Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року Приазовський районний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді Апалькової О.М.,

при секретарі: Цукановій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 виробничого кооперативу «Агрофіма «Україна» до ОСОБА_2 про стягнення процентів та інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобовязання,

В с т а н о в и в:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_1 виробничий кооператив «Агрофіма «Україна» звернувся до суду із зазначеним вище позовом.

В обґрунтування позову зазначає, що рішення апеляційного суду Запорізької області від 03.11.2011 року в частині сплати на користь СВК «Агрофірма» Укаїна» судових витрат в сумі 498,00 гривень виконано лише у 2015 році з моменту його ухвалення. Тобто, має місце прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, а тому, відповідно до приписів ст.625 ЦК України, відповідач ОСОБА_2 має сплатити на користь СВК «Агрофірма»Україна» три проценти річних в сумі 58,70 гривень та інфляційних втрат в сумі 386,29 гривень за прострочення виконання грошового зобовязання, а також судові витрати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 виробничий кооператив «Агрофірма «Україна» не прибув, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, також просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1600,00 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 500,00 гривень (а.с.43).

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, належним чином сповіщений про день та час розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі, просив стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1600,00 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 500,00 гривень (а.с.43).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, хоча про день і час слухання справи був сповіщений у встановленому законом порядку,про що свідчить зворотна розписка (а.с.42), причину неявки суду не повідомив, тому відповідно ст.ст.74,76,77 ЦПК України суд вирішив розглянути справу у відсутність відповідача.

Відповідно до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою сторін,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 03.11.2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, треті особи на стороні відповідачів, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: СВК «Агрофірма «Україна», Воскресенська сільська рада Приазовського району Запорізької області про визнання дійсними договорів купівлі-продажу майнових паїв та визнання права власності на частку у майні спільної часткової власності, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь СВК «Агрофірма «Україна» судові витрати в сумі 498,00 грн. (а.с.16-17).

На підставі даного рішення суду 26 грудня 2011 року Приазовським районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист по справі № 2-125/2008 про стягнення з ОСОБА_2 на користь СВК «Агрофірма «Україна» судових витрат в сумі 498,00 грн. (а.с.18).

21.05.2012 року держаним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції в Запорізькій області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь СВК «АФ »Україна» судові витрати у розмірі 498,00 грн. (ВП №32711328) (а.с.19).

22.12.2015 року старшим держаним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним виконанням боржником виконавчого документу, згідно платіжного доручення №2317 від 09.10.2015 року (ВП № 43876600) (а.с.20-21).

12.01.2017 року позивач СВК «АФ» Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив суд стягнути з відповідача на його користь 386,29 грн. - інфляційних втрат за період листопад 2011 року-вересень 2015 року та 58,70 грн. - 3% річних за період з 04.11.2011 року по 08.10.2015 року за час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Встановлено, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 03.11.2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь СВК «Агрофірма Україна» судові витрати в сумі 498,00 грн.

Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, а відтак, є грошовим зобов'язанням.

Оскільки рішення Апеляційного суду Запорізької області від 03.11.2011року виконано лише у 2015 році, тому має місце перебіг строку позовної давності. Отже, суд вважає, що позивач звернувся з позовом в межах строку позовної давності.

Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року у справі №3-116гс11, від 01 жовтня 2014 року у справі №6-113цс14.

Зі змісту позовної заяви позивача вбачається, що позивач просить суд стягнути на його користь 386,29 грн. інфляційних втрат за час прострочення виконання грошового зобов'язання за період листопад 2011 року-вересень 2015 року включно та 58,70 грн. 3% річних за період з 04.11.2011 року по 08.10. 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Апеляційного суду Запорізької області від 03.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь СВК «Агрофірма» Україна» судових витрат в сумі 498,00 грн. набрало законної сили 03.11.2011 року з моменту проголошення.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи на інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням встановлених обставин справи та положень закону, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь СВК «Агрофірма Україна» підлягають стягненню три проценти річних в сумі 58,70 гривень за період з 04.11.2011 року по 08.10.2015 року за формулою (3%х498,00х1435(днів):365:100=58грн.70коп. та інфляційні втрати за період листопад 2011 року-вересень 2015року в сумі 386,29 гривень за формулою (сума боргу х процент інфляції) сума боргу 498,00 х 177,56868879:100 (сума боргу ) 498,00 = 386,29 грн. Розрахунок відповідачем не спростований та визнаний судом.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (стаття 88 ЦПК України), тому з ОСОБА_2 на користь СВК «Агрофірма «Україна» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 гривень.

Суд погоджується про наявність підстав для відшкодування позивачу з відповідача витрат на правову допомогу за даним позовом, сплачених адвокату ОСОБА_3 в сумі 500,00 гривень за підготовку позовної заяви, оскільки ці витрати підтверджені відповідними договорами про надання правової допомоги,квитанцією до прибуткового касового ордера № 14 від 02.02.2017 року на загальну суму 500,00 гривень та іншими документами (а.с. 44-51).

З огляду на викладене є підстави для задоволення заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11 212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» до ОСОБА_2 про стягнення процентів та інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобовязання, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (72414, Запорізька область, Приазовський район, с.Воскресенка, вул.Шкільна, 49, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» (72414, Запорізька область, Приазовський район, с. Воскресенка, вул. Леніна, буд. 40, ідентифікаційний код 03749922) три проценти річних в сумі 58,70 гривень та інфляційних втрат в сумі 386,29 гривень за прострочення виконання грошового зобовязання,витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 гривень, у відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 500,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М.Апалькова