Провадження № 2/219/238/2017
20 лютого 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Брежнева О.А.
за участю секретаря Котинської А.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про захист права власності шляхом зняття з реєстрації з жилого приміщення, яке належить громадянину,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи, втративши право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до договору купівлі-продажу вона є власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 01.11.2002 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. З 27 січня 1999 року за вказаною адресою зареєстрований відповідач, але з січня 2013 року за адресою: АДРЕСА_1 відповідач не проживає, особистих його речей не має, витрати утримання житлового приміщення не здійснює з січня 2013 року. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає і продовжує бути зареєстрований у належному позивачу житловому будинку, чим порушує її право користування та розпорядження своєю власністю. Фактично відповідач не проживає за місцем реєстрації вже більше шести місяців. На даний час у зв'язку із наявністю реєстрації відповідача у квартирі, вона вимушена нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, та на даний час не має можливості оформити субсидію в УПСЗН, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду. Просить позов задовольнити.
У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечують, просить позов задовольнити.
В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
На підставі ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд перевірив матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки від 14 червня 1997 року (а.с.6) ОСОБА_1 купила у ОСОБА_3 жилий будинок з спорудами та побудовами, що знаходиться у АДРЕСА_1, та розташований на земельній ділянці 1484 кв.м.
Відповідно до копії домової книги (а.с.4) відповідач прописаний за адресою: АДРЕСА_1.
З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.3) вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 01 листопада 2002 року розірваний.
Згідно копії акту від 05 вересня 2016 року (а.с.5) ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 2013 року і по теперішній час.
Згідно зі ст. 64 ЖК України член сім'ї наймача має такі ж права у тому числі - право користування житловою площею, як і наймач, членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною 1 статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Беручи до уваги, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі понад рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відповідач не надав суду доказів того, що перестав користуватися квартирою з поважних причин та має право на збереження за ним права користування цим житловим приміщенням, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням.
Суд встановив, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 відповідач квартиру звільнив добровільно та не проживає в ній з 2013 року. Наявність реєстрації у будинку відповідача порушує право власності позивача, а саме позбавляє її права розпоряджатись власним будинком на свій розсуд та перешкоджає їй у отриманні державної компенсації (субсидії) на жилого-комунальні послуги, а тому з урахуванням аналізу наданих доказів суд вважає позовні вимоги про визнання втративши право ОСОБА_2 користування житловим приміщенням, обґрунтованими та вважає необхідним цей позов задовольнити.
На підставі викладеного, ст.ст.64 ЖК України, ст. 317, 321, 391 405 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про захист права власності шляхом зняття з реєстрації з жилого приміщення, яке належить громадянину - задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні права власності, визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя О.А.Брежнев