справа №176/2206/13-ц
провадження №2/176/26/17
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.,

за участі секретаря Яценко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Жовті Води цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України, третя особа ОСОБА_1, про визнання договору поруки припиненим,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариства Державний ощадний банк України звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить солідарно стягнути із відповідачів на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 324/1 від 26 жовтня 2007 року у розмірі 470709,81 грн., а також понесені позивачем судові витрати у сумі 3441 грн.

Позов обґрунтований тим, що між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (назву якого змінено на ПАТ «Державний ощадний банк України) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №324/1 на споживчі цілі, відповідно до якого ПАТ ««Державний ощадний банк України» надав, а ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у сумі 250000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних з кінцевим терміном повернення 25 жовтня 2010 року.

На забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором між ОСОБА_1, позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки №324/1-02, відповідно якого ОСОБА_2 бере на себе прямі зобовязання відповідати перед кредитором по зобовязаннях боржника за кредитним договором.

На порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 свої зобовязання по сплаті кредиту не виконує належним чином, внаслідок чого станом на 01.08.2013 року перед кредитором виникла заборгованість у сумі 470 709,81 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

08 травня 2014 року представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, що діє відповідно довіреності від 23 квітня 2014 року, предявлено зустрічний позов до ПАТ Державний ощадний банк України, третя особа ОСОБА_1 про визнання укладеного 26 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та банком договору поруки припиненим з підстав предявлення позову після спливу шести місяців з дня настання строку виконання зобовязання, тобто в квітні 2011 року, у зв'язку з чим позивачем пропущено строки звернення до суду з вимогами до неї. Крім того, вона не давала згоди на укладення позивачем та відповідачем ОСОБА_1 додаткової угоди № 2 від 22.10.2010 року, якою було змінено строки повернення кредиту .

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 травня 2014 року зустрічний позов ОСОБА_2до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та обєднано в одне провадження.

В судове засідання представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності від 21 листопада 2016 року не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги за первісним позовом підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2не визнає, просить відмовити в їх задоволенні, надавши письмові заперечення на позов.

ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у судове засідання не зявилась. В своїх письмових запереченнях зазначила, що згідно розрахунку заборгованості , що предявлений позивачем заборгованість за основним платежем за кредитом виникла 31.10.2007 року, а за відсотками 31.03.2008 року, тобто саме з цих дат позивач дізнався про порушення свого права та почався перебіг позовної давності.Отже, позовна давність за цими вимогами сплила 31.10.2010 року та 31.03.2011 року в той час як позовна заява подана позивачем 05.08.2013 року. Вважає заявлений позов необґрунтованим і таким що не підлягає задоволенню.Просить застосувати строки позовної давності.

Відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином .В письмову запереченні вказала, що у банку виникло право починаючи з 26.10.2010 року протягом наступних 6 місяців предявити вимогу до неї як до поручителя про виконання порушеного зобовязання позичальника, щодо поверненян всієї суми кредиту.Однак, таку вимогу до неї як до поручителя банк предявив лише через 7 місяців , 03.06.2011 року, тобто вже після того, як порука зі спливом встановлено ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку припинилася.Також вказала проте, що з отриманої вимоги про повернення коштів 03.06.2011 року їй стало відомо про те, що по кредитному договору було укладено додаткову угоду від 22.10.2010 року про зміст якої їй як поручителю не було відомо. За вказаних обставин просить в задоволені позову відносно себе відмовити в повному обсязі та застосувати строки позовної давності. Зустрічний позов підтримала та просить його задовольнити.

У звязку з неявкою сторін у судове засідання, судом у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини.

26.10.2007 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (назву якого змінено на ПАТ «Державний ощадний банк України) та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, згідно умов якого банк надав останньому кредит у розмірі 250000,00 грн., а відповідач зобов'язався у строк та на умовах, визначених цим договором, повернути кредит і сплатити проценти, з кінцевим терміном повернення 25.10.2010 року (п. 1.5.1.1 Договору) (а.с. 5-7).

ОСОБА_1 суму кредиту у розмірі 250000,00 грн. отримала в установі банку, що підтверджується видатковим касовим ордером № 6 від 26 жовтня 2007 року (а.с.11).

Відповідно до п.1.5 Кредитного договору Позичальник, зобовязується щомісячно до 30 числа звітного місяця, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 6945,00 грн. та сплачувати проценти нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з 31 жовтня 2007 року на відповідні рахунки позичальника. Останній платіж в рахунок погашення кредиту в сумі 6945,00 грн. та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 25 жовтня 2010 року.

На порушення умов договору ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість перед ПАТ «Державний ощадний банк України» станом на 05.08.2013 року на загальну суму 470 709,81 грн.. яка складається з :

-заборгованість по простроченому кредиту 249 247,00 грн.;

-заборгованість по простроченим відсоткам 116 000,00 грн.;

-пеня по кредиту 37025,13 грн.;

-пеня по відсоткам 17231,56 грн.;

-сума 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 20711,40 грн.;

-сума 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків 9639,12 грн.;

-втрати банку від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу- 14232,00 грн.;

-втрати банку від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків 6623,60 грн. (а.с.126).

У зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань, за кредитним договором банком пред'явлені письмові вимоги до ОСОБА_1 щодо дострокового повернення кредиту: повідомлення від 22.09.2009 року №1730/01, від 24.11.2009 року №2216/01, від 07.05.2010 року №832/01, від 16.05.2011 року №798/02, від 18.07.2013 року №1289/02 (а.с.12,14,15,16,17,21).

Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і встановлений строк відповідно до умов договору та вимогою закону.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За частинами першою, пятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Як зазначалося вище, сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобовязань за щомісячним погашенням платежів.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно з пунктом 3.1 кредитного договору від 26 жовтня 2007 року сторони домовились, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначений банком частині , сплати процентів за його користування та інших платежів , що належать до сплати за цим договором .Виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового поверненя суми кредиту належних до сплати процентів та інших платежів відповідно до умов договору повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши 23 червня 2008 року року (вимогу) боржнику про дострокове негайне повернення всієї суми кредиту й пов'язаних з ним платежів (відсотків) (а. с. 12).

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги.

Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у серпні 2013 року, тобто з пропуском строку.Таким чином зібрані у справі докази та належна оцінка вказують на відсутність підстав у задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом на суму 470 709,81 грн.

Задовольняючи вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 суд виходить з наступного.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за вказаним договором, 26.10.2007 року між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, за яким поручитель ОСОБА_2 відповідає перед банком за порушення зобов'язання боржником до тих пір, поки зобов'язання за Кредитним договором не будуть виконані повністю (п 3.2) (а.с.8-9).

Пунктом 4.2 Розділу 4 договору поруки передбачено, його припинення, у тому числі, і коли кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором № 324-н від 26.10.2016 року не пред'явить вимоги до поручителя (а.с.8 звор.).

16.05.2011 року за Вих.№799/02 у зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань, за кредитним договором банком була пред'явлена письмова вимога до поручителя про дострокове поверненя кредиту до 16 червня 2011 року (а.с.19,20). Дана вимога оримана ОСОБА_2 03.06.2011 року (а.с.20).

За змістом п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а за п. 7 ч. 2 цієї статті - припинення правовідношення.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Умови договору поруки, укладеного з ОСОБА_2 свідчать про те, що ним установлено строк припинення поруки відповідно до вимог ч.4 ст. 559 ЦК України, згідно з якою порука припиняться, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто з 26.10.2010 року не пред'явить вимоги до поручителя.

Позивачем не надані докази і в матеріалах справах відсутні відомості про те, що на протязі шести місяців, тобто з 26.11.2010 року до 26.04.2011 року до поручителя була, в установленому законом порядку, заявлена вимога щодо погашення боргу за Кредитним договором від 26 жовтня 2007 року.

Підстави, обсяг та умови відповідальності поручителя, а також інші права та обов'язки сторін передбачені статтями 553-559 ЦК України та розділами 2-6 договорів поруки. Відповідно до положень частини 4 статті 559 ЦК, якщо договором не встановлено строку його закінчення, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не пред»явив вимоги до поручителя. Аналогічні умови містять і пункти 4.2 договорів поруки., якими також не передбачені строки закінчення їх дії, а умова дії поруки до повного виконання позичальником чи поручителем зобов'язань перед кредитодавцем не може розглядатись як установлення строку дії поруки, оскільки відповідно до статей 251, 252 ЦК строком є період у часі, а не подія.

Так, з матеріалів справи вбачається, що після настання строку повернення кредитних коштів ( 26 жовтня 2010 року) ПАТ «Державний ощадний банк України» належним чином не пред'являв вимоги до поручителя протягом шести місяців, а позов до суду пред'явлено лише 05 серпня 2013 не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування ( дії) самого зобов'язання поруки, то і право кредитора, і обов»язок поручителя по його закінченні також припиняється. А оскільки із закінченням шестимісячного строку припинилось матеріальне право (поручительство), то і пред'явлення позову поза межами цього строку позбавляє ПАТ«Державний ощадний банк України» права на задоволення позову до поручителя ОСОБА_2 в судовому порядку.

Суд не може прийняти до уваги наявні в матеріалах даної цивільної справи письмові вимоги до поручителя ОСОБА_2 від 16 травня 2011 року, які поручитель хоча і отримала, але вказані вимоги направлені ПАТ «Державний ощадний банк України» після дії строку договору поруки. Доказів того, що вимоги направлялись поручителю ОСОБА_2В.в шестимісячний строк після настання строку повернення кредиту ПАТ «Державний ощадний банк України» надано до суду не було.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 належить задовольнити, визнати припиненим договір поруки №324/1-02 від 26.10.2007 року укладеного між ОСОБА_2 та відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_1

Оскільки зустрічні позовні вимоги задоволені, то у відповідності до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України належить стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по сплаті судового збору згідно квитанцій (а.с.82) в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.213,215, 218 ЦПК України, ст.ст. 553, 554, 559 ЦК України,

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України, третя особа ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим задовольнити.

Визнати припиненим договір поруки №324/1-02 від 26.10.2007 року укладеного між ОСОБА_2, Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1.

Стягнутиі з публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10003/0490 філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» на корписть ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроваї за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 на відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська