня 2014 року, не повідомивши його, зібрала усі свої речі і разом з дитиною виїхала з квартири до іншого чоловіка. З цього часу вона в квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, будь-яких перешкод у проживанні ОСОБА_3 у квартирі він не чинив. Зазначав, що він не заперечує, щоб його неповнолітня донька залишилася зареєстрована в квартирі та в подальшому проживала разом з ним.

На підставі вищевказаного просили суд визнати відповідача та її сина такими, що втратили право користування квартирою у гуртожитку в блоці АДРЕСА_1

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 26 грудня 2016 року, позов ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про вселення задоволено.

Вселено ОСОБА_3 та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до гуртожитку до блоку АДРЕСА_1

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовити, зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_6, задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.

Задовольняючи позовОСОБА_3 та відмовляючи у зустрічному позові ОСОБА_2, ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 мають право користування спірним житловим приміщенням, оскільки з поважних причин не проживають у спірному житловому приміщенні понад шість місяців, не мають іншого житла для постійного проживання.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували правові норми та ухвалили правильні судові рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги такі висновки не спростовують і зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 вересня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Луганської області від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, про вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, Сєвєродонецький міський відділ Державної міграційної служби України в Луганській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та знаття з реєстраційного обліку відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Є.П.Євграфова