АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 756/1593/16 Головуючий у 1-ій інстанції - Шумейко О.І.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1316/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Гоін В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» - Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19.10.2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.10.2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «Приват Банк» - Сокуренко Н.В. просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції не було враховано умов кредитного договору про збільшення позовної давності до 5 років. Вказує, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2012 року задоволено позов банку до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з чим строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором був змінений. Апелянт вважає, що позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги. Представники відповідачів заперечували проти доводів апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Судом встановлено, що 30.04. 2008 між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № К3R0AE00000003, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит на автомобіль у розмірі 23 189,18 євро, зі сплатою 17,04 % строком до 29.04.2013 року.

30.04.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № К3R0AE00000003/1, за умовами якого ОСОБА_4 поручилась за зобов'язання ОСОБА_3 за кредитним договором.

Станом на 18.11.2015 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становить 126993,62 євро, що складається - 25375,15 євро - заборгованість за кредитом, 7604,45 євро - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1796,41 євро - заборгованість по комісії за користування кредитом, 86160,91 євро - пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, штраф - 9,86 євро (фіксована частина), штраф - 6046,85 євро (процентна складова).

Відповідно до розрахунку заборгованості загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 25 375,15 Євро.

Згідно з Кредитним-Заставним договором від 30 квітня 2008 року загальна вартість кредиту становить 23 189,18 Євро.

Тобто, позивач вимагає стягнути суму по кредиту, що є більшою за суму, яка визначена за Кредитно-Заставним договором від 30 квітня 2008 року.

Відповідно до п. 17.1.7 договору з метою виконання зобов'язань за п. 3.4 позичальнику відкривається кредитна лінія в розмірі 11 962,54 Євро для сплати чергових страхових платежів.

Докази на підтвердження доводів представника відповідача щодо використання банком кредитної лінії та сплати страхових платежів, які повинні були бути сплачені позичальником відсутні в матеріалах справи.

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги про переривання строків позовної давності, колегія суддів встановила наступне.

Статтею 257 ЦК України встановлений загальний строк позовної давності у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

З наданих позивачем документів встановлено, що згідно з пунктом 14.11 кредитно-заставного договору від 30 квітня 2008 року сторони домовилися про збільшення позовної давності до п'яти років. Вказана умова не містить підпису позичальника, тому вона не вважається складовою договору. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 04.11.2015 року у справі №6-192 цс15 і є обов'язковою для застосування.

Останній платіж за кредитним договором був здійснений відповідачем 10 липня 2009 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Наступний платіж повинен був бути здійснений 25 липня 2009 року.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що строк та порядок виконання зобов'язань за кредитним договором був змінений з урахуванням рішення Індустріального суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2012 року про звернення стягнення на рухоме майно за кредитно-заставним договором, а тому строк позовної давності не був пропущений спростовуються наступним.

Відповідно до ч.2 ст. 263 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

У липні 2012 року позивачем було пред'явлено позов до ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_3 про звернення стягнення. 07 серпня 2012 року зазначене рішення набрало законної сили, тому строк позовної давності необхідно відраховувати саме з цієї дати.

Позовна заява була подана до суду 30 листопада 2015 року (а.с.3), що свідчить про пропущення трирічного строку позовної давності позивачем.

Судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» - Сокуренко Наталії Вікторівни відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19.10.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді