УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючогосудді ОСОБА_1

при секретарі Чалій Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2016р. ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаною скаргою, яку в подальшому вточнила і мотивує тим, що в провадженні Нікопольського міськрайонного ВДВС перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-3551/2007, виданого Хортицьким районним судом Запоріжжя 24.10.2007р., про стягнення з ОСОБА_4 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, 02.05.2004р.н., в розмірі 300грн. щомісячно, починаючи з 10.10.2007р. і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Ковчишиної А.І. від 16.05.2016р. виконавче провадження було зупинено у звязку з оголошенням в розшук боржника ОСОБА_4. Вважає дану постанову неправомірною, оскільки державний виконавець порушила строки винесення такої постанови і зупинила виконавче провадження на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.04.2016р., однак від такої дати рішення про розшук боржника не проголошувалось. Боржника ОСОБА_4 було оголошено в розшук за поданням державного виконавця на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.04.2016р., справа № 182/1451/16-ц. На даний час ця ухвала оскаржена в касаційному порядку.

Просить визнати постанову державного виконавця Нікопольського міськрайонного ВДВС ОСОБА_3 ВП №29909974 від 16.05.2016р. про зупинення виконавчого провадження неправомірною та скасувати її.

Крім того, заявниця ОСОБА_2 одночасно зі скаргою заявила клопотання про поновлення їй строку звернення до суду з даною скаргою, мотивуючи його тим, що копію оскаржуваної постанови вона отримала 02.06.2016р. На даний час вона звернулась із скаргою з пропуском 10-денного строку, однак вона вже неодноразово намагалась оскаржити зазначену постанову державного виконавця і зверталась до суду, що підтверджується копіями ухвали Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.08.2016р., ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21.09.2016р. та ухвалою ВССУ від 10.10.2016р.

В судове засідання заявник ОСОБА_2 не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила скаргу задовольнити.

Державний виконавець Нікопольського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в задоволенні скарги просила відмовити в повному обсязі.

Заінтересована особа - ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку звернення із скаргою необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, а скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця такою, що підлягає залишенню без розгляду, виходячи з такого.

Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16.10.2007р. з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, 02.05.2004р.н., в твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісяця, починаючи з 10.10.2007р. і до повноліття дитини.

На виконання цього рішення Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 24.10.2007р. видано виконавчий лист №2-3551/2007.

07.11.2011р. виконавчий лист надійшов до Нікопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області для виконання за територіальністю та постановою державного виконавцяКовчишиної А.І. від 07.11.2011р. було відкрито виконавче провадження ВП №29909974.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.04.2016р., справа № 182/1451/16-ц, за поданням державного виконавця було оголошено розшук боржника ОСОБА_4.

Постановою державного виконавця Нікопольського міськрайонного ВДВС ОСОБА_3 виконавче провадження ВП №29909974 було зупинено у звязку з розшуком боржника.

Копія даної постанови була направлена стягувачу ОСОБА_2 16.05.2016р. і остання отримала її 02.06.2016р.

З даною скаргою ОСОБА_2 звернулась до Хортицького районного суду м.Запоріжжя 23.12.2016р., що підтверджується штампом на поштовому конверті. Скарга надійшла до суду 27.12.2016р.

Також судом встановлено, що 16.06.2016р. до Хортицького районного суду м.Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця ВДВС Нікопольського МРУЮ ОСОБА_3, в якій вона також просила визнати неправомірною та скасувати постанову ВП №29909974 від 16.05.2016р. про зупинення виконавчого провадження у звязку з розшуком боржника.

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 17.06.2016р. скаргу ОСОБА_2 було залишено без руху і заявниці надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.08.2016р. скаргу ОСОБА_2 було визнано неподаною та повернуто заявниці.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21.09.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.08.2016р. було визнано неподаною та повернуто заявниці.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 10.10.2016р. касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.08.2016 р. повернуто заявнику та відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 21.09.2016р.

Згідно з ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999р., який був чинний на час винесення оскаржуваної постанови, (далі Закон №606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст.6,11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.31 Закону №606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п.4 ч.1 ст.38 Закону №606-XIV виконавче провадження може бути зупинено у разі оголошення розшуку боржника фізичної особи.

Згідно з ч.1,3 ст.39 Закону №606-XIV державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк.

Постанова про зупинення виконавчого провадження може бути оскаржена у десятиденний строк в порядку, встановленому цим Законом. Строки зупинення виконавчого провадження можуть бути скорочені судом.

Згідно з ч.4 ст.82 Закону №606-XIV рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно з ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Строк, визначений ст.385 ЦПК України, є процесуальним строком і до нього застосовуються правила глави 6 ЦПК України (ст.67-73).

Зокрема, відповідно до ст.67,69 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст.72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Відповідно до ст.73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Згідно з розясненнями Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ (п.16 постанови №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах») відповідно до статті 385 ЦПК скаргу нарішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх зясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Як правило, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Оцінивши повно, всебічно та обєктивно встановлені судом обставини, надані суду докази на їх підтвердження, суд вважає, що в даному випадку заявниця пропустила 10-денний строк звернення до суду з даною скаргою без поважних причин.

Так, суд виходить з того, що перебіг встановленого законом 10-денного строку оскарження постанови державного виконавця про зупинення виконавчого провадження повинен визначатися за нормами ст.385 ЦПК України, а саме з моменту, коли особа дізналась про порушення своїх прав, тобто після отримання копії постанови, оскільки ст.39 Закону №606-XIV не встановлено спеціального порядку обчислення строків оскарження цих дій.

Судом встановлено, що копія постанови державного виконавця від 16.05.2016р. про зупинення виконавчого провадження направлена стягувачу ОСОБА_2 16.05.2016р. і отримана нею 02.06.2016р. Отже, про порушення своїх прав вона достовірно дізналась 02.06.2016р. і саме з цього моменту повинен обчислюватись 10-денний строк оскарження даної постанови. Виходячи з правил ст.69 ЦПК України, початок перебігу цього строку починається з 03.06.2016р. і строк спливає 12.06.2016р.

З даною скаргою ОСОБА_2 звернулась до суду 23.12.2016р., тобто після спливу 10-денного строку з моменту отримання нею копії оскаржуваної постанови.

При цьому, підстав для поновлення пропущеного строку за клопотанням ОСОБА_2 суд не знаходить, оскільки жодних поважних причин, які б обєктивно перешкоджали заявниці своєчасно звернутися до суду з даною скаргою, нею не зазначено і судом не встановлено.

При постановленні судового рішення суд не бере до уваги доводи заявниці ОСОБА_2 про поважність причин пропуску строку звернення до суду, які вона повязує з неодноразовим оскарженням до суду цієї ж постанови державного виконавця.

Так, дійсно ОСОБА_2 вже зверталась до Хортицького районного суду м.Запоріжжя із аналогічною скаргою (справа №4-с/377/21/2016, ЄУН 337/2244/16-ц). Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.08.2016р. вказана скарга була визнана неподаною та повернута заявниці.

Одночасно судом було розяснено заявниці, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду зі скаргою після усунення умов, що стали підставою для її повернення. Зазначена ухвала суду набрала законної сили 21.09.2016р. (дата постановлення ухвали Апеляційного суду Запорізької області про повернення апеляційної скарги) і з цього моменту ОСОБА_2 мала права повторно звернутись до суду із скаргою на постанову державного виконавця від 16.05.2016р. з дотриманням загального порядку. Але з повторною скаргою звернулась лише 23.12.2016р., тобто із значною тривалою перервою.

При цьому, суд вважає, що оскарження ОСОБА_2 в касаційному порядку ухвали Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.08.2016р. та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 21.09.2016р. не перешкоджало повторному зверненню до суду з даною скаргою, оскільки за загальним правилом, судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для виконання, касаційне оскарження не зупиняє дію оскаржуваного акту та його виконання, крім випадків, коли відповідне рішення прийнято судом касаційної інстанції при відкритті касаційного провадження.

За вказаних обставин, оскарження ОСОБА_2 попереднього судового рішення за аналогічною скаргою не є поважною причиною пропуску нею строку звернення до суду з даною скаргою. Інших посилань на будь-які поважні причини пропуску такого строку скарга не містить.

До того ж суд вважає необхідним зазначити, що немає підстав вважати перерваним строк звернення до суду з даною скаргою через звернення ОСОБА_2 до суду з аналогічною скаргою в червні 2016р., оскільки, по-перше, правила глави 6 ЦПК України (ст.67-73) не передбачають можливості переривання перебігу процесуальних строків, а по-друге, з первісною скаргою ОСОБА_2 звернулась також з пропуском 10-денного строку, який, як вже зазначалось, починався 03.06.2016р. і спливав 12.06.2016р.. Так, первісна скарга ОСОБА_2 надійшла до суду 16.06.2016р. поштовим відправленням, направленим заявницею 13.06.2016р., що і є датою подання скарги. Вказана дата знаходиться поза межами 10-денного строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку звернення до суду з даною скаргою відмовити, а її скаргу на постанову державного виконавця від 16.05.2016р. про зупинення виконавчого провадження слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.14,67-73,209-210,383-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999р., суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця відмовити.

Скаргу ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 16.05.2016р. про зупинення виконавчого провадження, заінтересована особа ОСОБА_4, - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом 5-ти днів з моменту її постановлення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час оголошення ухвали, - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя Н.А.Мурашова

27.02.2017