Справа № 471/174/17-ц
Провадження №2/471/152/17
Номер рядка звіту 38
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2017 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді Скарницької І.Б.,

за участю секретаря Данілової Л.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

15 вересня 2017 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зобов'язання відповідача надати до Державної нотаріальної контори оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку для оформлення спадкових прав.

Під час судового засідання представник позивача підтримала заяву про забезпечення позову.

Представник відповідача суду зазначила, що заявлене забезпечення позову не стосується предмету позову та є не є співрозмірними до позовних вимог.

Дослідивши матеріали заяви, суд встановив.

Частинами 1, 3 статті 151 ЦПК України визначено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може на будь-якій стадії розгляду справи вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття їх може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 152 ЦПК України, такими видами є зокрема, встановленням обов'язку вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи зі змісту ст.ст. 152-154 ЦПК України забезпечення позову - слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України 22.12.2006 року № 9 від "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач просить суд забезпечити позов шляхом зобов'язання відповідача ОСОБА_5 надати державному нотаріусу оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку, для подальшого оформлення спадкових прав. Проте у своїй заяві позивач не навів доказів обґрунтованості щодо необхідності вжиття саме таких заходів забезпечення позову відповідно до наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Так, у разі задоволення позову, сам по собі факт наявності державного акта у відповідача не перешкоджатиме отриманню позивачем свідоцтва на право власності на спадщину.

За таких обставин, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151, 209, 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

На ухвалу протягом пяти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_6