Номер провадження: 22-ц/785/2429/17
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кіптікова І.О., за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2016 року про відмову в задоволенні скарги,

встановила:

У листопаді 2012 р. публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2013 р. позов Банку задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за договором про відновлювальної кредитної лінії № 2072 від 02.11.2007 р. у розмірі - 705 225,33 грн..

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.11.2016 р. апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2013 р. змінено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Банку заборгованість за договором про відновлювальної кредитної лінії № 2072 від 02.11.2007 р. у розмірі - 705 225,33 грн..

В іншій частині позову відмовлено.

06.12.2016 р. до Київського районного суду м. Одеси надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_4, в якій останні просив: 1) визнати незаконними дії головного державного виконавця Київського відділу ДВС м. Одеса Головного територіального Управління юстиції в Одеській області Кіптікова І.О. (далі - Державний виконавець) про звернення стягнення на предмет іпотеки; 2) визнати недійсними електронні торги згідно з протоколом № 211209 від 11.11.2016 р..

ОСОБА_4 свої вимоги обґрунтовував тим, що у державній виконавчій службі на виконанні знаходився виконавчий лист від 13.05.2014 р. про стягнення із ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на користь Банку заборгованості.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.07.2016 р. було відкрито апеляційне провадження на рішення суду, на виконання якого було видано виконавчий лист. Копію вищевказаної ухвали апеляційного суду було надано державній виконавчій службі - 12.09.2016 р..

15.08.2016 р. державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа. Разом з тим, незважаючи на вищевказані обставини державний виконавець виносить постанову про проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки - нежитлового приміщення АДРЕСА_1. Відповідно до протоколу № 211209 проведення електронних торгів від 09.11.2016 р. зазначений предмет іпотеки був реалізований.

Крім вищезазначеного електронні торги є незаконними, оскільки Банк не є стягувачем у виконавчому провадженні, так як згідно постанови державного виконавця від 15.08.2016 р. виконавче провадження, де предметом іпотеки є зазначене нежитлове приміщення, було закрито. Тому згоду Банку, як заставодержателя, на продаж предмета іпотеки державний виконавець повинен був залишити без розгляду у випадку її надходження до закриття виконавчого провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.12.2016 р. у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Постановити нову ухвалу про задоволення його скарги. Посилається на те, що ухвала постановлена судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань не надав.

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - Банк), відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Відділ), головний державний виконавець вказаного відділу Кіптіков І.О. письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Представник Банку, державний виконавець Кіптіков І.О., діючий особисто та як представник відділу, у судовому засіданні вважали необхідним скаргу відхилити. Ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Посилалися на те, що іпотечне майно було реалізовано на прилюдних торгах під час виконання зведеного виконавчого провадження. За скаргою на дії державного виконавця не можна визнати недійсним прилюдні торги.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що окрім повернутого виконавчого листа на примусовому виконанні у державній виконавчій службі знаходилося зведене виконавче провадження з примусового виконання інших виконавчих листів, наказу господарського суду тощо. Не надано доказів, що дії державного виконавця суперечать вимогам діючого законодавства (Т. 1, а. с. 220 - 225).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції. Вважає, що цих висновків суд дійшов без порушень норм матеріального (ст. ст. 1, 2, 6, 11, 61 Закону України «Про виконавче провадження») та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 383, 387 ЦПК України). Доводи апелянта не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2013 року (Т. 1, а. с. 91 - 98) позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 2072-н від 02.11.2007 р. у розмірі - 705 225,33 грн.. Внесено зміни до договору відновлювальної кредитної лінії № 2072-н від 02.11.2007 р., укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_7, а саме: в п. 1.2 договору слова та цифри «терміном остаточного повернення кредиту є 02 листопада 2017 року» замінено на «термін остаточного повернення кредиту встановити 01 січня 2013 року»; в п. 1.5.1.3 «остання сплата процентів повинна бути здійснена не пізніше 02 листопада 2017 року» замінено на «остання сплата процентів повинна бути здійснена не пізніше 01 січня 2013 року». А також стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору.

13.05.2014 року Київський районний суд м. Одеси видав виконавчі листи №1512/16393/2012 про примусове виконання вищевказаного рішення в частині боржника ОСОБА_4 (Т. 1, а. с. 191 зворотня сторона).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.07.2016 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 (Т. 1, а. с. 189)

У зв'язку з чим, постановами головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кіптікова І.О. від 15.08.2016 р. ВП № 43717171 та ВП № 43716610 було повернуто виконавчі листи № 1512/16393/2012, видані Київським районним судом м. Одеси 13.05.2014 р., про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі - 705 255, 33 грн. та судового збору в розмірі - 1 609, 50 грн. (Т. 1, а. с. 190 - 192).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.11.2016 р. (Т. 1, а. с. 176 - 183) частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2013 р. змінено. Позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 2072-н від 02.11.2007 р. у розмірі - 705 225,33 грн., а також витрати за сплату судового збору в розмірі - 3 219,00 грн.. В іншій частині позову відмовлено.

Однак, окрім повернутого виконавчого листа на виконанні у Київському відділі ДВС м. Одеса Головного територіального Управління юстиції в Одеській області перебувало зведене виконавче провадження з виконання виконавчих листів: №№ 1522/28920/12-ц, виданих Київським районним судом м. Одеси 13.08.2013 р., про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі - 130 375,74 грн. та - 3 219,00 грн.; № 1522/28920/13-ц, виданого Київським районним судом м. Одеси 13.08.2013 р., про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі - 384 178,04 грн.; №№ 2/1522/7797/11, виданих Київським районним судом м. Одеси 18.05.2013 р., про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі - 1 155 247,36 грн. та - 1 820,00 грн.; №№ 1522/3559/12-ц, виданих Київським районним судом м. Одеси 13.08.2013 р., про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі - 3 219,00 грн.; №№ 2-3290/11, виданих Київським районним судом м. Одеси 17.02.2012 р., про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі - 2 451 057,71 грн. та - 1 820,00 грн.; № 521/15123/13-ц, виданого Київським районним судом м. Одеси 18.03.2014 р., про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» грошової суми у розмірі - 3 441,00 грн.; наказу № 916/3907/14, виданого Господарським судом Одеської області 12.12.2014 р., про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» грошової суми у розмірі - 12 525,55 грн. та - 96 626,94 грн.; №№ 520/17521/13-ц, виданих Київським районним судом м. Одеси 23.04.2014 р, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошової суми у розмірі - 1 534 702,94 грн. та - 3 441,00 грн.; постанови № 0104/50000/15, виданої Одеською митницею ДФС України 22.04.2015 року, про стягнення з ОСОБА_4 грошової суми у розмірі - 1 737 862,65 грн.; № 1522/3598/11, виданого Київським районним судом м. Одеси 18.12.2013 р., про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі - 1 820,00 грн.; №№ 2/1522/12597/11, виданих Приморським районним судом м. Одеси 20.05.2013 р., про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі - 1 180 845,89 грн. та - 910,00 грн. (Т. 1, а. с. 212).

30.08.2016 р., 13.10.2016 р. та 28.11.2016 р. ПАТ «Державний ощадний банк України» як іпотекодержатель надав згоду на реалізацію нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (Т. 1, а. с. 211, 214, 215).

30.08.2016 р. Київський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся до Одеської філії Державного підприємства «СЕТАМ» з заявкою на реалізацію арештованого майна, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_1, загальною площею - 220,7 кв. м., які належать ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію права власності, серія НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 19.09.2007 р. (Т. 1, а. с. 212).

З протоколу № 211209 проведення електронних торгів, (Т. 1, а. с. 217 - 217 зворотня сторона), акту про реалізацію предмета іпотеки від 02.12.2016 р. (Т. 1, а. с. 218 - 218 зворотня сторона) вбачається, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, Закону України «Про іпотеку», Державним підприємством «СЕТАМ» Одеська філія проводились електронні торги, та за результатом проведення електронних торгів: - з 05.10.2016 р., 09.00 год. по 07.10.2016 р., 22.00 год. реєстраційний номер лота - 169760, протокол проведення електронних торгів № 203181, торги не відбулися на підставі - відсутність допущених учасників торгів; - з 09.11.2016 р., 09.00 год. по 11.11.2016 р. 22:00 год., реєстраційний номер лота - 177414, протокол проведення електронних торгів № 211209 від 11.11.2016 р., учасником № 2 - ТОВ «ВЕСТ ТРАНС», код ЄДПОУ 39866110, через представника - ОСОБА_8, придбано предмет іпотеки - нежитлове приміщення АДРЕСА_1, загальною площею - 220,7 кв. м., за ціною - 842 000 грн., стартова ціна продажу - 842 000 грн., з яких: - 42 100 грн. - сума сплаченого гарантійного внеску - винагорода організатора проведення електронних торгів; - 799 900 грн. - грошова сума, зарахована на депозитний рахунок Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області за придбане майно.

Між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження дій державного виконавця під час здійснення дій з виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищевказане стосується й скарг на дії державного виконавця

Статтями 1, 2, 6, 11 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна.

Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. Порядок реалізації майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, крім цінних паперів, визначається Міністерством фінансів України за погодженням з Національним банком України. Порядок реалізації цінних паперів визначається Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Міністерством юстиції України, а іншого майна - Міністерством юстиції України. Порядок реалізації обмежено оборотоздатного майна визначається законодавством. . Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. У разі наявності кількох стягувачів, які виявили бажання залишити за собою нереалізоване майно, воно передається в порядку черговості, визначеної статтею 46 цього Закону (у разі наявності застави та/або іпотеки декількох стягувачів щодо такого майна - також з урахуванням відповідних норм Закону України "Про заставу" та/або Закону України "Про іпотеку"), а в межах однієї черги, визначеної статтею 46 цього Закону, - у порядку надходження виконавчих документів на виконання. У разі якщо від продажу частини майна виручено суму, необхідну для задоволення вимог стягувача, сплати виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження, а також сплати штрафу, продаж арештованого майна припиняється.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Оскільки встановлено, що іпотечне майно було реалізовано за згодою іпотекодержателя, дії старшого державного виконавця не суперечать чинному законодавству, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги. Доводи апелянта про помилкове посилання суду на те, що державний виконавець виконав усі передбачені законом дії, є необґрунтованими.

Правильним є висновок суду першої інстанції про те, що вимоги ОСОБА_4 про визнання недійсними електронних торгів не можуть бути предметом розгляду скарги на дії державного виконавця, оскільки вказані вимоги підлягають розгляду в порядку позовного провадження. Аналогічні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду України від 24.10.2012 р. справа № 6-116цс12, від 06.07.2016 р. справа № 6-3174 цв15, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК

Доводи апелянта про те, що судом безпідставно не було задоволено клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи (ч. 3 ст. 309 ЦПК України).

Доводи апелянта про те, що нерухоме майно було виставлено на торги - 05.10.2016 р., в той час як Банк надав згоду на реалізацію предмета іпотеки тільки через 9 діб - 13.10.2016 р., колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це не порушує права апелянта.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні скарги відповідають положенням вищевказаних норм діючого законодавства. Апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому її треба відхилити.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ураховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу без порушень діючого законодавства, підстави для її скасування, зміни в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 та для прийняття доводів апеляційної скарги останнього відсутні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2016 року про відмову в задоволенні скарги - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова