08.02.2017 Єдиний унікальний номер 205/155/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 рокум. ДніпроСправа № 205/155/15-ц
6/205/12/17

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Новокадацького відділу Державної виконавчої служби м. Дніпра ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання державного виконавця Новокадацького відділу Державної виконавчої служби м. Дніпра ОСОБА_1, у якому вона просить тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання зобовязань згідно з виконавчим написом нотаріуса № 1133 від 25.06.2015р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 23 160,50 грн.

Перевіривши викладені у заяві обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного подання з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 11.08.2016р. державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська ОСОБА_1 на підставі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення зОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 23 160,50 грн.

Подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України мотивоване тим, що боржник добровільно рішення суду не виконує, заборгованість добровільно не сплачує та постійно перетинає кордон.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Отже, чинним законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. При цьому, ухиленням боржника від виконання зобовязань є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Як вбачається з матеріалів подання, доказів ухилення боржника від виконання зобовязань, тобто будь-яких дій або бездіяльності боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо), суду не надано.

Суд не бере до уваги посилання державного виконавця на те, що боржник постійно перетинає кордон, у звязку з тим, що відповідно до відповіді з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України всі перетинання державного кордону ОСОБА_2 були здійснені до відкриття вказаного виконавчого провадження.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених ст. 377-1 ЦПК України, для задоволення подання державного виконавця.

З огляду на викладене, керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця державного виконавця Новокадацького відділу Державної виконавчої служби м. Дніпра ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_4