Пров. №2/766/2772/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2017

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.,

секретар Підгрушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Стивідорна компанія «Ольвія» про скасування наказів про звільнення та про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду, в якому просив:

визнати незаконним наказ №135-ЗП від 01.07.2016 року про позбавлення ОСОБА_1 100% премії за червень місць і премії до Дня працівників морського і річкового флоту;

визнати незаконним наказ №199-ЗП від 19.08.2016 року про внесення змін до наказу №135-ЗП від 01.07.2016 року;

визнати незаконним наказ №747-к від 29.08.2016 року про припинення трудового договору з ОСОБА_1 за прогул без поважних причин 29.06.2016 року на підставі п.4 ст.40 КЗпП України;

поновити ОСОБА_1 на посаді начальника юридичної служби Державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрьск»;

стягнути з Державного підприємства «Стивідорна компанія «Ольвія» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 29.08.2016 року по 09.02.2017 року в сумі 75962,46 грн.;

стягнути з Державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрьск» на користь ОСОБА_1 премію за червень-серпень місяці, премії до дня працівників морського і річкового флоту та до дня Незалежності України;

стягнути з Державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрьск» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 30000 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що при звільненні позивача були істотно порушені вимоги законодавства. У звязку з чим позивач вважає, що його звільнили неправомірно, що змусило його звернутись до суду за захистом. На думку позивача, оспорювані накази є незаконними, оскільки відповідачем порушено строки притягнення до дисциплінарної відповідальності та двічі притягнуто позивача за вчинення одного правопорушення. Крім того, позивач наполягає на тому, що причини відсутності на робочому місці 29.06.2016 року є поважними та повязані зі станом здоровя.

Відповідно до матерів справи наказом Міністерства інфраструктури України від 17.10.2016 року № 354 Державне підприємство «Спеціалізований морський порт «Октябрьск» було перейменоване у Державне підприємство «Стивідорна компанія «Ольвія». При цьому ані організаційно-правова форма, ані код ЄДРПОУ, ані місцезнаходження юридичної особи не змінились.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала з підстав необґрунтованості та безпідставності, надала суду свої письмові заперечення проти позову.

Заслухавши учасників процесу, зясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з урахування наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 14.10.2013 року по 29.08.2016 року працював на посаді начальника юридичної служби Державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрськ».

Наказом № 747-к від 29.08.2016 року позивача звільнено із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин 29.06.2016 року.

Звільнення позивача відбулося за наступних обставин.

29.06.2016 року позивач не зявився на роботу протягом усього робочого дня.

30.06.2016 року позивач прийшов на роботу і перебував на робочому місці протягом усього робочого дня.

З 01.07.2016 року по 27.09.2016 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листами непрацездатності.

Наказом № 135-ЗП від 01.07.2016 року позивача позбавлено 100% премії за червень місць і премії до Дня працівників морського і річкового флоту за прогул 29.06.2016 року.

Наказом № 199-ЗП від 19.08.2016 року у звязку з ненаданням пояснень та виправдувальних документів внесено зміни до наказу № 135-ЗП від 01.07.2016 року і позивача позбавлено 100% премії за червень місць, премії до Дня працівників морського і річкового флоту та до Дня Незалежності України.

29.08.2016 року за участю позивача відбулось засідання Профспілки працівників ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрьск» (членом якої з 07.09.2015 року є позивач), на якому надано згоду на звільнення ОСОБА_1 за прогул без поважних причин 29.06.2016 року на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

За поясненнями представника відповідача, підтвердженими письмовими доказами та показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, позивач не надав жодних пояснень та підтверджуючих документів щодо поважності причин відсутності на роботі 29.06.2016 року, ані 30.06.2016 року, ані після виходу з лікарняного, ані під час засідання Профспілки. Про відвідування 29.06.2016 року позивачем лікарні відповідач дізнався лише після надходження позовної заяви до суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірванні власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше 3 годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Частина 3 ст. 40 КЗпП України містить положення проте, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органа в період його тимчасової непрацездатності.

Згідно вимог ч.ч.1 та 7 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 4 ст. 40 може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу, первинної профспілкової організації, членом якої є представник. Рішення про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без відповідної згоди.

Частинами 1 та 2 ст. 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що 29.06.2016 року позивач був відсутнім на роботі більше 3 годин протягом робочого дня без поважних причин.

Також суд дійшов висновку, що при звільненні позивача відповідачем було дотримано відповідну процедуру та норми діючого законодавства.

При цьому суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи позивача щодо порушення строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, щодо подвійної відповідальності за вчинення одного правопорушення та щодо поважності причин відсутності на робочому місці 29.06.2016 року, у звязку з наступним.

Так, відповідно до положень 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці (ч. 1). Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ч. 2).

З матеріалів справи вбачається, що прогул позивачем допущено 29.06.2016 року. З 01.07.2016 року по 27.08.2016 року він перебував на лікарняному (цей час не враховується відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України). Звільнено його було 29.09.2016 року, тобто відповідачем не порушено строки притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Згідно вимог ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або 2) звільнення (ч. 1). Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до розділу VIII «Стягнення за порушення трудової дисципліни» колективного договору Державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрьск» на 2015 -2017 роки дисциплінарні стягнення застосовуються до працівників підприємства за порушення трудової дисципліни, Правил внутрішнього трудового розпорядку, протипожежного режиму. Статуту про дисципліну працівників морського транспорту, невиконання або неналежне виконання покладених на них трудових обов'язків, перевищення повноважень. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. За порушення трудової дисципліни до працівника можуть бути застосовані такі дисциплінарні стягнення: догана, звільнення з роботи. До застосування дисциплінарного стягнення керівник структурного підрозділу зобовязаний зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення на імя директора підприємства. Відмова працівника дати такі пояснення не може бути перешкодою для застосування стягнення. Стягнення оголошується наказом і повідомляється працівникові під розписку. Протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення, передбачені цими Правилами, до працівника не застосовуються.

Преміювання працівників Державного підприємства «Стивідорна компанія «Ольвія» (Державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрьск») здійснюється згідно Положення про преміювання працівників Державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрьск», затвердженого директором підприємства 02.04.2015 року, яке є додатком № 8 до колективного договору підприємства на 2015 -2017 роки.

Відповідно до п. 1 вказаного Положення дане Положення розроблене і вводиться в дію з метою підвищення матеріальної зацікавленості працівників ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрьск», спрямованої на поліпшення показників господарської діяльності.

Згідно п. 11 Положення позбавлення чи зниження розміру премії окремим працівникам проводиться за той розрахунковий період, у якому був зроблений або виявлений недогляд у роботі, в т.ч. порушення вимог охорони праці, пожежної безпеки, протипожежного режиму, й оформлюється наказом керівника підприємства.

Пунктом 12 Положення визначено, що премія за результатами роботи за місяць може зменшуватись або не нараховуватись взагалі окремим працівникам, комплексним бригадам механізаторів або структурним підрозділам у наступних випадках: порушення правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників підприємства (п. 12.12); невиконання наказів і розпоряджень директора підприємства (п. 12.16); прогули, запізнення на роботу, несвоєчасне і самовільне залишення робочого місця, відсутність на роботі більше 3-х годин (п. 12.20).

Відповідно до п. 14 Положення працівникам, звільненим за порушення трудової дисципліни, розкрадання, притягненим до кримінальної відповідальності, премія за відпрацьований час не виплачується.

Аналіз наведених нормативних положень та положень колективних угод ДП «Стивідорна компанія «Ольвія» дає суду підстави вважати, що на підприємстві визначено два види дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни: догана та звільнення, які не можуть застосовуватись одночасно. Позбавлення працівника премії є дисциплінарним заходом, однак не є видом дисциплінарного стягнення і може застосуватись як оремо, так і одночасно з накладенням дисциплінарного стягнення у виді догани або звільнення. Отже, доводи позивача щодо подвійного притягнення його до дисциплінарної відповідальності є безпідставними.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України притягнення до відповідальності із застосуванням різних санкції одного виду відповідальності не є подвійною відповідальність за вчинення одного правопорушення.

Як зазначалось, суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо поважності причин відсутності на робочому місці 29.06.2016 року, з огляду на те, що за змістом нормативних положень ч. 3 ст. 40 КЗпП України прогулом є відсутність працівника без поважних причин на роботі більше 3 годин протягом робочого дня. При цьому не має значення, коли саме був відсутній працівник (вранці або наприкінці робочого дня).

За поясненнями представника позивач був відсутній 29.06.2016 року на робочому місці через погане самопочуття, через що він змушений був звернутись до медичного закладу за допомогою.

Отже, позивач звернувся за медичною допомогою в першій половині робочого дня, а на роботі він був відсутній протягом всього робочого дня.

Відповідно до п. 1.3 Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України від 09.04.2008 року №189, непрацездатність (утрата непрацездатності) це стан здоровя (функцій організму) людини, обумовлений захворюванням, травмою тощо, який унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу, професії без шкоди для здоровя.

Тимчасова непрацездатність це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи. Тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності.

В матеріалах справи відсутні докази того, що 29.06.2016 року позивач через стан здоровя був тимчасово непрацездатним і не міг виконувати свої професійні обовязки. Навпаки за показаннями допитаних в судовому засіданні свідків 30.06.2016 року позивач був на роботі і жодних пояснень про погане самопочуття не давав.

За наведених обставин позовні вимоги про скасування наказів про звільнення та про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню, як і не підлягають задоволенню вимоги про стягнення невиплаченої премії та моральної шкоди, які є похідними.

Керуючись ст.ст. 40, 43, 147, 148, 235 КЗпП України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 213-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_2