Номер провадження: 22-ц/785/2096/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, правонаступника ОСОБА_3на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання недійсними рішення сільради та державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання недійсними рішення сільради та державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу, посилаючись на те, що рішенням ОСОБА_7 сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 29 квітня 2005 року № 598-XVI «Про безкоштовну передачу у приватну власність громадянину ОСОБА_6 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель» ОСОБА_6 була надана земельна ділянка, частина якої фактично знаходилася у її користуванні. Отримавши державний акт на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_6 продав спірну земельну ділянку ОСОБА_4 та ОСОБА_8

На підставі вищевикладеного, позивачка просила суд визнати недійсним рішення ОСОБА_7 сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 29 квітня 2005 року № 598-XVI; державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1380 га по вул. Новій, 41 у с. Прилиманське Овідіопольського району Одеської області, зареєстрований 10 листопада 2005 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 52, виданий на імя ОСОБА_6; договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 30 червня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, ОСОБА_5

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року провадження у справі у частині позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 30 червня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 закрито.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними рішення сільради та державного акта на право власності на земельну ділянку відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, правонаступник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якої просив рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, в тому числі про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції до участі у справі, в якості правонаступника ОСОБА_3, яка померла 27 квітня 2015 року, був залучений ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Одеської області 16 грудня 2015 року ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року скасована, справа у частині позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки передана на новий розгляд до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2015 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року скасовано, позов задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано рішення ОСОБА_7 сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 29 квітня 2005 року № 598-XVI «Про безкоштовну передачу у приватну власність громадянину ОСОБА_6 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель» за адресою: вул. Нова, 41, с. Прилиманське, Овідіопольський район, Одеська область. Визнано недійсним державний акт від 10 листопада 2005 року, виданий на імя ОСОБА_6 на право власності на земельну ділянку по вул. Новій, 41 у с. Прилиманське Овідіопольського району Одеської області, та скасовано його державну реєстрацію.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року рішення апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2015 року скасоване, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 13 грудня 1993 року, виданого виконкомом ОСОБА_7 сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому ОСОБА_7 сільської ради народних депутатів від 17 серпня 1993 року № 120, ОСОБА_9 належав житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Новій, 41 у с. Прилиманське Овідіопольського району Одеської області (а. с. 11, т. 1).

Рішенням виконкому ОСОБА_7 сільської ради народних депутатів від 07 червня 1996 року № 66 ОСОБА_9 передано у приватну власність раніше виділену земельну ділянку площею 0,155 га для будівництва житлового будинку по вул. Новій, 41 ус. ОСОБА_7 Овідіопольського району Одеської області (а. с. 13, т. 1).

У матеріалах справи міститься фотокопія схематичного ситуаційного плану земельної ділянки по вул. Новій, 41 у с. Прилиманське Овідіопольського району Одеської області, виділеної ОСОБА_9: довжина -41м, ширина -38 м, площа - 0,155 га (а. с. 14, т. 1).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 червня 2006 року ОСОБА_3 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_9, який помер 18 травня 2003 року, житловий будинок по вул. Новій, 41 у с. Прилиманське Овідіопольського району Одеської області, загальною площею 60,4 кв. м, житловою площею - 25,2 кв. м, з надвірними спорудами: «Б» - гараж, «В» - літня кухня, «Г» - душова, «Д» - вбиральня, 1-6 - спорудження, розташовані на земельній ділянці площею 1600 кв. м, що належали ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом ОСОБА_7 сільської ради народних депутатів 13 грудня 1993 року (а. с. 15, т. 1).

Згідно з ч. 1 ст. 120 ЗК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Таким чином, до ОСОБА_3 перейшло право власності тільки на житловий будинок, оскільки на час відкриття спадщини діяв ЦК Української PCP від 1963 року.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 березня 2009 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 30 червня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, відмовлено. Підставою для відмови у позові було те, що позивач не була стороною у договорі купівлі-продажу земельної ділянки, не набула права власності чи користування спірною частиною земельної ділянки, а тому зазначеним договором купівлі-продажу земельної ділянки не порушено будь-яких її законних прав і інтересів.

Крім того, зазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_9 за життя не отримав державний акт на право власності на присадибну земельну ділянку по вул. Новій, 41 у с. Прилиманське Овідіопольського району Одеської області, тобто у нього не виникло право власності на земельну ділянку і після його смерті не відкрилася спадщина на земельну ділянку. Позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину тільки на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а права власності або права користування на присадибну земельну ділянку площею 0,1550 га вона відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України не набула, рішення про передачу їй у власність або у користування цієї земельної ділянки ОСОБА_7 сільською радою не приймалось і межі в натурі (на місцевості) цієї земельної ділянки встановлені не були (а. с. 40, 41, т. 1).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 листопада 2012 року зобовязано ОСОБА_3 за власний рахунок знести капітальну огорожу на земельній ділянці площею 0,0439 га, що входить до складу належної ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,1380 га по вул. Новій, 41 у с. Прилиманське Овідіопольського району Одеської області. Зобовязано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0439 га, що входить до складу земельної ділянки 0,1380 га по вул. Новій, 41 у с. Прилиманське Овідіопольського району Одеської області.

Цим рішенням встановлено, що фактично відповідач ОСОБА_3 користується земельною ділянкою площею 0,2039 га, з яких 0,0439 га належать до суміжної земельної ділянки позивачів (а. с. 43, 44, т. 1).

Вказані обставини в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України є преюдиційними.

На підставі договору купівлі-продажу від 30 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_10, зареєстрованого у реєстрі за № 5041, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних частинах придбали земельну ділянку площею 0,1380 га по вул. Новій, 41 у с. Прилиманське Овідіопольського району Одеської області. Цей договір зареєстрований у погосподарській книзі ОСОБА_7 сільської ради Овідіопольського району Одеської області за 2006-2010 роки під № 12.

Зазначена земельна ділянка належала ОСОБА_6 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 2860807, виданого ОСОБА_7 сільською радою Овідіопольського району Одеської області 10 листопада 2005 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю ОСОБА_7 сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 52. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Підстава видачі державного акта - рішення ОСОБА_7 сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 29 квітня 2005 року, яким ОСОБА_6 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1380 га по вул. Новій, 41 у с. Прилиманське Овідіопольського району Одеської області (а. с. 18, 19, т. 1).

ОСОБА_7 сільської ради Овідіопольського району Одеської області встановлено в натурі межі земельної ділянки площею 0,1380 га по вул. Новій, 41 у с. Прилиманське Овідіопольського району Одеської області, який підписаний, у тому числі, й суміжним землекористувачем ОСОБА_11 (а. с. 17, т. 1).

Перевіркою дотримання ОСОБА_3 вимог земельного законодавства, проведеною державним інспектором Приморського міжрайонного відділу Управління з контролю за використанням та охороною земель в Одеській області, встановлено факт самовільного зайняття та використання ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0439 га, що на підставі договору купівлі-продажу належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджено актом від 14 листопада 2006 року (а. с. 64, 65, т. 1).

Приписом державного інспектора Приморського міжрайонного відділу Управління з контролю за використанням та охороною земель в Одеській області від 14 листопада 2006 року зобовязано ОСОБА_3 у тридцятиденний строк звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0439 га (а. с. 66, т. 1).

Рішенням ОСОБА_7 сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 15 червня 2007 року № 275-V задоволено частково протест прокурора Овідіопольського району Одеської області на рішення ОСОБА_7 сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 29 квітня 2005 року «Про безкоштовну передачу у приватну власність громадянину ОСОБА_6 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель». Внесено зміни у зазначене рішення у звязку з тим, що у рішенні допущена помилка у назві адреси: змінено номер ділянки з № 41 по вул. Новій у с. Прилиманське Овідіопольського району Одеської області (як зазначено у рішенні), що була видана ОСОБА_6 на № 41-а по вул. Новій у с. Прилиманське Овідіопольського району Одеської області. Встановлено межі земельних ділянок по вул. Новій, 41 та вул. Новій, 41-а відповідно до документів. Зобовязано ОСОБА_3 демонтувати самовільно побудовану цегляну огорожу і перенести її на межі відповідно до наданої, площею 0,16 га, по вул. Новій, 41 у с. Прилиманське Овідіопольського району Одеської області (а. с. 70, т. 1).

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_3 про визнання недійсними рішення сільради та державного акта на право власності на земельну ділянку, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що у позивача відсутні правоустановчі документи на земельну ділянку, також не доведено, що оскаржуваними рішенням сільради і державним актом на земельну ділянку, виданими на імя ОСОБА_6, були порушені права та інтереси позивача.

Також суд обґрунтовано прийшов до висновку, що оскаржуване рішення ОСОБА_7 с/р № 598- XVI від 29.04.2005 р. «Про безкоштовну передачу у приватну власність громадянину ОСОБА_6 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель» було ухвалене у відповідності до норм чинного на час його винесення законодавства та відповідало нормам ЗК України, як і відповідає нормам Закону виданий на імя ОСОБА_6 оскаржуваний державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 860907 від 10.11.2005 p., площею 0,1380 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

А оскільки будь-які майнові законні права та інтереси позивачки, при укладанні оскаржуваного рішення сільради і при видачі держакту на землю на імя ОСОБА_6 - порушені не були, з урахуванням самовільного захвату ОСОБА_3 частини земельної ділянки, яка на законній підставі належить відповідачам - подружжю ОСОБА_1, суд на законних підставах відмовив позивачці у задоволені позову.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, правонаступника ОСОБА_3 про те, що суд дійшов до помилкового висновку, що будь-які майнові законні права та інтереси позивачки, при ухвалені оскаржуваного рішення сільради і при видачі державного акту на землю на імя ОСОБА_6 порушені не були, не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що рішенням Овідіопольського райсуду від 02.03.2009 р. було встановлено, що ОСОБА_9 померлий чоловік позивачки ОСОБА_3 за життя не отримав державний акт на право власності на присадибну ділянку по вул. Нова, 41, тобто у нього не виникло права власності на земельну ділянку, яка відповідно не увійшла до спадкової маси і щодо неї не відкрилася спадщина, а ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину тільки на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, а права власності або права користування на присадибну земельну ділянку, площею 0,1550 га, не набула. Крім того, як було встановлено судом рішення ОСОБА_7 с/р № 598-XVI від 29.04.2005 р. «Про безкоштовну передачу у приватну власність громадянину ОСОБА_6 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель» було винесено у відповідності до норм чинного законодавства, також відповідає нормам Закону і виданий на імя ОСОБА_6 оскаржуваний державний акт на право власності на земельну ділянку.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, правонаступника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_12