Номер провадження: 22-ц/785/2508/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Біляївського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 про визнання шлюбу недійсним, усунення від права на спадкування за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2016 року , -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 27 квітня 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що є дочкою ОСОБА_5, який помер 3 листопада 2015 року. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини стало відомо, що за життя батька ОСОБА_5 ним 3 грудня 2014 року укладено шлюб з ОСОБА_4 Позивач зазначила, що батько ОСОБА_5 мав психічний розлад через алкогольну залежність, а тому шлюб є таким, що укладений без його вільної згоди. Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_3, уточнивши вимоги, просила з підстав реєстрації шлюбу без вільної згоди ОСОБА_5 визнати недійсним зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського МУЮ в Одеській області 3 грудня 2014 року за актовим записом №414 шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_4, анулювати запис про шлюб, усунути ОСОБА_4 від права на спадкування після смерті ОСОБА_5 (а.с.2-3, 38-39).

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала.

Відповідачем Біляївським МВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області пояснень, заперечень суду першої інстанції не надано.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2016 року позов задоволено, визнано шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_4 недійсним з підстав фіктивності, анульовано актовий запис про шлюб, усунено ОСОБА_4 від права на спадкування після смерті ОСОБА_5 (а.с.68-69).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив в недійсності шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі частини 2 статті 40 СК України в силу укладення шлюбу жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сімї та набуття прав та обовязків подружжя (фіктивності шлюбу) і як, наслідок, анулював актовий запис про шлюб та на підставі частини 4 статті 1224 ЦК України усунув ОСОБА_4 від спадкування після смерті ОСОБА_5

Висновки суду не відповідають обставинам справи, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, вказують на порушення норм процесуального права, що згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленим такі факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрували шлюб 3 грудня 2014 року; актовий запис про шлюб №414 від 3 грудня 2014 року зроблено відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.6, 81).

ОСОБА_5 помер 3 листопада 2015 року у віці 61 років (а.с.9).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №365 від 6 листопада 2015 року причиною смерті ОСОБА_5 є пневмонія (а.с.8).

Відповідно до частини 1 статті 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Відповідно до частини 2 статті 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сімї та набуття прав та обовязків подружжя.

Визнання шлюбу недійсним на підставі частини 1 статті 40 СК України та визнання шлюбу недійсним на підставі частини 2 статті 40 СК України є різними підставами визнання шлюбу недійсним, які обумовлюють встановлення різних обставин та доведення таких різними доказами.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Позивачем ОСОБА_3 заявлено вимоги про визнання зареєстрованого 3 грудня 2014 року шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 недійсним на підставі частини 1 статті 40 СК України. Позовна заява містить посилання на статтю 40 СК України в цілому, однак зміст заявлених вимог та обставин, якими обґрунтовано вимоги, вказують на те, що вимогу про визнання шлюбу недійсним заявлено з підстав частини 1 статті 40 СК України, а саме з підстав, що шлюб зареєстрований без вільної згоди чоловіка як то ОСОБА_5

Частина 2 статті 31 ЦПК України визначає, що до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

У сенсі положень частини 2 статті 31 ЦПК України доводи представника позивача ОСОБА_3 про те, що в ході розгляду справи в суді першої інстанції підстави вимоги про визнання шлюбу недійсним було змінено з частини 1 статті 40 СК України на частину 2 статті 40 СК України не приймаються, оскільки це є фактично зміна підстав позову, яка не проводиться в усному порядку, зміна предмету або підстав позову здійснюється шляхом подання письмової заяви, яка за змістом та формою має відповідати вимогам статті 119 ЦПК України.

Наразі письмова заява позивача про зміну підстав позову про визнання шлюбу недійсним в справі відсутня, відтак, слід виходити з того, що ОСОБА_3 вимоги про визнання шлюбу недійсним предявлено з підстав частини 1 статті 40 СК України, яка передбачає реєстрацію шлюбу без вільної згоди чоловіка, а саме ОСОБА_5

У сенсі положень частини 1 статті 40 СК України встановленню підлягає реєстрація шлюбу без вільної згоди в даному випадку чоловіка. Так, згода особи не вважається вільною, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного спяніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

ОСОБА_3 відсутність вільної згоди ОСОБА_5 на реєстрацію шлюбу обґрунтовано психічним розладом внаслідок зловживання алкоголем.

Так, суд першої інстанції встановив із довідки Одеської обласної психіатричної лікарні №2, що ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні з 27 лютого 2014 року по 16 березня 2014 року з розладами, які виникли через алкогольну залежність, однак дана обставина сама по собі не підтверджує страждання тяжким психічним розладом в момент реєстрації шлюбу, до того ж розладом, який би мав результатом не усвідомлення значення своїх дій і (або) не змогу керувати ними. Для такого висновку необхідні спеціальні знання в галузі психіатрії, ОСОБА_3 не заявляла про проведення посмертної судової психіатричної експертизи, відповідно, суд таку й не проводив.

Таким чином, в справі відсутні належні та допустимі докази того, що в момент реєстрації шлюбу як то 3 грудня 2014 року ОСОБА_5 страждав тяжким психічним розладом, через який не усвідомлював сповна значення своїх дій і (або) не міг керувати ними.

ОСОБА_3 в особі представника зазначає, що після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 привезли до дому в стані алкогольного спяніння. Дане ґрунтується на показаннях свідків, медичні висновки за 3 грудня 2014 року щодо стану ОСОБА_5 в справі відсутні. Більш того дана обставина якщо й мала місце, то не свідчить про те, що саме в момент реєстрації шлюбу ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного спяніння, до того ж у стані, через який не усвідомлював сповна значення своїх дій і (або) не міг керувати ними. Шлюб реєструється в органах державної реєстрації шлюбу, реєстрація шлюбу передбачає певну процедуру і особисту присутність осіб, які укладають шлюб, уповноважені державою особи на здійснення реєстрації шлюбу зобовязані зважати на стан особи, зокрема, на стан алкогольного спяніння.

ОСОБА_3 не посилається на те, що у відношенні ОСОБА_5 було фізичне чи психічне насильство, відтак, дані обставини зясуванню не підлягають.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_4 підтверджує реєстрацію шлюбу, посилається на вільну згоду її та ОСОБА_5 на укладення шлюбу, заперечує перебування ОСОБА_5 в момент реєстрації шлюбу в стані, через який він не усвідомлював значення своїх дій чи не керував ними, заперечує насильство по відношенню до ОСОБА_5, зазначає, що за взаємною згодою вони створили сімю і проживали у взаєморозумінні тощо.

Організація поховання померлого, понесені при цьому витрати тощо не є доказом недійсності шлюбу. Особа, яка понесла такі витрати і бажає їх відшкодувати, має звернутися до суду з відповідним позовом до спадкоємців померлого.

Аналіз зібраних в справі матеріалів, пояснень сторін, свідків тощо вказує на недоведеність передбачених частиною 1 статті 40 СК України правових підстав для визнання шлюбу недійсним, відповідно, в позові ОСОБА_3 про визнання шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 недійсним на підставі частини 1 статті 40 СК України належить відмовити. Що ж до інших вимог як то анулювання актового запису, усунення від права на спадкування з підстав частини 4 статті 1224 СК України то такі є похідними від вимог про визнання шлюбу недійсним.

Рішення не є перешкодою для звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним з підстав, передбачених частиною 2 статті 40 СК України. В даній же справі давати оцінку доведеності недійсності шлюбу з цих правових підстав безпідставно, оскільки письмова заява ОСОБА_3 про зміну підстав позову про визнання шлюбу недійсним з частини 1 статті 40 СК України на частину 2 статті 40 СК України до суду першої інстанції не подавалась, відповідно, суд першої інстанції не вправі був самостійно визначати предмет та підстави позову. Зміст позовної заяви, уточненої позовної заяви вказує на те, що ОСОБА_3 заявлено про визнання шлюбу недійсним з підстав частини 1 статті 40 СК України, відтак, саме вимоги з цих правових підстав підлягають вирішенню.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Біляївського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 про визнання шлюбу недійсним, усунення від права на спадкування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_2