Справа №173/72/17-ц
Провадження №2/173/261/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа , що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувсь позивач ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_1,., з позовом про визнання права власності до відповідача ОСОБА_3 селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог КП «Верхньодніпровське БТІ» ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6, згідно якої просить визнати за ОСОБА_1, право власності на садибний житловий будинок з господарськими спорудами № 23 по вул. Вишнева (Пролетарська) Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 28.06.1962 року він отримав акт відводу земельної ділянки розміром 700 кв.м. на підставі рішення ОСОБА_3 селищної ради № 10 від 15.06.1962 року, за яким він оформив договір про надання земельної ділянки під будівництво, але його нотаріально не посвідчив. 29.06.1965 року він отримав дозвіл на будівництво та оформив типовий проект на будинок.

В 1965 році побудував житловий будинок літ., А-1 площею -58.6 кв.м. будівництво здійснював господарськими способом.

16.12.1973 року він отримав акт вводу домоволодіння в експлуатацію, але не отримав свідоцтва про право власності на домоволодіння.

В грудні місяці 2016 року він звернувся до державного реєстратора для оформлення права власності на житловий будинок садибного типу в сел.. ОСОБА_3 по вул.. Вишнева, 23 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, але йому було відмовлено у державній реєстрації виходячи з того, що договір про надання земельної ділянки в безстрокове користування для будівництва житлового будинку нотаріально не посвідчений, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. .

Відповідач - представник ОСОБА_3 селищної ради в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Будь яких заперечень з приводу задоволення позовних вимог не надав.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, представник КП «Верхньодніпровське БТІ», щодо вирішення справи покладається на думку суду. При цьому пояснила, що згідно архівної справи на дане домоволодіння встановлено, що перше звернення позивача до КП «Верхньоднірповське бТІ» з проханням проведення інвентаризації було в 1980 році. При цьому ОСОБА_1, надав копію договору відведення земельної ділянки, який був з печаткою, але не було нотаріального посвідчення даного договору. На підставі звернення було проведено технічну інвентаризацію та виготовлено технічний паспорт на домоволодіння. ОСОБА_1, потрібно було отримати свідоцтво про право власності на будинок, але він його не отримав. Більше будь-яких звернень по даному домоволодінню до їхнього підприємства не було.

Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 28.06.1962 року позивач отримав акт відводу земельної ділянки розміром 700 кв.м. на підставі рішення ОСОБА_3 селищної ради № 10 від 15.06.1962 року, за яким оформив договір про надання земельної ділянки під будівництво, але його нотаріально не посвідчив, що посвідчується наданими копіями даних документів. 29.06.1965 року позивач отримав дозвіл на будівництво будинку та оформив типовий проект на будинок, що підтверджується копіє типового проекту.

В 1965 році позивач побудував житловий будинок літ., А-1 площею -58.6 кв.м. будівництво здійснював господарськими способом, що підтверджується даними технічного паспорта на будинок. А 16.12.1973 року позивач отримав акт вводу домоволодіння в експлуатацію, але не отримав свідоцтва про право власності на домоволодіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» - замовник зобов'язаний протягом семи календарних днів з дня введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта письмово проінформувати про це місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за місцем знаходження об»єкта будівництва.

Механізм прийняття в експлуатацію таких об'єктів і проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та їх інженерних мереж визначено наказом Мінрегіону від 24.06.2011 року № 91 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків 1 та П категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж».

Відповідно до п. 3.1 вищезазначеного Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, прибудов до них вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складаний за результатами технічної інвентаризації.

Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку отримав земельну ділянку для будівництва будинку. Отримав дозвіл на будівництво та розробив проектну документацію, у відповідності до якої побудував будинок та ввів його в експлуатацію. Тобто позивачем було правомірно побудовано будинок та введено його в експлуатацію.

Таким чином у відповідності до вимог ст. 331 ЦК України у позивача виникло право власності на даний будинок, як на новостворену річ. Проте позивач свого часу не отримав правоустновлюючого документу на даний будинок, що мало наслідком відмови у проведенні державної реєстрації права власності зазначеного домоволодіння за ОСОБА_1

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як неотримання власником правовстановлюючого документу на майно.

Крім того відповідно до ст.. 392 ЦК України власник майна можу пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності .

Виходячи з того, що ОСОБА_1, здійснив будівництво домоволодіння, на відданій йому для даної мети земельній ділянці при наявності всіх дозволів на проведення будівництва та ввів будинок в експлуатацію. Починаючи з 1962 року ніким будь-яких претензій до ОСОБА_1, з приводу неправомірності володіння ним будинком не пред'являлось, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за ОСОБА_1, право власності на садибний житловий будинок загальною площею 58.6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташований на присадибній земельній ділянці площею 0.0935 по фактичному користуванню, за адресою: сел. Дніпровське вул. Вишнева (Пролетарська), 23, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв'язку з недотриманням належного порядку оформлення права власності на спадкове майно спадкодавцем.

Керуючись ст. 10, 60,212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 за позовом до ОСОБА_3 селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа , що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованим за адресою: сел.. ОСОБА_3 вул. Вишнева (Пролетарська), 23, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області право власності на садибний житловий будинок загальною площею 58.6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташований на присадибній земельній ділянці площею 0.0935 по фактичному користуванню, за адресою: сел. Дніпровське вул. Вишнева (Пролетарська), 23, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

Витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. покласти на позивача ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Верхньодніпровського районного суду. Особи, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутні підчас проголошення судового рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга не подавалась. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо не було скасоване не або змінене.

Суддя Петрюк Т.М.