Справа № 755/5643/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2017 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», Приватне підприємство «Меритант», ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 29 березня 2016 року у справі №2238/15,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 29 березня 2016 року у справі №2238/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Приватного підприємства «Меритант, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні, а також вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб встановлені Законом України „Про третейські суди".

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних правовідносин це вид недержавної юрисдикційної діяльності і не є здійсненням правосуддя.

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом, зокрема статтею 6 Закону України "Про третейські суди".

29 березня 2016 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків (третейський суддя Ярошавець В.М. ) ухвалено рішення про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Приватного підприємства «Меритант», ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Присуджено стягнути Приватного підприємства «Меритант» солідарно з ОСОБА_2 та солідарно з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 1 936 620 грн. 15 коп. та третейський збір в сумі 19766 грн. 20 коп.

Рішення третейського суду може бути оскаржено стороною у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Підстави для скасування рішення третейського суду визначені у статті ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Підстави для скасування рішення третейського суду визначені у статті ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішенні питання, які виходять за межі третейської угоди, або цим рішенням вирішенні питання , які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішенні питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону ;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, заявник ОСОБА_1 посилається, як на підставу скасування рішення третейського суду, на положень п.5 ч.2 ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, мотивуючи свою позицію тим, що вона не брала участь у розгляді справи, факт того, що договір поруки з Договором про внесення змін до нього, на час винесення рішення вже було припинено, досліджений не був, так як в зв'язку з її відсутністю не були долучені до матеріалів справи належні докази з цього приводу.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про третейські суди» учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники.

За змістом положень ст. 39 Закону України «Про третейські суди», третейський розгляд здійснюється у засіданні третейського суду за участю сторін або їх представників, якщо сторони не домовилися про інше щодо їхньої участі в засіданні. Третейський суд вправі визнати явку сторін у засідання обов'язковою. Сторонам має бути направлене повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється або вручається в порядку, визначеному статтею 15 цього Закону. Третейський суд під час розгляду справи повинен забезпечити додержання принципу змагальності сторін, рівні можливості та свободу сторонам у наданні ними доказів і у доведенні перед третейським судом їх переконливості.

Рішення третейського суду приймається після дослідження усіх обставин справи третейським суддею, що одноособово розглядав справу, або більшістю голосів третейських суддів, які входять до складу третейського суду. Рішення оголошується у засіданні третейського суду. (ч.1 ст. 45 Закону України «Про третейські суди»)

Як убачається зі змісту оскаржуваного рішення третейського суду, ОСОБА_1 була залучена до участі у справі в третейському суді у якості відповідача у справі, скориставшись правом оскаржити рішення третейського суду до компетентного суду, заявник посилається на положення п.5 ч.2 ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, однак законом не передбачено такої підстави для скасування рішення третейського суду, як розгляд справи за відсутності будь-кого зі сторін, які не повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в той же час у п. 5 ст.51 Закону України «Про третейські суди» визначено як одну із підстав для скасування рішення третейського суду випадок, коли третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі, однак в даному випадку мова йде про склад осіб по справі, а не про розгляд справи без участі сторін.

При вирішення питання щодо наявності підстав для скасування рішення третейського суду компетентний суд виходить з положень ст.51 Закону України «Про третейські суди» та ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, якими передбачено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, та враховує, що місцевий загальний суд, як компетентний суд, не перевіряє рішення третейського суду на відповідність нормам матеріального або процесуального права, а лише на дотримання процедурних вимог, які встановлені Законом України «Про третейські суди», тому виходячи з аналізу наведених норм чинного законодавства, державний суд виконує функцію контролю за законністю рішення третейського суду, не будучи наділеним правом контролю за його діяльністю, правом скасування або зміни рішення по суту.

Виходячи з аналізу наведених норм чинного законодавства, державний суд виконує функцію контролю за законністю рішення третейського суду, не будучи наділеним правом контролю за його діяльністю, правом скасування або зміни рішення по суті.

Недотримання норм законодавства або недостатня обґрунтованість рішення третейського суду не є підставою для скасування державним судом такого рішення третейського суду.

Виходячи з положень частини четвертої статті 389-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених пунктами 1,3 і 5 частини другої статті 122 цього Кодексу, а також у разі якщо рішення третейського суду оскаржено з підстав, не передбачених законом.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», Приватне підприємство «Меритант», ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 29 березня 2016 року у справі №2238/15, оскільки заявник ОСОБА_1 оскаржує рішення третейського суду з підстав, не передбачених Законом України «Про третейські суди».

Відповідно до положень п.3 ч.1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотання особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 209-210, ч.4 ст.389-1 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», Приватне підприємство «Меритант», ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 29 березня 2016 року у справі №2238/15.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я :