Справа № 465/6434/13 Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/110/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів - Левика Я.А.,Приколоти Т.І.

секретар Іванова О.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_3 на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованість по кредитному договору №KF45004 від 08.10.2007 року в сумі 65 437, 56 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 523 042, 42 грн.

В решті в задоволенні позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2017 року заяву ОСОБА_6, ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішення оскаржили відповідачі. Вважають його незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з»ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Стверджують, що розрахунок наданий позивачем не відповідає дійсності, оскільки заборгованість згідно повідомлення-вимоги від 19.03.2013 року виникла тільки із січня 2013 року. За період з 08.10.2007 року дати укладення кредитного договору і по 01.01.2013 року (62 місяці) відповідачем справно сплачувалось тіло кредиту і проценти за користування кредитом. Зазначають, що судом не надано оцінки фінансовим документам заяві про отримання коштів, графіку погашення кредиту; не досліджено питання строків звернення з позовом до поручителя.Незрозумілим є посилання суду на кредитний договір, згідно якого сума кредиту складала 65 000 дол. США, а розрахунок і графік погашення проводилися від суми 75 000 дол. ОСОБА_7 рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову банку відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3-ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно приписів статті 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У відповідності до вимог ст.213 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ч. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено що 08.10.2007 року між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № KF45004, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 65000,00 доларів США з кінцевим строком погашення до 06.10.2017 року, зі сплатою 11,5% річних за користування кредитом /а.с.8-11/.

Позивачем умови кредитного договору були виконані та надано відповідачу -1 грошові кошти в сумі 65000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №1411-38 від 09 жовтня 2017 року на суму 65 000,00 доларів США та заявою на видачу готівки №38-98 від 18 березня 2008 року на суму 10000 доларів США. Всього відповідачу-1 було надано кредит на суму 75000,00 доларів США.

Для забезпечення виконання зобовязань, 08.10.2007 року з відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки № РО 91186, згідно якого останній взяв на себе зобов'язання бути поручителем по зобов'язаннях позичальника ОСОБА_5 /а.с.16/.

Згідно з п. 1.2 договору поруки - поручитель ОСОБА_3 зобов'язалась перед кредитором відповідати за порушення зобовязань боржника, відповідно до кредитного договору № KF45004 від 08.10.2007 року.

Пунктом 1.3 договору поруки передбачено, що у випадку порушення боржником своїх зобов»язань перед кредитором за вище вказаним кредитним договором боржник і поручитель згідно цього договору відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував відповідні норми матеріального права. Обґрунтованим є посилання у рішенні суду на ст.ст. 526, 530 ЦК України за змістом яких зобов»язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За наявності встановлених обставин порушення відповідачем умов договору щодо своєчасного внесення обумовлених договором платежів до повного виконання зобов»язання, вимоги банку визнав частково обґрунтованими.

Із змісту позовних вимог вбачається, що сума заборгованості станом 21 червня 2013 року становить 65 437,56 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 523042,42грн., з яких: 61952,82 дол. США= 495188,89 грн.- заборгованість по кредиту; 3385,84 дол. США= 27063,02 грн.- заборгованість по відсотках; 98,90 дол. США= 790,51 грн.- пеня за несвоєчасне повернення кредиту по процентів.

Враховуючи заперечення відповідача та мотиви апеляційної скарги, відповідач не погоджується з правильністю нарахування суми заборгованості за порушення виконання основного зобов»язання та вважає що заявлена до стягнення сума є безпідставною, однак на підтвердження вказаних доводів не подає жодних доказів у спростування наведених у рішенні висновків.

Зокрема відповідачами не надано квитанцій, які підтверджують часткове погашення кредиту та не надано свого розрахунку, який на їх думку є правильним, не заявлено клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи, що свідчить про недотримання останніми обов»язку доказування передбаченого ст.60 ЦПК України.

Судом першої інстанції вірно враховано ч. 1 ст.1054 ЦК України, якою передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Підтвердженням про отримання відповідачем-1 кредитних коштів та видачу позичальником готівки є заява про видачу готівки №1411-38 від 09 жовтня 2007 року на суму 65 000,00 доларів США та заява про видачу готівки №38-98 від 18 березня 2008 року на суму 10000,00 доларів США, однак доказів про виконання умов договору з приводу повернення кредиту матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

У п. 17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року роз»яснено, що зобов»язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом / частина перша статті 598 ЦК /. Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України.

Враховуючи вказані роз»яснення, вимоги апеляційної скарги про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у позові не можуть бути задоволені, так як підстав для припинення правочину немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не досліджено питання строків звернення з позовом до поручителя не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України і умов кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 19 березня 2013 року повідомлення-вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів боржнику та поручителю. До суду з відповідним позовом звернувся 27 червня 2013 року, тобто в межах строку, визначеного ч.4 ст. 559 ЦК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи відстрочення сплати судового збору за подачу апеляційної скарги до розгляду справи судом апеляційної інстанції , така підлягає стягненню .

Керуючись ст.ст. 303, 304,п.1.ч.1 ст.307, ст. 308, 313, п.1ч.1ст.314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2015 року залишити без змін, доповнивши абзац другий резолютивної частини словами: «з яких : 61 952,82 дол. США, що еквівалентно 495 188,89 грн. - заборгованість по кредиту; 3 385,84 дол. США, що еквівалентно 27 063,02 грн. заборгованість по відсотках; 98,90 дол. США, що еквівалентно 790,51 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту та процентів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарженою в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді Я.А.Левик

ОСОБА_8