У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - житлово-експлуатаційне об'єднання товариств співвласників житла багатоквартирних будинків, про визнання квартири об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ квартири та автомобіля, стягнення витрат на оплату комунальних послуг та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_8, подану представником ОСОБА_9, на ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 25 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 28 травня 1977 року до 11 листопада 2011 року вона перебувала з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу вони за спільні кошти побудували кооперативну квартиру АДРЕСА_1. Членом кооперативу був ОСОБА_5, тому ордер на жиле приміщення був виданий на його ім'я. Крім того, вони придбали автомобіль MERCEDES-BENZ 200D, номерний знак НОМЕР_1, право власності на який ОСОБА_5 оформив на себе. В подальшому ОСОБА_5 відчужив автомобіль ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без її згоди.

Посилаючись на те, що протягом 2007-2014 років ОСОБА_5 не оплачує квартирну плату та комунальні послуги, позивачка просила визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину цієї квартири, стягнути з ОСОБА_5 на свою користь 31560 грн грошової компенсації вартості автомобіля та 6274 грн понесених нею витрат на оплату комунальних послуг.

В листопаді 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 9 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя. Визнано право власності ОСОБА_4 на 1/2 частину цієї квартири. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 31560 грн грошової компенсації вартості автомобіля та 7403 грн 45 коп. витрат на оплату комунальних послуг. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_5 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом надання ключів від неї та вселено останнього в цю квартиру. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 25 серпня 2016 року апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 9 листопада 2015 року закрито.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення норм процесуального права, із направленням справи на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки ухвалюючи рішення суд першої інстанції не вирішував питання про права та обов'язки ОСОБА_8, то останній не відноситься до осіб, які мають право оскаржити в апеляційному порядку це рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, подану представником ОСОБА_9, відхилити, ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 25 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

О.В. Ступак