Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, який діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, в інтересах якого діє ОСОБА_8, третя особа - Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про звернення стягнення та виселення, за касаційною скаргою представника приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2016 року, рішення апеляційного суду Хмельницької області від 31 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 18 квітня 2006 року між ним та

ОСОБА_8 було укладено кредитний договір, за умовами якого

ОСОБА_8 надано кредит в сумі 100 000 дол. США зі сплатою 15% річних за користування кредитними коштами та строком повернення до 15 квітня

2011 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором,

18 квітня 2006 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1, загальною площею

178,40 кв.м, яка належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Внаслідок невиконання ОСОБА_8 своїх зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 05 травня 2015 року становила 202 882,41 дол. США та в рахунок погашення якої ПАТ «КБ «ПриватБанк», з урахуванням поданих уточнень, просило звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 178,40 кв.м, шляхом її продажу на підставі договору іпотеки від 18 квітня 2006 року з укладанням банком договору купівлі-продажу, в тому числі нотаріального укладання договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем із встановленням початкової ціни зазначеною в договорі іпотеки, а саме 656 500 грн, будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності і підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які зареєстровані та проживають в зазначеній квартирі.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2016 року позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором

№ 0604/1126Р від 18 квітня 2006 року, в розмірі 202 882,41 дол. США, що за курсом НБУ станом на 05 травня 2015 року складало 4 286 905 грн 32 коп., та

2 637 540 грн 21 коп. (90 343,76 дол. США - заборгованість за кредитом;

112 538,65 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 637 540 грн 21 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором): звернуто стягнення на квартиру загальною площею 178,40 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки

№ 0604/1126Р-01 від 18 квітня 2006 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» з укладанню-від свого імені договору купівлі-продажу, в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному в договорі іпотеки, а саме - 656 500 грн, будь-яким способом: іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

В задоволенні решти позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 31 серпня

2016 року заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» про виселення скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

У касаційній скарзі представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» -

Сокуренко Н.В., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні позову про виселення та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк».

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому не підлягають перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК Українисуд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» про виселення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено мораторій на примусове відчуження без згоди власника нерухомого житлового майна, що є предметом застави.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» про виселення та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав, суд апеляційної інстанції виходив із того, що спірна квартира, яка є предметом іпотеки, не відповідає критеріям нерухомого майна, щодо якого встановлено мораторій на звернення стягнення згідно із вимогами Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому враховуючи відсутність надання іншого постійного житла, дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог з підстав, передбачених ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР.

Висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку», так і норма ст. 109 ЖК УРСР.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 6-39цс15, від 24 червня 2015 року у справі № 6-447цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16.

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини щодо придбання предмету іпотеки не за кредитні кошти, правильним є висновок суду про неможливість виселення відповідачів зі спірної квартири за відсутності надання їм іншого постійного жилого приміщення.

При цьому апеляційним судом законно та обґрунтовано зазначено про непоширення на спірні правовідносини вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки площа зазначеної квартири перевищує 140 кв.м, при цьому відсутні докази, що така квартира є єдиним місцем проживання позичальника або майнового поручителя, а також докази відсутності в останніх іншого нерухомого майна.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Суд апеляційної інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» про виселення.

Докази та обставини, на які посилається представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» - Сокуренко Н.В., у касаційній скарзі були предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, при їх дослідженні і встановленні судом було дотримано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст рішення суду апеляційної інстанції не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи в частині вирішення позовних вимог про виселення були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

В.М.Коротун