Категорія 47Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

за участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, зобовязання вчинити дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2016 року,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з даним позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, зобовязання вчинити дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Посилається на те, що 18.04.2013 року відповідач ОСОБА_3 при участковому міліціонерові ОСОБА_4 незаконно заволодів належним їй майном, а також на належній їй земельній ділянці незаконно поставив паркан поза її волею на її земельному володінні на якому вона проживає з 1960 року, привів бригаду із чотирьох невідомих їй громадян.

Також відповідач ОСОБА_3 самовільно і поза її волею намагається продати земельну ділянку і будинок № 25 по вулиці Корольова в м. Вінниці, неналежне йому майно.

Позивач вважає, що зазначені дії відповідача ОСОБА_5 нанесли їй велику матеріальну і моральну шкоду, не допускає її до будинку 25 який будував її чоловік.

Просила ухвалити рішення, яким заборонити відповідачу ОСОБА_3 чинити їй перешкоди та продавати незаконно набуте неналежне йому майно, зобовязати ОСОБА_3 прийняти паркан з її власності та повернути їй незаконно ним набуте майно та ключі від будинку 25 по вул. Корольова у м. Вінниці, так як він вчиняє протизаконні дії. Також просила стягнути з відповідача моральну і матеріальну шкоду встановлену судом та покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (т. 1 а.с. 158-161).

В апеляційній скарзі позивач у справі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, а її позов задовольнити. Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Крім того, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначила нових відповідачів, які не брали участі у даній справі та нові позовні вимоги які не були предметом розгляду суду першої інстанції.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 апеляційну скаргу повністю підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Відповідач ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не зявився, однак надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просив рішення залишити без змін та розглядати справу у його відсутність, тому відповідно до вимог ст. 74, ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута у його відсутність.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, дослідивши витребувані копію спадкової справи та копії договорів купівлі-продажу від 24.09.2012 року, заслухавши пояснення позивача у справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд зобовязаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1-3 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів переконана, що рішення суду першої інстанції у даній справі зазначеним вимогам Закону повністю відповідає.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_2 проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. Земельна ділянка зазначеного домоволодіння межує з земельною ділянкою відповідача ОСОБА_3, що по вулиці Корольова, 25 в м. Вінниці, яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.09.2012 року.

Власником будинковолодіння № 25 по вул. Корольова в м. Вінниці раніше була ОСОБА_6, яка отримала після смерті своєї матері 26 січня 2003 року ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.06.2006 року, що було зареєстровано в реєстрі за № 3-1542, згідно якого спадкодавцю дане будинковолодіння № 25 по вул. Корольова в м. Вінниці належало на підставі свідоцтва № 1298 про право особистої власності на будівлі від 07.08.1973 року, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької ради депутатів трудящих № 869 від 19.10.1972 року, зареєстрованому у Вінницькому обласному обєднаному бюро технічної інвентаризації 06.09.1973 року за № 15766.

ОСОБА_6 як власник спадкового будинку скористалася своїм правом на приватизацію земельної ділянки, на якій він розташований.

Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 25 листопада 2008 року, яке набрало законної сили 20 січня 2009 року, у цивільній справі № 2-2405/08 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, задоволено позов ОСОБА_6 Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_6 земельною ділянкою, що розташована в м. Вінниці по вул. Корольова, 25 шляхом заборони ОСОБА_2 самовільно захвачувати та користуватись земельною ділянкою площею 577 кв. м, орати, копати її, садити та збирати огородні та інші культури. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 8,50 гривень, 7,50 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 1000 гривень витрат на правову допомогу та 1407,60 гривень на проведення експертизи.

Позивач ОСОБА_8 неодноразово зверталася до суду з позовами про визнання недійсним даного свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2006 року, виданого ОСОБА_6 Однак, рішеннями судів в задоволенні її позовів було відмовлено.

Згідно договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 24.09.2012 року, посвідчених приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 продали ОСОБА_3 належні їм земельні ділянки та будинок по вул. Корольова, 25 в м. Вінниця.

На державних актах на право власності на земельні ділянки серія ЯЛ № 514755, серія ЯЛ № 514754, серія 514753 наявні відмітки щодо посвідчення договорів купівлі-продажу даних земельних ділянок від 24.09.2012 року ОСОБА_3

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що згідно правовстановлюючих документів вбачається, що позивач ОСОБА_2 немає жодного відношення до майна будинковолодіння та земельних ділянок № 25 по вул. Корольова, ні вона, ні її чоловік не набули право власності на це майно, а відповідно позивачка і не має права просити суд відновити її права, які ніколи не були порушені. ОСОБА_2 ніколи не мала права на земельні ділянки, що були відчужені за договорами купівлі-продажу ОСОБА_6 та ОСОБА_10, які були укладені без жодного порушення прав ОСОБА_2

В ході розгляду цивільної справи № 2-2405/08 була проведена судова будівельно-технічна експертиза Подільським центром судових експертиз висновком № 2034/2035 від 24.10.2008 року, якою було встановлено самовільне захоплення земельної ділянки ОСОБА_6, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Корольова, 25 з боку ОСОБА_2

Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2013 року (справа №127/6999/13-ц) було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_10 про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними. Зазначене рішення суду набуло законної сили.

Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької від 12.12.2013 року у справі № 127/20357/13-ц було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_10, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вінницька міська рада, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення паркану, відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

10.12.2013 року відповідач ОСОБА_3 звертався до департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради з проханням вирішити питання законності встановлення паркану по межі земельної ділянки, розташованої за адресою: вул. Корольова, 25 в м. Вінниця, в звязку з конфліктною ситуацією, яка виникла із власником будинковолодіння № 308 по вул. Пирогова у м. Вінниці.

Згідно акту складеного Департаментом архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради було встановлено, що власниками будинковолодіння № 25 по вул. Корольова пересунуто паркан в сторону свого будинковолодіння на довжину 0,40 м зі сторони будинковолодіння № 23 та на 1,04 м зі сторони будинковолодіння № 27 по вул. Корольова.

Тобто, права ОСОБА_2 при встановленні паркану на належній ОСОБА_3 земельній ділянці не порушені, паркан встановлений на земельній ділянці, що належить відповідачу ОСОБА_3

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні архівні цивільні справи по розгляду попередніх позовів ОСОБА_2 та матеріали УМВС, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні даного позову, оскільки встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не порушував законних прав позивача ОСОБА_2, не займав земельну ділянку, якою вона користується по вул. Пирогова, 308, а також не заволодів будь-яким іншим майном ОСОБА_2

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд дійшов правильного, законного та обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні даних позовних вимог.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

За таких обставин колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та переконана, що доводи апеляційної скарги, що наведені на їх обґрунтування, які фактично зводяться до незгоди з ухваленим місцевим судом по справі справедливим та законним рішенням та його суб'єктивної переоцінки, в даному випадку є несуттєвими, рішення суду у даній справі прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору не спростовують і не дають підстав для висновку про на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невірну правову оцінку обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду у даній справі підлягає залишенню без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ ОСОБА_11

Судді : /підпис/ ОСОБА_12

/підпис/ ОСОБА_13

Згідно з оригіналом: