Справа № 304/11/17
Провадження № 2/304/96/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2017 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Шешені М. О.,

при секретарі - Гарайдич Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» звернулося в суд з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 25 жовтня 2011 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №С74.101.79447, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 5702,00 грн., зі сплатою 20 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, що визначені кредитним договором. 30 жовтня 2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» було укладено договір факторингу №30/10-1, згідно умов якого клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив Факторові (новому кредитору, позивачу), який у свою чергу набув і право грошової вимоги за кредитним договором № С74.101.79447 від 25 жовтня 2011 року. Оскільки відповідач ОСОБА_1 не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, відповідно до умов укладеного договору, внаслідок чого у нього станом на 23 грудня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 3499,43 грн. за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Тому позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не зявилася, однак у поданій нею позовній заяві просить розглядати справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання також не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 25 жовтня 2011 року між ПАТ «Ідея Банк» (правонаступником якого є ТОВ «Факторингова компанія «Рантье»») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №С74.101.79447, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 5702,00 грн., зі сплатою 20% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, що визначені кредитним договором.

Також встановлено, що ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобовязання, внаслідок чого у нього станом на 23 грудня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 3499,43 грн. за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями.

Згідно ч.1 ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Згідно п.п.3,5,6 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 3) свобода договору; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Разом з цим, згідно ч.1 та ч.3 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно ст.177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.ч.1,3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу... Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно п.2.4 Кредитного договору №С74.101.79447від 25 жовтня 2011 року позичальник сплачує штрафні санкції, що нараховуються за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі: 0,15 % в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65 % в період прострочення оплати від 61 дня та по день повного погашення боргу за цим договором.

Відповідно до п.3.2.1 даного Кредитного договору позичальник зобовязується одержати і використати кредит на зазначені в даному договорі цілі

Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором №С74.101.79447 від 25 жовтня 2011 року, внаслідок чого у нього виникла заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями, а тому суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. ,2,3,11,12,13,14,15,16,177,509, 510, 526, 530, 536, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 11, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» заборгованість за кредитним договором №С74.101.79447 від 25 жовтня 2011 року в розмірі всього 3499 (три тисячі чотириста девяносто девять) грн. 43 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» судовий збір у розмірі 1378 (тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_3