У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Шеремет А.М., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

за участі: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Млинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на рішення Млинівського районного суду від 10 травня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Млинівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області; про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та записів у книгах обліку розрахунків по оплаті праці,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Млинівського районного суду від 10 травня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено:

Встановлено юридичний факт належності правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки колгоспника НОМЕР_1, що видана колгоспом "Дружба", та записів у книгах обліку розрахунків по оплаті праці в колгоспі "Дружба" за 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985 роки, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, де його зазначено як "ОСОБА_2".

На рішення суду Млинівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області подано апеляційну скаргу, де покликається на його незаконність та необґрунтованість, що фактично полягають у невідповідності висновків суду обставинам справи та порушенні норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення справи.

На її обґрунтування зазначалося про те, що всупереч роз'ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року №110, Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, суд зробив хибний висновок про задоволення заяви щодо встановлення факту, що має юридичне значення.

Так, встановити факт належності трудової книжки, на чиє ім'я вона була первинно видана, можливості немає, адже запис про ім'я містить підчистки, а на його місце фактично внесено новий запис - про інше ім'я, без посилання на первісні документи як правову підставу вчинення такої дії.

Судом залишено без уваги, а тому не дано відповідної правової оцінки тим обставинам, що довідки органу місцевого самоврядування стверджують про передачу до відомчого архіву Пітушківської сільської ради книг обліку праці і розрахунків з колгоспниками за 1950-2005 роки, а також стажеві книги за 1957-2005 роки.

Крім того, дані трудової книжки містять нечіткі записи (дописки і підчистки) щодо кількості відроблених людиноднів за 1991 і 1997 роки. У копіях книг по оплаті праці також дописано кількість людиноднів і заробітну плату за липень 1979 року та жовтень 1978 року. Вважає, що факт підтвердження трудового стажу можна встановити й через органи соціального захисту населення показаннями свідків або з урахуванням відповідного законодавства.

З цих мотивів просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його заяви.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін. Вказував, що на день звернення до суду колгосп "Дружба" ліквідовано, печатки знищено, а тому внесення змін до трудової книжки та книг обліку розрахунку по оплаті праці в позасудовому порядку неможливо.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь в справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заінтересованої особи, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги.

З копії паспорта серії НОМЕР_2, який міститься на а.с. 4, вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1.

Протягом часу з липня 1978 по грудень 2004 року заявник безперервно працював у колгоспі "Дружба" (в результаті реорганізацій - КСП "Дружба", СВК "Дружба" і ТОВ "Дружба", яке остаточно було повністю ліквідовано в 2005 році) трактористом (а.с. 8-9; 12; 14).

5 липня 1978 року роботодавцем заведено та заповнено трудову книжку колгоспника НОМЕР_1, де, як сам вказує, було помилково зазначено його ім'я як "ОСОБА_2" (а.с. 8). В ході розгляду справи з пояснень заявника встановлено, що первісний запис імені шляхом підчистки керівником кадрового підрозділу колгоспу "Дружба" виправлено на належне - "ОСОБА_1".

Правильність виправлення імені жодним чином не засвідчена. Однак, як вірно з'ясовано судом зі змісту довідки Пітушківської сільської ради №198 від 21.03.2016 року, інших осіб з такими прізвищами та іменами в територіальній громаді немає, а через виниклу помилку у відповідних правовстановлюючих записах стверджено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є однією і тією ж самою особою (а.с. 11). Ці обставини судом вірно оцінено як такі, що трудова книжка тракториста, який перебував у трудових відносинах з колгоспом "Дружба" та сільськогосподарськими підприємствами-правонаступниками, оформлено саме на ОСОБА_1.

Початкова хибність запису імені в трудовій книжці призвела до аналогічного запису його імені і в книгах обліку розрахунків по оплаті праці в колгоспі "Дружба" протягом часу з 1978 по 1985 роки (а.с. 15-22).

Як зазначає ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 йому виповнилося 55 років. Ще до настання цієї дати він звернувся до Управління Пенсійного фонду в Млинівському районі (правонаступник - Млинівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області), надавши документи для призначення пільгової пенсії, на що він мав би право відповідно до п.п. "б", "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" як тракторист-машиніст, безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції у колгоспах, інших сільгосппідприємствах, після досягнення 55 років, при загальному трудовому стажу не менше 25 років і з них не менше 20 років на вказаній роботі.

Заінтересованою особою йому роз'яснено про право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та записів у книгах обліку розрахунків по оплаті праці.

В зв'язку з цим у квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною заявою в порядку окремого провадження, з доведеністю якої правильно погодився й суд, ґрунтуючись на показаннях свідків, письмових доказах, що містяться у матеріалах справи, та даних трудової книжки.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження, якої що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Щодо предмету судового розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, то ним можуть бути лише за наявності лише таких умов: такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна чи припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Роз'яснення з цього приводу дані Пленумом Верховного Суду України у п. 1 своєї постанови №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 (v0015700-98) від 25.05.1998 року).

Приходячи до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, колегія суддів ураховує, що метою встановлення факту, що має юридичне значення, для ОСОБА_1 було безспірне призначення органом Пенсійного фонду України пенсії на пільгових умовах на його користь. Підприємства, яке могло би в позасудовому порядку засвідчити правильність виправлення в трудовій книжці та книгах обліку розрахунків по оплаті праці, вже не існує через його повну ліквідацію. Також його право на призначення такого виду пенсії не заперечується, а тому спору про право виникнути не могло і бути не може, що вказує про те, що справа повинна розглядатися в порядку окремого провадження.

Більше того, на час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 призначена пенсія на пільгових умовах Млинівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області і він її вже отримує, розмір якої учасниками процесу не оспорюється.

Самі по собі певні недодержання вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року №110, та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, спростовуються тим, що іншим способом встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документа та записів у книгах обліку розрахунків по оплаті праці не є можливим.

Спростовуються самим фактом призначення й виплати пенсії посилання заінтересованої особи про те, що дані трудової книжки містять нечіткі записи (дописки) щодо кількості відроблених людиноднів за 1991 рік, де дописано 345 днів, у 1997 році - 315 днів та стерто запис про заробітну плату за 1997 рік і дописано 1 220, 22 гривень, а також про те, що надані заявником копії книг по оплаті праці теж містять дописки - за липень 1979 року в графі "Відпрацьовано людиноднів" дописано 7/150 та зроблено запис (дописано) розмір заробітної плати - 817, 99 гривень; в графі "Відпрацьовано людиноднів" за жовтень 1978 року дописано 31 день.

Окрім того, доводи автора скарги про помилковість записів за 1991 та 1997 роки виходять за межі обставин, які підлягали з'ясуванню судом, тобто за обставинами справи - це період часу з 1978 по 1985 роки. Тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України колегія суддів з ними не погоджується і до уваги не бере взагалі.

Решта доводів апеляційної скарги є необґрунтованими.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Тому доводи особи, що подала апеляційну скаргу, про необхідність та вимушеність скасування оскаржуваного рішення, порушуючи тим самим права заявника, є неприйнятними для апеляційного суду.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Млинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області відхилити, а рішення Млинівського районного суду від 10 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: