Справа №: 671/115/17
Номер провадження № 2/671/191/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Павлової А.С.,

за участі: секретаря Козак Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Війтовецької селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, -

ВСАНОВИВ:

25 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Війтовецької селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями. Позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_3, який проживав в с. Куровечка Волочиського району Хмельницької області. Після його смерті відкрилась спадщина до якої, в тому числі, належить житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1. Померлий ОСОБА_3 залишив заповіт, згідно якого той заповів позивачу вищезазначене майно. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на нього він не в змозі, оскільки правовстановлюючих документів на житловий будинок за життя спадкодавця не видавалося. Оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, тому звернувся до суду з даним позовом.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 34).

Представник відповідача Війтовецької селищної ради в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти позову не заперечив, при розгляді справи поклався на думку суду (а.с. 33).

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Кушнирівка Волочиського району Хмельницької області помер ОСОБА_3 (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1. Вартість даного будинку становить 66785 гривень.

Факт належності житлового будинку та його вартість підтверджується звітом № 209-16 про незалежну оцінку майна (а.с. 7-11), технічним паспортом на одноквартирний (садибний) житловий будинок (а.с. 12-16), довідкою старости с. Сарнів, с. Куровечка Війтовецької селищної об'єднаної територіальної громади № 13 від 11.01.2017 (а.с. 3).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

З копії матеріалів спадкової справи № 349/2016, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_3 (а.с. 38-48) вбачається, що останній 03.06.2016 склав заповіт, згідно з якого житловий будинок з надвірними будівлями, присадибні земельні ділянки площею 0,25 га та 0,16 га в с. Куровечка Волочиського району Хмельницької області, грошові вклади у відділенні Ощадбанку та належну йому земельну ділянку площею 2,0771 га - заповів ОСОБА_1. Спадкоємцями за заповітом на інше належне спадкодавцеві майно є ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину вчасно, звернувшись до нотаріальної контори за місцем її відкриття, із відповідною заявою.

Разом з тим, 20 січня 2017 року державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів.

Верховний Суд України у своєму рішенні № 6-137цс13 від 18.12.2013 року висловив правову позицію, згідно з якої право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Як вбачається з характеристики приміщень (а.с. 16) житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які є предметом розгляду у даній справі, були побудовані з 1964 року по 1980 рік.

Таким чином факт будівництва житлового будинку у той час був підставою виникнення права власності на нього.

Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

З положень постанови Ради міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженого Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З довідки старости с. Сарнів, с. Куровечка Війтовецької селищної об'єднаної територіальної громади № 13 від 11.01.2017, яка видана на підставі даних по господарської книги № 5 за 2011-2015 роки слідує, що власником житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 був ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 3).

Земельна ділянка під вказаним житловим будинком також належала ОСОБА_3, що доводиться свідоцтвом про право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою знаходження спірного житлового будинку з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 25), рішенням про надання вказаної земельної ділянки ОСОБА_3 (а.с. 27).

Враховуючи вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач не заперечує проти задоволення даного позову, і при його задоволенні не будуть порушені права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок після смерті ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1223, 1269 ЦК України, ст.ст. 3, 57, 174 ч. 4, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Хмельницької області через Волочиський районний суд Хмельницької області.

Суддя Павлова А.С.