Справа № 404/7346/16-ц
Номер провадження 2/404/912/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді- Бершадської О.В.

за участі секретаря- Чайка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року позивач звернулась до суду із позовом, яким просить поділити майно, що є спільною власністю між нею і відповідачем, виділивши їй 50 % від вартості автомобілів, яка складає 98 600 грн.; з метою збереження спільного майна, не допущення його реалізації, знищення, зважаючи на те, що відповідач вже робить незаконні дії, обмежуючи її доступ до спільного майна, а також враховуючи те, що майно в разі незаконної реалізації відновити буде практично не можливо, просила накласти арешт на спільне майно (автомобіль) і передати на зберігання третій особі; судові витрати покласти на відповідача.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення сторін, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову( п. 2 прохальної частини позовної заяви) не підлягає задоволенню.

Ухвалою від 15.12.2016 року провадження у вищевказаній справі судом було відкрито.

Згідно ч.2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі , допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Згідно із ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами існує спір щодо поділу майна подружжя, що є вимогами майнового характеру.

Зі змісту ст. ст.151, 152 ЦПК України випливає, що арешт, як вид забезпечення позову, може бути накладений лише на майно або грошові кошти, які належать саме відповідачу по справі (є власністю відповідача), тому відомості про те чи належать об'єкти нерухомого, рухомого майна на праві власності відповідачу та про вартість майна на яке накладається арешт, є необхідними для забезпечення позову.

Частина перша статті 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, обов'язки доказування і подання доказів покладається на сторони (ст.60 ЦПК України), тому суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

Суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні її вимоги про забезпечення позову, зазначеної в пункті 2 прохальної частині позовної заяви, шляхом накладення арешту на спільне майно (автомобіль) і передачі на зберігання третій особі, оскільки відсутні в заяві обгрунтування причин того, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, відсутні докази, які свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову та відсутні дані про наявність такого майна, його вартості. Не вказано орган або особу, на зберігання якій просить передати вказаний автомобіль.

Крім того, позивачем, всупереч вимогам ст. 151 ЦПК України, не подано до суду окремо складеної та належним чином мотиваної заяви про забезпечення позову, із зазначенням причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов. До заяви також не додано її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову.

Відмова в задоволенні цієї заяви не перешкоджає позивачу повторно звернутися із заявою про забезпечення позову, оскільки забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи.

Тому, керуючись ст. ст.27,31, 151-153, 293 ЦПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову ( прохальна частина його позову п. 2 ) -відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п"яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда О. В. Бершадська