Справа № 144/1424/16-ц Провадження № 22-ц/772/782/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 23 Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Медвецького С. К.,

суддів: Марчук В. С., Оніщука В. В.,

з участю секретаря Ліннік Я. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність «Ренет» на заочне рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 7 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ренет» про повернення земельної ділянки,

встановила:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 1 липня 2006 року між ним та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Ренет» (надалі - СТОВ «Ренет») укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого він передав у користування відповідачу строком на 10 років земельну ділянку площею 2, 5060 га, яка знаходиться на території Бджільнянської сільської ради Теплицького району Вінницької області та належить позивачу на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку. Указаний договір зареєстрований у секторі ДЗК Теплицького району 26 червня 2007 року.

Посилаючись на те, що в липні 2016 року строк дії договору закінчився, проте на його вимогу повернути земельну ділянку відповідач відповів відмовою, ОСОБА_2 просив задовольнити його позовні вимоги.

Заочним рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 07 грудня 2016 року позов задоволено.

Зобов?язано СТОВ «Ренет» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку, яка належить йому на праві власності відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 052596, розташовану на території Бджільнянської сільської ради Теплицького району Вінницької області, загальною площею 2, 5060 га, кадастровий номер :02:000:0113.

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на неповне з?ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечував.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з таких міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що договір оренди землі вважається укладеним не з моменту його державної реєстрації, оскільки реєстрації підлягає лише право оренди, а з моменту досягнення сторонами згоди стосовно всіх істотних умов договору про що свідчать їх підписи в договорі.

Проте погодитися з таким висновком не можна.

Статтею ст. 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Установлено, що 1 липня 2006 року між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого ОСОБА_2 передав СТОВ «Ренет» у строкове, платне володіння та користування належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2,5060 га, яка розташована на території Бджільнянської сільської ради.

Зазначений договір був зареєстрований у секторі ДЗК Теплицького району, про що в Державному реєстрі вчинено запис від 26 червня 2007 року за № 93.

Відповідно до п. 8 договору оренди договір укладено на 10 років.

Пунктом 48 цього договору передбачено, що цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст. 93 ЗК України).

За правилами ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч. 1 ст. 210 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, який регулює відносини, пов?язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом ст. ст. 18, 20 цього Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, така реєстрація проводиться у порядку, встановленому законом, договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, відповідно до ст. 18, ч. 1 ст. 20, Закону України «Про оренду землі» такий договір підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень визначається як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень; під нерухомим майном розуміються також земельні ділянки.

За змістом ст. 4 цього Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, зокрема, право користування земельною ділянкою.

Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов?язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2777цс16 від 18 січня 2017 року та є обов?язковою в силу ст. 360-7 ЦПК України для застосування судами.

З урахуванням зазначених норм матеріального права строк дії спірного договору спливає 26 червня 2017 року.

Отже, строк дії договору оренди землі не закінчився, він є чинним, тому відсутні підстави для витребування землі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не встановив дійсних обставин справи, прав та обов?язків сторін, неправильно застосував норми матеріального права та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Отже, судове рішення відповідно до приписів ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність «Ренет» задовольнити.

Заочне рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 7 грудня 2016 року скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ренет» про повернення земельної ділянки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Підпис С. К. Медвецький

Судді: Підпис В. С. Марчук

ОСОБА_5 Оніщук

Згідно з оригіналом

Головуючий С. К. Медвецький