Справа № 175/921/16-ц
Провадження № 2/175/395/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 лютого 2017 року сел. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Новік Л.М.

за участю секретаря Мельник Д.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Слобожанське Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 03 березня 2016 року до неї звернувся знайомий ОСОБА_3 з проханням про допомогу. Як їй відомо, після розірвання шлюбу ОСОБА_3 із своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 уклали договір про порядок утримання їхньої спільної дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Колишня дружина, ОСОБА_3 С, зі слів останнього, не виконувала умови договору, та часто не надавала для побачень дитину згідно з домовленостями без будь-яких пояснень. Отже 03.03.2016 року ОСОБА_3 повідомив їй, що за домовленістю із ОСОБА_2 він має забрати дитину на вихідний день, і у зв'язку з тим, що колишня дружина веде себе іноді не адекватно, ображає колишнього чоловіка, дозволяє собі без причини лаятися на нього, може спровокувати ситуацію та відмовитися давати дитину, попросив її приїхати до нього в якості свідка, та в разі необхідності зафіксувати на телефон аудіо або відео, яке б підтвердило спокійну, адекватну і не агресивну поведінку самого ОСОБА_3 по відношенню до своєї колишньої дружини. Вона погодилася приїхати. Приблизно біля 19:30 вона приїхала до будинку по вул. Коробова 2 в м. Дніпропетровську, де ОСОБА_2 повинна була передати дитину батькові. ОСОБА_5 вже там знаходився. ОСОБА_2 на телефонні дзвінки ОСОБА_3 не відповідала, двері не відчиняла і взагалі не була присутня дома. Вони залишилися почекати її біля під'їзду будинку, оскільки вона могла повертатися з дитиною з прогулянки. Через деякий час, приблизно біля 19:50 з'явилася ОСОБА_2 разом дитиною, вона ввімкнула на запис свій мобільний телефон і почала записувати на аудіо ОСОБА_3С, щоб зафіксувати його поведінку. З'явившись ОСОБА_2 без будь-яких видимих причин почала лаяти ОСОБА_3 грубою нецензурною лайкою, та накинулася на нього кулаками, почала його намагатися вдарити, хватала його за одяг, намагалася пошкрябати йому обличчя та тулуб, верещала, та лаялася, вела себе вкрай агресивно. Коли вона помітила, що вона стоїть недалеко, та на свій телефон фіксує все, що відбувається зі ОСОБА_3, вона наче оскаженіла підбігла до неї почала викрикувати образливі слова та намагалась її бити. Вихопивши її телефон, розбила його об асфальтне покриття біля під'їзду. В результаті такої неправомірної поведінки ОСОБА_2, колишньому чоловіку ОСОБА_3, були завдані легкі тілесні ушкодження у вигляді чисельних подряпин на тулубі, що підтверджується висновком СМЕ № 899 від 04.03.2016 року, крім того відповідачка розбила її телефон.

В результаті неправомірної поведінки Відповідачки їй була завдана матеріальна та моральна шкода. Матеріальна шкода полягає у пошкоджені її власності - її мобільного телефону Samsung Galaxy S4 вартістю 4447,01 грн., який вона придбала 05.06.2015 року. Вона вимушена була звернутися до сервісного центру «МТІ-Сервіс» для діагностування пошкоджень та вартості їх полагоджень. Згідно акту технічного заключення №20206477 від 09.03.2016, загальна вартість комплектуючих та вартості робіт - 2570 гривень. Вартість діагностування - 150 гривень. Внаслідок неправомірної поведінки Відповідачки їй була завдані не лише матеріальна, а й моральна шкода через зіпсований настрій, та душевні хвилювання від того що вона втратила цінну річ та ті незручності вимушена переживати у зв'язку з пошкодженням її майна, залишилася без засобу зв'язку, і це створювало значні перешкоди порушило її звичайні життєві зв'язки, що відображалося на її настрої через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми та завдавало їй неприємних відчуттів вона вимушена була переживати. Їй навіть прийшлося купувати заспокійливі ліки. Тому, вважає, що це повинно бути відшкодовано в якості моральної шкоди.

Оскільки Відповідачка відмовилася добровільно відшкодувати їй шкоду враховуючи моральний стан, виходячи з принципів розу справедливості, вважає, що з відповідачки необхідно стягнути в відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 1000 (одна тисяча грн..), оскільки саме таку суму визнає необхідною, але в той же час достатньою компенсацією морального болю, душевних страждань, які вона перенесла.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 (ІІШ НОМЕР_1) суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 2720 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 (ІІШ НОМЕР_1) суму завданої моральної шкоди у розмірі 1000 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 витрати по справі, а саме витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 2000 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 (ІІШ НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 гривень

У відкритому судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, пояснили обставини справи так як вони викладені у позові.

Представник відповідача ОСОБА_6 у відкритому судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач на обґрунтування позовних вимог не надала жодного належного доказу, не надано підтвердження того, що пошкодження телефону відбулося саме того дня в результаті неправомірних дій відповідачки.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні надав пояснення, а саме, що відповідач його колишня дружина, що між ними є нотаріально посвідчений договір, щодо порядку побачень і спілкування з їх спільним сином. На цьому грунті між мною з відповідачем виникли неприязні стосунки. Він попросив свою знайому ОСОБА_7 поїхати з ним до його колишньої дружини, щоб засняти аудіозапис його розмови з колишньою дружиною. 03.03.2016 року він з позивачем приїхав за адресою проживання відповідачки до свого сина, у нього з відповідачкою сталася сварка, свідком якої стала позивачка. В результаті сварки ОСОБА_2 спричинила йому тілесні ушкодження, а також накинулася на ОСОБА_7 У ОСОБА_7 є аудіо запис на якому чутно що відбувалося.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є матірю відповідачки, колишній чоловік її дочки на вигляд інтелігентна людина, але на справді він не дає спокою ні дитині, ні колишній дружині. З дитиною він бачиться коли у нього є час, але кожного вечора хлопчик повинен сидіти біля скайпу і спілкуватися з батьком, але шестирічну дитину важко примусити сидіти на одному місці, хоча батька це не обходить. В той день вона була вдома сама, коли зять приїхав і грюкав у двері, щоб йому віддали сина, але їх не було вдома. Вона його не впустила, але одяглась і вийшла на вулицю, бо вона знала, який зять непередбачуваний. Він був не сам , з жінкою, яку представив як адвоката. Прийшлі донька з дитиною до підїзду і зять почав виривати дитину і бігти, що робила адвокат вони навіть і не бачили, бо зять тікав з дитиною.

Заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, в силу ст.22 ЦК України, є витрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки); доходи,які особа могла б реально одержати за звичайних обставин,якби її право не було порушене(упущена вигода).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода , завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи , а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ст.60 ЦПК України,кожна сторона зобовязана надати докази на підтвердження своїх вимог чи заперечень.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч.2ст.1166 ЦК України).

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

В судовому засіданні не встановлено та не підтверджено письмовими доказами, що позивач є власницею мобільного телефону Samsung Galaxy S4.

Крім того, наданий позивачем на підтвердження своїх вимог документ, а саме, акт технічного висновку №20206477 від 09.03.2016 року, з якого вбачається, що була проведена діагностика мобільного телефону Samsung Galaxy S4, в результаті якої встановлена необхідність заміни комплектуючої деталі модуля дисплея вартістю 2070,00 грн., вартість роботи 500,00 грн. (а. с. 11), не є належним доказом заподіяння позивачу майнової шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача.

В матеріалах справи є копії матеріалів перевірки зареєстрованих до ЖЄО №4728 від 03.03.2016 року за зверненням ОСОБА_2, з яких також не вбачається, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 було розбито мобільний телефон Samsung Galaxy S4, що належить ОСОБА_1

З наданого позивачем аудіо запису, на підтвердження своїх позовних вимог, не вбачається, що ОСОБА_2 своїми протиправними діями спричинила матеріальну шкоду ОСОБА_1, шляхом розбиття мобільного телефону.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди за недоведеністю.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В той же час, п. 4 вказаної Постанови Пленуму передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду.

Відповідно до розяснень, даних в п. 5постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору».

Таким чином, в даному випадку предметом доказування є вина відповідача, причинно-наслідковий зв'язок між неправомірними діями відповідача та спричинення моральної шкоди позивачу.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивач в позовній заяві та під час судового розгляду не надала належних доказів наявності вини відповідача щодо спричинення їй матеріальної та моральної шкоди, а тому в силу дії ст. 1166 ЦК України, у задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно дост.88 ЦПК України, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки позивачу в позові відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3,10,11,57-61,76,88,169,209,212-215,218, 224-226 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України,Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Новік