Справа № 305/345/17
Провадження по справі 2/305/451/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2017 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

за участю секретаря - Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 являється йому бабою. За життя, в 1965 році, нею збудовано житловий будинок №25 по вул. Шевченка в с. Водиця Рахівського району Закарпатської області. 18 квітня 2016 року ОСОБА_2 померла, про що складено відповідний актовий запис №8 та виконкомом Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ № 208440 від 19 квітня 2016 року. Після її смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок №25 по вул.. Шевченка в с. Водиця Рахівського району, Закарпатської області. При житті ОСОБА_2, 30 жовтня 2000 року було складено заповіт, яким належний їй житловий будинок з усіма прибудовами, на праві особистої власності заповіла йому, ОСОБА_1. На день звернення до суду заповіт, складений ОСОБА_2 в його, ОСОБА_1 користь є чинним ніким не оскаржений та не скасований,підтвердженням чого являється Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №46699270 від 9 лютого 2017 року. Спадщину на вказаний житловий будинок, після смерті ОСОБА_2, він фактично прийняв, як особа, яка постійно проживала з нею аж по день її смерті, що стверджено довідкою виконавчого комітету Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області. Спадкоємців, які б мали обов"язкову частку в спадщині немає, що стверджено довідкою виконавчого комітету Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області №81 від 25 січня 2017 року. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 він не зміг, оскільки державним нотаріусом йому в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що складено постанову №8 від 9 лютого 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Однак з цим він не погоджується, оскільки підтвердженням приналежності спадкодавцю вказаного житлового будинку є довідка виконавчого комітету Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області №83 від 25 січня 2017 року. Саме не вчинення спадкодавцем відповідних дій по оформленню свого права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності і спричиняє сьогодні подання ним як спадкоємцем за заповітом позову про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину він не може. На підставі наведеного просив визнати за ним, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, мешканцем с. Водиця, вул. Шевченка,25 Рахівського району Закарпатської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_2, право власності на житловий будинок №25, разом з надвірними та господарськими спорудами, розташований по вул.Шевченка в с. Водиця Рахівського району Закарпатської області, загальною площею 40,3 кв.м., житловою площею 14,83 кв.м., допоміжною площею 25,47 кв.м

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні присутній не був. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та задоволення позову.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Сільський голова ОСОБА_3 направив суду заяву про розгляд справи без участі представника ради та визнання позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 18 квітня 2016 року.

Після смерті ОСОБА_2, залишилося спадкове майно - житловий будинок №25 по вул. Шевченка в с. Водиця Рахівського району, Закарпатської області, і відносно якого остання розпорядилася шляхом складення заповіту 30 жовтня 2000 року. Згідно даного заповіту ОСОБА_2 належний їй житловий будинок № 25 разом з надвірними та господарськими спорудами по вул. Шевченка в с. Водиця Рахівського району Закарпатської області заповіла ОСОБА_1.

Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в його користь.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд №25 по вул. Шевченка в с. Водиця Рахівського району, виданої ПП ОСОБА_4 спадковий будинок побудований у 1965 році.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно довідки виконавчого комітету Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 25 січня 2017 року №81, житловий будинок №25 по вул. Шевченка в с.Водиця Рахівського району Закарпатської області дійсно, згідно по господарської книги належав ОСОБА_2, а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем, у зв'язку з чим набув правового статусу особи, яка цю спадщину прийняла, що стверджено довідкою виконавчого комітету Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області №81 від 25 січня 2017 року.

На день звернення до суду заповіт, складений ОСОБА_2 вкористь ОСОБА_1 є чинним ніким не оскаржений та не скасований,підтвердженням чого являється Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №46699270 від 9 лютого 2017 року. Спадкоємців, які б мали обов"язкову частку в спадщині немає, що стверджено довідкою виконавчого комітету Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області №81 від 25 січня 2017 року.

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось. Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, мешканцем с. Водиця, вул. Шевченка,25 Рахівського району Закарпатської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, право власності на житловий будинок №25, разом з надвірними та господарськими спорудами, розташований по вул.Шевченка в с. Водиця Рахівського району Закарпатської області, загальною площею 40,3 кв.м., житловою площею 14,83 кв.м., допоміжною площею 25,47 кв.м.

Судовий збір в сумі 640 гривень залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_5

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.