Номер провадження: 22-ц/785/4205/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору застави рухомого майна припиненими за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 2 липня 2013 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №ODREAU07100056 від 1 серпня 2006 року, за яким отримано на споживчі цілі для придбання транспортного засобу кредит в сумі 74140,00 грн. під 15,84% річних строком повернення не пізніше 1 серпня 2013 року. Позивач зазначила, що зобовязання за кредитним договором виконала та звернулась до банку для видачі довідки про відсутність заборгованості та розірвання договору застави, однак 30 жовтня 2011 року отримала лист, де зазначено про наявність заборгованості в сумі 17170,98 грн. Вважаючи основне зобовязання виконаним, позивач ОСОБА_3 просила визнати кредитний договір №ODREAU07100056 від 1 серпня 2006 року припиненим у звязку з його виконанням, визнати договір застави рухомого майна №ODREAU07100056/А від 1 серпня 2006 року припиненим у звязку з припиненням забезпеченого заставою зобовязання з 8 жовтня 2011 року (а.с.3-4).

Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» позов не визнав.

Рішенням Ренійського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2016 року позов задоволено (а.с.185-186).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Між АТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №ODREAU07100056 від 1 серпня 2006 року, за яким надано на строк з 1 серпня 2006 року по 1 серпня 2013 року кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 74140,00 грн. на наступні цілі: споживчі цілі в сумі 47435,00 грн., на оплату страхових платежів в сумі 26705,00 грн., з оплатою за користування кредитом процентів в розмірі 1,32% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі суми 0,25% від суми виданого кредиту щомісячно в період оплати процентів за дострокове погашення кредиту у відповідності з п.3.11 даного договору і винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 даного договору. Погашення заборгованості за цим договором (за виключенням винагороди, яке виплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період оплати позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1062,37 грн. для погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається із заборгованості по кредиту, процентам, комісії. Позичальник має право за погодженням з банком здійснити дострокове (як повне, так і часткове) погашення кредиту; при цьому позичальник зобовязаний сплатити банку суму процентів, суму винагороди у відповідності з п.1.1 даного договору, неустойку (штраф, пеню), якщо на момент дострокового погашення кредиту (частини кредиту) у банку виникли підстави для стягнення неустойки згідно п.4.1 даного договору; оплата проводиться у відповідності до умов даного договору (а.с.5-7).

Між АТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір застави рухомого майна №ODREAU07100056/А від 1 серпня 2006 року, за яким для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №ODREAU07100056 від 1 серпня 2006 року по поверненню кредиту, наданого у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 74140,00 грн., сплаті за користування кредитом процентів у розмірі 1,32% в місяць на суму заборгованості по кредиту у період сплати з «05» по «10» число кожного місяця; сплаті винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі суми 0,25% від суми наданого кредиту щомісяця в період сплати; сплаті 0,00 відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 кредитного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з п.6.2 кредитного договору; сплаті відсотків за користування кредитом при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту в розмірі 42,72% в місяць, нараховані на суму непогашеної заборгованості по кредиту; сплаті пені в розмірі 0,15% від суми непогашеного платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення тощо надано в заставу майно: автомобіль «Daewoo Lanos», 2006 року випуску, легковий седан, шасі №SUPTF69YD6W285304, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.8-10).

Виконання зобовязання ОСОБА_3 обґрунтовано сплатою за кредитними зобовязаннями банку 85708,53 грн. вчасним здійсненням виплат шляхом збільшення періодичних виплат та достроковим погашенням (а.с.17-18).

Вимоги про визнання кредитного договору припиненим заявлено з підстав статті 599 ЦК України в силу його виконання з 8 жовтня 2011 року; вимоги про визнання договору застави рухомого майна припиненим з підстав статті 28 Закону України «Про заставу» в силу припинення забезпеченого заставою зобовязання.

Ухвалюючи рішення про задоволення вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 здійснила дострокове погашення кредиту сплатою банку грошових коштів в сумі 85492,59 грн., додаткових угод до кредитного договору ОСОБА_3 не підписувала. Пославшись на те, що банки повинні отримати письмове підтвердження про ознайомлення з інформацією про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що банки не вправі змінювати процентну ставку за кредитом у звязку з волевиявленням однієї із сторін, вважаючи порушеними права ОСОБА_3 як споживача, суд дійшов висновку про порушення ПАТ КБ «ПриватБанк» майнових прав (умов кредитного договору, договірних зобовязань) ОСОБА_3 і чинного законодавства та задоволення з цих підстав позову.

Висновки суду не відповідають обставинам справи, вказують на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, виникають зобовязання (ч.2 ст.509 ЦК України).

Виконання зобовязання може забезпечуватись заставою (ч.1 ст.546 ЦК України). Право застави припиняється у разі, зокрема, припинення зобовязання, забезпеченого заставою (п.1 ч.1 ст.593 ЦК України).

Зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Зміст поняття належного виконання зобовязання визначений в статті 526 ЦК України, відповідно до якої зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановлено, що між АТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №ODREAU07100056 від 1 серпня 2006 року, за яким надано на строк з 1 серпня 2006 року по 1 серпня 2013 року кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в розмірі 74140,00 грн. Виконання зобовязань за даним кредитним договором забезпечено заставою транспортного засобу згідно укладеного між АТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 іпотечного договору №ODREAU07100056/А від 1 серпня 2006 року.

Таким чином, між АТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 на підставі кредитного договору виникли кредитні зобовязання, виконання яких забезпечено заставою.

За кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

У сенсі положень статті 599 ЦК України під належним виконанням зобовязання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобовязань. Якщо учасники зобовязання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобовязання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому випадку на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обовязки відшкодування збитків, сплата неустойки та ін. Виконання таких додаткових обовязків, як правило, не звільняє боржника від реального виконання зобовязання. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобовязання, воно вважатиметься припиненим. Виконання, яке припиняє зобовязання, за загальним правилом, оформляється тим способом, у тій формі, що і його встановлення.

Так, доказом належного виконання позичальником ОСОБА_3 зобовязання за договором є довідка ПАТ КБ «ПриватБанк» про відсутність заборгованості, однак така довідка ОСОБА_3 не видавалась, оскільки станом на 18 січня 2017 року має місце заборгованість в сумі 106514,34 грн.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів відсутності заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором. Встановлення факту відсутності заборгованості за кредитним договором потребує спеціальних згань, однак економічна експертиза в справі не призначалась та, відповідно, не проводилась, а, відтак, доводи ОСОБА_3 в тій частині, що сплата 85708,53 грн. є виконанням зобовязання в повному обсязі ґрунтується на припущеннях, що суперечить положенням частини 4 статті 60 ЦПК України.

Згідно наданих ПАТ КБ «ПриватБанк» доказів мало місце збільшення відсоткової ставки по кредиту та збільшення щомісячного платежу.

Відповідно до п.2.3.1 кредитного договору №ODREAU07100056 від 1 серпня 2006 року банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більш ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитам банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ).

Банк повідомив позичальника про збільшення відсоткової ставки з 1 лютого 2009 року листом, який було направлено на адресу позичальника, що підтверджено копією листа від 8 січня 2009 року та реєстром поштових відправлень (а.с.99-106).

Якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентних ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 року, тобто до 9 січня 2009 року (правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 19 грудня 2012 року в справі №6-144цс12).

Згідно матеріалів справи умовами кредитного договору передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати відсоткову ставку за договором, позичальника було повідомлено про таке підвищення до набрання чинності Законом від 12 грудня 2008 року №661-УІ, однак ОСОБА_3 після підвищення відсоткової ставки продовжувала сплачувати заборгованість, в судовому порядку не вимагала визнання незаконним підвищення відсоткової ставки.

Згідно розрахунку за кредитним договором №ODREAU07100056 від 1 серпня 2006 року станом на 18 січня 2017 року наявна заборгованість в загальній сумі 106514,34 грн. (а.с.192-194).

Існування заборгованості за кредитним договором до спростування такої належними та допустимими доказами унеможливлює визнання на підставі статті 599 ЦК України зобовязання припиненим його виконанням, проведеним належним чином та, як наслідок, припинення на підставі пункту 1 частини 1 статті 593 ЦК України права застави.

Правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору застави рухомого майна припиненими відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

ОСОБА_2