Справа № 2/1210/4558/2012
УХВАЛА

22 травня 2017 року , м.Сватове

Суддя Сватівського районного суду Луганської області Осіпенко Л.М., вивчивши матеріали заяви Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про відстрочення виконання рішення суду по цивільній справі № 2/1210/4558/2012 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Краснодонської міської ради Луганської області, Краснодонської міської ради Луганської області та Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) про стягнення шкоди спричиненої здоровю, надання житлового будинку в екологічно чистому місці та забезпечення обстеження та лікування за кордоном,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника за довіреністю ГУДКСУ у Луганській області ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду по цивільній справі № 2/1210/4558/2012 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Краснодонської міської ради Луганської області, Краснодонської міської ради Луганської області та Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) про стягнення шкоди спричиненої здоровю, надання житлового будинку в екологічно чистому місці та забезпечення обстеження та лікування за кордоном.

Однак, матеріали вищезазначеної заяви не може бути розглянуто даним суддею, оскільки суддя Осіпенко Л.М. раніше розглядала цивільну справу за заявою Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про відстрочення виконання рішення суду по цивільній справі № 2/1210/4558/2012 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Краснодонської міської ради Луганської області, Краснодонської міської ради Луганської області та Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) про стягнення шкоди спричиненої здоровю, надання житлового будинку в екологічно чистому місці та забезпечення обстеження та лікування за кордоном, за результатами розгляду винесено ухвалу від 28.04.2017 р., якою відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Таким чином, суддя чітко висловила свою правову позицію з даного питання в ухвалі суду, а тому підстав будь-що змінювати не вбачає.

За таких обставин, суддя приходить до переконливого висновку про те, що є обгрунтована підстава заявлення самовідводу в розгляді даної справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року) у справі «Білуга проти України» від 28.10.1998 року та інші, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості повинен брати самовідвід.

Відповідно до ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків.

Виходячи із положень ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суд має завжди бути «встановлений Законом». Це формулювання засвідчує принцип Верховенства права, притаманний цій системі Конвенції та її протоколів. Вислів «встановлений Законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справі «Булуй проти Австрії» від 22.02.1996 року та інші.

Термін «Закон», про який йдеться в цьому положенні, стосується таким чином не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей щодо відводу суддів (рішення у справі «Коєм та інші проти Бельгії».

У відповідності до ст. 20 ЦПК України, передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді. Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) в тому числі, якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

В силу ч.3 ст.23 ЦПК України, самовідвід повинен бути вмотивованим і заявленим до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Будь-яких зясувань обставин та перевірка їх доказами суддею, судом не відбувалось.

Виходячи з положень Європейського суду з прав людини, йдеться про субєктивний підхід, для того, щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці, зокрема, суд не повинен субєктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання бо особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, але доки не буде доведено протилежне, а також слід застосовувати обєктивний підхід, метою якого є пересвідчення надання судом необхідних гарантій незалежності та обєктивної безсторонності.

Тому, враховуючи вищевикладене, та керуючись ст.6 Європейської конвенції з прав людини та ст.ст. 20, 23-25, 11-1 ЦПК України суддя -

У Х В А Л И В:

Заявити самовідвід по цивільній справі № 2/1210/4558/2012 за заявою Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про відстрочення виконання рішення суду за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Краснодонської міської ради Луганської області, Краснодонської міської ради Луганської області та Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) про стягнення шкоди спричиненої здоровю, надання житлового будинку в екологічно чистому місці та забезпечення обстеження та лікування за кордоном.

Передати справу до канцелярії суду для визначення автоматизованою системою документообігу суду судді для її розгляду по сутіу порядку, визначеному ст. 11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.М.Осіпенко