Номер провадження: 22-ц/785/2707/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Севєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.,

при секретарі судового засідання Поліхранової Ю.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.12.2016 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

У подальшому, ОСОБА_3 подав до суду першої інстанції заяву про забезпечення позовних вимог, шляхом накладення арешту на майно відповідача (а.с.3).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.12.2016 року заяву про забезпечення позову було задоволено, а саме: накладено арешт на нерухоме та рухоме майно, що перебуває у приватній власності відповідача ОСОБА_4: 1/28 частину домоволодіння за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тульчианівська (колишня Котовського), 60-62-64 / вул. Чкалова, 78; 37/105 частин житлового будинку за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Холостякова адмірала, 33 / вул. Грецька (колишня Кірова), 22; а також на транспортні засоби: марки «Mersedes-Bens 308 D» д/н 866-56 ОК, 1987 р.в. та марки «ПВ 01 Б», д/н ВН 9614 ХО, 2011 р.в. (а.с.20).

Не будучи стороною у справі, але вважаючи, що судом порушені його права та інтереси, ОСОБА_2 подав поштою апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду першої інстанції, яка була зареєстрована районним судом 28.12.2016 року (а.с.23), посилаючись на те, що нерухоме майно, на яке був накладений арешт, є його особистою власністю, а не власністю відповідача у справі - ОСОБА_4. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_3 в частині накладення арешту на нерухоме майно просить відмовити (а.с. 23).

Сторони в судове засідання не зявились, про день і час розгляду справи сповіщені належним чином. Згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з заявою про забезпечення позову про стягнення боргу ОСОБА_3 посилався на те, що згідно отриманих ним документів, відповідач ОСОБА_4, який має перед ним борг у розмірі 1 279 000 грн., володіє на праві власності обєктами нерухомості, транспортними засобами та грошами на рахунках. Так, заявник просив суд про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Суд першої інстанції, виходячи з того, що заява ОСОБА_3 є обґрунтованою, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вирішив накласти арешт на нерухоме та рухоме майно, що перебуває у приватній власності відповідача ОСОБА_4, а саме на: 1/28 частину домоволодіння за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тульчанівська (колишня Котовського), 60-62-64 / вул. Чкалова, 78; 37/105 частин житлового будинку за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Холостякова адмірала, 33 / вул. Грецька (колишня Кірова), 22; транспортні засоби: марки «Mersedes-Bens 308 D» д/н 866-56 ОК, 1987 р.в. та марки «ПВ 01 Б», д/н ВН 9614 ХО, 2011 р.в.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно з частиною 3 статті 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Окрім цього, необхідно зазначити, що пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розяснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно документів наданих апелянтом суду, а саме: копія договору дарування частин житлового будинку за адресою: (Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Холостякова адмірала, 33 / вул. Грецька (колишня Кірова), 22 від 04.11.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2662 (а.с.32-33); копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 листопада 2016 року, індексний номер 72328324 (а.с.34); копія договору дарування частин житлового будинку за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тульчанівська (колишня Котовського), 60-62-64 / вул. Чкалова, 78 від 04 листопада 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2663 (а.с.35-36); копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 листопада 2016 року, індексний номер 72338937 (а.с.37), складених та зареєстрованих приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 (за адресою: АДРЕСА_1), нерухоме майно, на якеухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.12.2016 року накладено арешт, перебуває у приватній власності ОСОБА_2, до якого позовні вимоги не зявлялись. Вказані обставин, серед іншого, підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 80923639, з якої вбачається реєстрація права власності за апелянтом (а.с. 52-55). Оскільки обставини належності майна, щодо якого судом було застосовано заходи по забезпеченню позову не були досліджені судом першої інстанції, а тобто порушена процедура забезпечення позову, то вказане питання щодо застосування заходів по забезпеченню позову в частині арешту нерухомого майна підлягає передачі на новий розгляд на підставі ст. 311 ЦПК України.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржується, а тому в порядку ст. 303 ЦПК України не перевіряється апеляційним судом Одеської області.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.12.2016 року про забезпечення позову задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.12.2016 року про забезпечення позову в частині накладення арешту на нерухоме майно - 1/28 частину домоволодіння за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тульчанівська (колишня Котовського), 60-62-64 / вул. Чкалова, 78; 37/105 частин житлового будинку за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Холостякова адмірала, 33 / вул. Грецька (колишня Кірова), 22 скасувати. Передати питання в скасованій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та подальшому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області А.І. Дрішлюк

ОСОБА_6

ОСОБА_7

22.02.2017 року м. Одеса