Справа №487/678/17 23.05.2017 23.05.2017
Провадження №22-ц/784/1133/17
Справа № 487/678/17 Головуючий у 1-й інстанції Корнешова Т.В.
Провадження № 22ц-784/1133/17 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Категорія

Рішення
Іменем України
23 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:
головуючого Кушнірової Т.Б.,
суддів: Базовкіної Т.М., Шаманської Н.О.,
із секретарем Богуславською О.М.,
за участю:
- позивача ОСОБА_1 ,
- представника позивача ОСОБА_2 ,
- представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультіплекс Діджитал» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультіплекс Діджитал» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,
в с т а н о в и л а:
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Мультіплекс Діджитал» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також моральної шкоди.
Позивач зазначав, що з 29 червня 2012 року працював на посаді менеджера з реклами у ТОВ «Мультіплекс Діджитал».
09 липня 2015 року був увільнений від роботи у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період, а в подальшому припинив трудові відносини з відповідачем.
З часу звільнення відповідач не виплатив йому заробітну плату за грудень 2015 року.
Посилаючись на наведене, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 4 236 грн. 83 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати розмір якої становить 69 грн. 91 коп., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який за період з 30 вересня 2016 року по лютий 2017 року становить 21 184 грн. 15 коп.
Крім того, позивачу була завдана моральна шкода, компенсацію якої він оцінив у розмірі 10 000 грн. та просив стягнути з відповідача.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановлено стягнути із ТОВ «Мультіплекс Діджитал» на користь ОСОБА_1 компенсацію середнього заробітку за час призову на військову службу під час мобілізації у розмірі 4 236 грн. 83 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 18 400 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Мультіплекс Діджитал» просить скасувати рішення суду,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 29 червня 2012 року працював у ТОВ «Мультіплекс Діджитал» на посаді менеджера з реклами.

Відповідно до наказу військового комісара Заводського районного військового комісара Миколаївської області від 09 липня 2015 року № 174 ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

У зв`язку з цим, наказом керівника Миколаївської СП ТОВ «Мультіплекс Діджитал» № МСП 09/07-2 від 09 липня 2015 року ОСОБА_1 увільнений від роботи з 09 липня 2015 року із збереженням на час призову місця роботи і компенсацією із бюджету середнього заробітку.

Згідно наказу Керівника СП ТОВ «Мультіплекс Діджитал» № МСП 14/01-3 від 14 січня 2016 року, ОСОБА_1 припинив трудові відносини із вказаним підприємством.

Наполягаючи на задоволенні позову, ОСОБА_1 посилався на те, що за час перебування на строковій військовій службі у зв`язку з призовом в особливий період, підприємство йому не виплатило компенсацію середнього заробітку за грудень 2015 року у розмірі 4 236 грн. 83 коп.

Зазначений розрахунок з ним не було проведено й при звільненні, в строки, передбачені ст. 116 КЗпП України.

Згідно зі ст. 39 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України .

Статтею 119 КЗпП України установлено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 року №105 затверджено Порядок виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом ( далі Порядок), у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом

Відповідно до п. 4 Порядку, для отримання компенсації з бюджету середнього заробітку підприємства, установи та організації подають щомісяця до 15 числа органові соціального захисту населення звіти про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 1, погоджені районним (міським) військовим комісаріатом або військовою частиною, що здійснювали призов працівників на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа структурному підрозділу соціального захисту населення копій зазначених звітів, а також зведеного звіту про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 2.

Структурні підрозділи соціального захисту населення щомісяця до 23 числа подають відомості про загальний обсяг фактичних витрат на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам згідно з додатком 3 Мінсоцполітики для спрямування їм бюджетних коштів, що спрямовуються органам соціального захисту населення для перерахування підприємствам, установам, організаціям.

Пунктом 5- 6 зазначеного Порядку установлено, що обчислення середнього заробітку працівників здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (ЗП України, 1995 р., № 4, ст. 111).

Виплата компенсації проводиться підприємствами, установами, організаціями у строки, визначені статтею 115 Кодексу законів про працю України».

Частиною 1 ст.115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Як видно з довідки ТОВ «Мультіплекс діджитал» від 14 січня 2016 року, підприємством не була виплачена позивачу компенсація середнього заробітку за час його перебування на військовій службі за грудень 2015 року у розмірі 4 236 грн. 83 коп.

За такого, вимоги позивача в частині стягнення компенсації середнього заробітку за грудень 2015 року у зазначеному розмірі обгрунтовані і підлягають до задоволення.

Разом з тим не можна погодитись з рішенням в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки на думку колегії в цій частині рішення не відповідає вимогам ст. 117 КЗпП України.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору їх розмір підприємство, установа, організація повинні сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, зміст цієї норми статті передбачає відповідальність власника за затримку розрахунку при звільненні в разі невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Статтею 119 КЗпП України установлено, що працівникам, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, середній заробіток компенсується з бюджету.

Пунктами 1, 2 Порядку визначено, що компенсація середнього заробітку виплачується підприємством за рахунок і в межах асигнувань, передбачених у державному бюджеті за спеціальною програмою. Головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.

Підприємством з метою забезпечення своєчасної виплати ОСОБА_1 компенсації з бюджету середнього заробітку в сумі 4 236 грн. 83 коп. подано за грудень 2015 року звіт. Втім, на час звільнення позивача бюджетні кошти підприємством одержані не були.

26 серпня 2016 року підприємством на адресу Управління праці та соціального захисту населення Печерського району м. Києва, який є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, направлено лист в якому просило повідомити строки спрямування компенсації з бюджету середнього заробітку.

Як видно з повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 31 січня 2016 року, Законом України « Про Державний бюджет України на 2016 рік» не визначено бюджетну програму на виплату підприємствам компенсації середнього заробітку, тому Управління немає правових підстав здійснити виплату ТОВ «Мультіплекс Діджитал» компенсації з бюджету середнього заробітку.

Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, судова колегія вважає, що порушення вимог ст. 116 КЗпП України щодо невиплати позивачеві компенсації з бюджету середнього заробітку у день звільнення не пов`язано із наявністю вини в діях підприємства, а викликано обставинами, які об`єктивно вплинули на строки розрахунків із звільненим працівником.

Враховуючи викладене, рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення в цій частині.

Виходячи із загальної суми задоволених вимог, розмір судових витрат, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави згідно зі ст. 88 ЦПК України підлягає зменшенню і має становити 42 грн. 36 коп.

Тому рішення суду в частині стягнення судових витрат слід змінити.

Керуючись статтями 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультіплекс Діджитал» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2017 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультіплекс Діджитал» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Це ж рішення в частині стягнення судового збору змінити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультіплекс Діджитал» на користь держави 42 грн. 36 коп. судового збору.

В іншій частині вказане судове рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді :