АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/499/2017 Головуючий в І інстанції Волошин Р.Р.
Доповідач Полікарпова О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року березня місяця 06 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівБазіль Л.В.
Ігнатенко П.Я.
за участі секретаряПісоцької Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_5 до комунального підприємства «Комунальник», Новорайської сільської ради, ОСОБА_6 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 21.02.2004 р. між ним та керуючим санацією СВК «Бериславський» ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу будівлі електростанції, яка знаходиться за адресою вул. Південна, с. Новорайськ, Бериславського району, Херсонської області. 24.02.2004 р. за актом прийому-передачі об'єктів нерухомого майна СВК «Бериславський» передав йому будівлю електростанції. Проте нотаріально посвідченим вказаний договір не був, оскільки сторони вважали, що всі формальності по ньому виконані.

Починаючи з 2004 року і по даний час він здійснював свою господарську діяльність у зазначеній будівлі, проводив ремонті роботи, забезпечував її збереження та охорону за власний кошт. У 2011 році за свої кошти замовив та виготовив технічну документацію на вказаний об'єкт нерухомості. У той же час він дізнався, що будівлю електростанції було передано на баланс КП «Комунальник». Звернувшись до керівництва КП «Комунальник» з приводу оформлення права власності на дану будівлю, з'ясував, що для продовження оформлення документів йому потрібно сплатити додатково 4300 грн. 19.07.2011 р. ним було сплачено вказану суму та отримано від КП «Комунальник» корінець ордеру на право зайняти нежитлове приміщення по вул. Південній. Ордер видано на підставі рішення комісії від 09.08.2011 р.

У зв'язку з тим, що ні в договорі, ні в технічному паспорті, а ні в ордері не було зазначено номеру будівлі спірної електростанції він звернуся з відповідною заявою для присвоєння їй адреси до Новорайської сільської ради, Бериславського району Херсонської області. Однак в задоволенні даної заяви йому було відмовлено, оскільки він не є власником, та його документи не посвідчують право власності, так як не були оформленні належним чином. Адресу об'єкту нерухомості присвоєно відповідно до рішення Новорайської сільської ради №59 від 23.06.2016 р. за клопотанням КП «Комунальник». Крім того, будівля електроцеху на сьогоднішній день перебуває на балансі зазначеного підприємства.

На підставі викладеного, просить визнати угоду купівлі-продажу будівлі електростанції від 21.02.2004 року дійсною та визнати за ним право власності на дану будівлю.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 16 січня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На адресу суду від КП «Комунальник» надійшло письмове заперечення, в якому останній, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

У запереченнях на апеляційну скаргу Новорайська сільська рада Бериславського району Херсонської області доводи скарги не визнає, вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу будівлі електростанції за адресою: вул. Південна в с. Новорайськ Бериславського району Херсонської області не є укладеним, так як не був нотаріально посвідченим та не має державної реєстрації, а тому відсутні й правові підстави для визнання права власності за позивачем на нерухоме майно.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає вимогам закону і фактичним обставинам справи.

За правилами ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 21.02.2004 року між ОСОБА_5 та керуючим санацією СВК «Бериславський» ОСОБА_6 було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу будівлі електростанції (приміщення), яка відноситься до групи будівель будівельного відділу та ЦРМ, інв. № 4288, що знаходиться за адресою вул. Південна в с. Новорайськ Бериславського району Херсонської області. Договір нотаріально не посвідчений (а.с.26-27).

Вартість будівлі була визначена згідно акту експертної оцінки ПП КПЦ «Унікон», договірна ціна склала 2796 грн.

Пунктом 2 договору було встановлено, що плата за будівлю проводилась шляхом погашення заборгованості по заробітній платі позивача.

Відповідно до акту прийому-передачі об'єктів нерухомого майна від 24.02.2004 року СВК «Бериславський» передав, а позивач прийняв будівлю електростанції (а.с.28).

Зі змісту рішення Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 08.10.2010 р. №489 вбачається, що на баланс сільської ради було прийнято майно, яке нікому не належить, а саме будівля електроцеху радгоспу «Бериславський», розташована в с.Новорайськ по вул. Південна, б/н. Вказане майно передано КП «Комунальник» з правом подальшої його реалізації (а.с.51). За рішенням сесії Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 24.02.2015 р. №39 будівлю електроцеху включено до об'єктів комунальної власності (а.с53).

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Згідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9 роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі № 6-49цс13, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши вищевказані положення закону, дійшов обґрунтованого висновку, що зазначений договір купівлі-продажу в силу ст. 657 ЦК України підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому не може бути визнаний судом дійсними на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, і, відповідно, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 21.02.2004 року не міг пройти державну реєстрацію, оскільки на час його укладання не були прийняті нормативно-правові акти про порядок державної реєстрації правочинів, а подальше його не оформлення було спричинено ліквідацією СВК «Бериславське», колегія суддів не приймає до уваги з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України перелік органів які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюється Законом. На момент прийняття Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в Україні вже сформувалась певна система реєструючих органів та порядку реєстрації.

Так, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим Міністерством юстиції України наказом від 07.02.2002 року №7/5 запроваджено державний реєстр прав на нерухомість, держателем якого визначено Мінюст України.

До прийняття Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», відповідно до Тимчасового положення, функції з державної реєстрації здійснювали органи, визначені окремими нормативно-правовими актами. Зокрема, на виконання Указу Президента України від 17.02.2003 р. «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру» Мінюстом України у наказі від 26.02.2003 року встановлено, що реєстр об'єктів нерухомого майна та прав на них здійснюється у Реєстрі прав власності на нерухоме майно згідно з Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, функції Адміністратора реєстру прав власності на нерухоме майно здійснюються державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, а функції реєстратора - органами БТІ.

Отже і до прийняття Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» предметом правочину могло бути тільки те нерухоме майно, яке пройшло державну реєстрацію.

Не ґрунтуються на матеріалах справи й посилання апелянта на те, що він був позбавлений можливості нотаріально оформити договір купівлі-продажу спірного об'єкту через ліквідацію підприємства, так як витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що СВК «Бериславське» було припинено та підприємство виведено з державного реєстру лише 27.01.2006 року (а.с. 158-163).

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування, з урахуванням предмету спора та доводів апеляційної скарги немає.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий підпис О.М. Полікарпова

Судді підпис Л.В. Базіль

підпис П.Я. Ігнатенко

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 09 березня 2017 року

Ухвала набрала законної сили 06 березня 2017 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання Т.І. Пісоцька