Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2017

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Білик Н.В.

секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянуши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Бруслинівської сільської ради Літинського району про визнання права власності на спадковий житловий будинок.

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_2 з позовом до Бруслинівської сільської ради Літинського району про визнання права власності на спадковий житловий будинок. В позові зазначає, що 08.07.2008 помер її батько ОСОБА_3, який проживав і був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 провул.Веселий, 8 Літинського району Вінницької області. Після його смерті відкрилась спадщина. До кола спадкового майна входить житловий будинок, за вищевказаною адресою.Спадкоємцем на майно покійного за заповітом є позивач, ОСОБА_2, яка у визначений законом строк прийняла спадщину. Однак, вона не може оформити спадкове майно у нотаріальній конторі, так як на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджується відповіддю нотаріуса. Тому, за даних обставин, ОСОБА_2 змушена звернутися до суду за захистом свого права.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявилася. До суду надійшла заява представника позивача, ОСОБА_4, у якій він просить розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовільнити.

Представник відповідача, Бруслинівської сільської ради Літинського району, в судове засідання теж не з'явився. Надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Дослідивши матеріали, які є у справі, урахувавши думки сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини, пов'язані із спадкуванням.

Копія свідоцтва про смерть (а.с. 8) свідчить, що ОСОБА_3 помер 08.07.2008 року. Із копії свідоцтва про народження (а.с.10) встановлено, що покійний ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2. Факт зміни прізвища позивача із "Тарасюк" на "Угріновська" підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9). Копія заповіту (а.с.11) свідчить, що покійний ОСОБА_3 заповів усе своє майно позивачеві у справі ОСОБА_2. Довідка видана першою вінницькою державною нотаріальною конторою (а.с.13) свідчить, що згідно матеріалів спадкової справи, єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3, є його дочка ОСОБА_2. Копія технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: Вінницька область Літинський район, с.Бруслинів, провул.Веселий, 8 (а.с.16-20) підтверджує, що у даному документі право власності на житловий будинок зареєстровано 1950 року за ОСОБА_3 Наявна відмітка про відсутність правовстановлюючих документів. Довідка видана виконкомом Бруслинівської сільської ради (а.с.15) підтверджує той факт, що згідно записів погосподарських книг, ОСОБА_3, який помер 03.07.2008 р., являвся власником житлового будинку за адресою: провул.Веселий с.Бруслинів Літинського району. Постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.12) свідчить, що позивач ОСОБА_2, дійсно, позбавлена можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок у нотаріуса, через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, спадкодавець своє право власності в БТІ не зареєстрував.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ураховуючи те, що спірний будинок було побудовано у 1950 році, довідка видана Бруслинівською сільською радою Літинського району підтверджує, що згідно записів погосподарської книги,ОСОБА_3 являвся власником даного житлового будинку, спадкоємцем після смерті останнього є ОСОБА_2, тому наявні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. 3,10,60, 213-215 ЦПК України, ст. 1216-1218, 392 ЦК України- В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: провул.Веселий, 8 в с.Бруслинів Літинського району Вінницької області, позначений на плані літерою "А", загальною площею 46,5 кв.м, веранда - літ."а", сарай - літ."Б", погріб - літ. "п/В", сарай - літ."В" ,ганок, криниця - №1, ворота з хвірткою - №2, після смерті ОСОБА_3, який помер 08.07.2008 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати до Апеляційного суду Вінницькї області через Літинський районний суд Вінницької області протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя: Білик Наталія Володимирівна