Провадження № 2/521/1288/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Мазун І.А.,
за участю секретаря - Бурдейного В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося Моторне (транспортне) страхове бюро України з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.
Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити та розглянути справу у відсутності представника позивача про що надав письмову заяву, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач до суду не з'явився, сповіщений належним чином.
За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 08.07.2014р. в м. Одесі по вул. Гайдара в напрямку вул. Ген. Петрова, з вини відповідача, який керував автомобілем «Нісан» д/з НОМЕР_1 та який не мав полісу обов'язкового страхування, сталася ДТП, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «ГАЗ-2411» н/з НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3
08.09.2014 р. постановою Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 визнано винним у скоєні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.
В судовому засіданні встановлено, що пошкоджений автомобіль «ГАЗ-2411» д/н н/з НОМЕР_2, належить на праві власності ОСОБА_3.
За складання вищезазначеного звіту позивачем було сплачено 720 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням, яке наявне в матеріалах справи.
Оскільки ОСОБА_1 на момент ДТП не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 17.07.2014 р. до позивача звернувся власник пошкодженого автомобіля з відповідною заявою про страхову виплату.
14.10.2014р. та 12.12.2014р. позивач здійснив виплату відшкодування потерпілому в розмірі 6 335,55 грн. та 5068,43 грн., відповідно до Наказу МТСБУ № 5212 та Наказу МТСБУ № 6457 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, що підтверджується платіжним дорученням.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове бюро відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП.
Згідно до п.п. «а» п.41.1 ст. 41 зазначеного Закону України страхове бюро за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.
Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно зі статтею 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.
Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України та пп.38.2.1. п.38 ст.38 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Згідно до ч.ч.1,3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати на правову допомогу.
За таких підстав суд вважає за необхідне позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою задовольнити.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -
Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення, позивачем - в загальному порядку.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН