АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9252/14-ц Номер провадження 22-ц/786/82/17Головуючий у 1-й інстанції Савічев В. О. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Пилипчук Л.І., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

за участі адвоката - Трибрата В.М.

представника позивача - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 жовтня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права користування житловим приміщенням.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

06 жовтня 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права користування житловим приміщенням.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що в 2007 році вона познайомилася з ОСОБА_7, з яким в 2008 ро-ці вони вирішили проживати разом як чоловік та дружина. Приблизно в лютому 2008 року вона переїхала мешкати до нього, за адресою АДРЕСА_1. Проживаючи разом з ОСОБА_7., вони вели спільне господарство. В даній квартирі також зареєстрована його мати - ОСОБА_6.

Також зазначала, що з 2012 року ОСОБА_7. почав дуже хворіти, а тому ніде не міг працювати і їй доводилося самотужки заробляти, щоб утримувати їх обох. Вони планували укласти шлюб, створити повноцінну сім'ю, бути зареєстрованими за однією адресою. Але так сталося, що ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_2 - помер, не встигнувши зареєструвати з нею шлюб та надати дозвіл на її реєстрацією за вищевказаною адресою.

У зв'язку з тим, що отримати дозвіл на реєстрацію у вкаазаній квартирі від матері померлого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 вона теж не може, оскільки остання хоча й зареєстро-вана за вказаною адресою, але в даній квартирі не проживає з 2000 року по теперішній час, просила встановити факт проживання однією сім'єю її та ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу в період з лютогоо 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, без реєстрації шлюбу в період з лютого 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано за ОСОБА_5 право користування квартирою АДРЕСА_1.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_4, що діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, - особа, яка не брала участі у справі, однак вважає, що вказаним судовим рішенням порушені її права та охоронювані законом інтереси, а також права та охоронювані законом інтереси її неповнолітнього сина - ОСОБА_8, зокрема право користування спірною квартирою.

В апеляційній скарзі вказувала, що з 27 листопада 1999 року по 23 грудня 2002 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7. В даному шлюбі у них народився син - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. Через короткий проміжок часу після офіційного розірвання шлюбу, вони з ОСОБА_7. примирились і продовжили проживати однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_1 та виховувати сина до дня смерті чоловіка, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2. Коли чоловік помер, вона займалась його похованням, несла при цьому всі матеріальні витрати, отримала свідоцтво про смерть чоловіка. При цьому стверджувала, що у вказаний період вона жодного разу не бачила ОСОБА_5, її чоловік не проживав із вказа-ною особою, ОСОБА_5 не займалась його похованням, та на похованні присутня не була.

Посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, - просила скасувати оскаржуване нею судове рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 - відмовити у повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріа- льного чи процесуального права.

За нормами ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Так, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з доведеності викладених нею в позовній заяві обставин.

При цьому в описовій частині судового рішення зазначено, що позивач в судове засі-дання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Також зі змісту рішен-ня суду слідує, що в судове засідання не з'явилась і відповідач ОСОБА_6, а тому фіксуван-ня судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України - не здійснюється, та суд розглядає зазначену цивільну справу і приймає рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються в матеріалах справи.

Однак, поза увагою суду залишився той факт, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позивача.

Так, за нормами ст. ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви ОСОБА_5 додано лише ксерокопію довідки ТОВ «Житлорембудсервіс» від 26 вересня 2013 року про склад зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_1, зокрема ОСОБА_7 та ОСОБА_6; копію паспорта ОСОБА_7 та довідки Кременчуцької об'єднаної ДПІ про присвоєння йому ідентифікаційного номера; інформацію Автозаводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції за №655/04-02-21 від 26 липня 2014 року про наявність актового запису про розірвання шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_4 №769 від 23 грудня 2002 року; копію акта, затвердженого генеральним директором ТОВ «Житлорембудсервіс» 25 вересня 2013 року за №169, складеного працівниками ТОВ «Житлорембудсервіс» зі слів свідків, які підтвердили факт не проживання ОСОБА_6, 1956 року народження, за адресою АДРЕСА_1 з 2000 року по теперішній час; а також жодним чином не засвідчені письмові пояснення ОСОБА_9, та ОСОБА_10 /а.с. 4-11/.

Будь-яких інших доказів, в тому числі і тих, які ідентифікують особу позивача та підтверджують факт смерті ОСОБА_7, - матеріали справи не містять.

В той же час, в рішенні суду зазначено про те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що в 2007 році позивач ОСОБА_5 познайомилася з ОСОБА_7.; в лютому 2008 року ОСОБА_5 переїхала мешкати до ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1, де вони почали проживати як чоловік та дружина.

Також вказано, що факт проживання ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7. в судовому засіданні підтвердили свідки (сусіди) ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Однак, допит свідків в судовому засіданні не узгоджується з зазначенням в рішенні суду про те, що фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалось, та суд розглянув зазначену цивільну справу у відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Окрім того, незважаючи на наявність у справі журналу судового засідання від 13 жов-тня 2014 року, диск звукозапису вказаного судового засідання, доданий до справи, як носій інформації, на який здійснювався технічний запис судового засідання згідно ч. 4 ст. 197 ЦПК України, - жодним чином не відтворює технічний запис судового засідання по даній справі, а тому свідчення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, на які посилається суд, за вказаних обставин не можуть бути належними та допустимими доказами.

За нормами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов"язків.

Згідно роз'яснень Верховного Суду України, наведених в аналізі судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, - до заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

В той же час, як зазначено вище, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження факту проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у вказаний позивачем період, а відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність позовних вимог в цій частині та наявності правових підстав для їх задоволення.

За змістом ст. 61 Житлового кодексу України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Зі змісту наведених норм вбачається, що вселення осіб у житлове приміщення проводиться за письмовою згодою наймача.

Разом з тим, суд першої інстанції, визнаючи за ОСОБА_5, без наявних для цього підстав, право користування квартирою АДРЕСА_1, належним чином не з'ясував хто був наймачем вказаної квартири, не витребував такої інформації у балансоутримувача будинку. При цьому, встановивши, що в спірній квартирі, яка фактично відноститься до комунальної власності, зареєстрованими були ОСОБА_7., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, котра в даній квартирі не проживала з 2000 року, - безпідставно задовольнив позов в цій частині, не навівши обґрунтувань щодо порушення такого права ОСОБА_5 з боку відповідача ОСОБА_6, залишивши при цьому поза увагою, що належним відповідачем, за встанов-лених обставин, має бути територіальна громада в особі Кременчуцької міської ради.

З урахуванням викладеного, оскаржуване рішення районного суду, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права за невідповідності висновків суду обставинам справи, - підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. п. 3, 4, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 жовтня 2014 року - скасувати. Ухвалити у справі нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ С.М. Бондаревська

Судді: /підписи/ Л.І. Пилипчук

В.М. Триголов

З оригіналом згідно:

Суддя: С.М. Бондаревська