Справа № 449/884/13 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/783/396/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гнатишака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 01 квітня 2014 року у справі за позовом Закритого акціонерного товариства Комерційник банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 01 квітня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не було враховано того, що виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_3 було забезпечено іпотекою, а у зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, банк як іпотекодержатель має право звернути стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно. На підставі наведеного, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

19.02.2016 року померла відповідачка ОСОБА_4, тому судом апеляційної інстанції відповідно до ст. 37 ЦПК України залучено до участі у справі її правонаступника ОСОБА_5, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.11.2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом установлено, що 16.07.2008 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 349073,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.07.2018 року.

У забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_4 16.07.2008 року уклали договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_4 надала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме цегляний будинок загальною площею 146,2 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

У зв»язку з порушенням ОСОБА_3 умов Кредитного договору від 16.07.2008 року станом на 19.01.2009 року утворилася заборгованість у розмірі 316 697,43 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов»язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов»язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов»язання і є дійсною до припинення основного зобов»язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов»язання або закінчення строку дії іпотечного договору (ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов»язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов»язаним з його особою і у зв»язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов»язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов»язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п.5 ст. 1219, ст.1282 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов»язання новим боржником.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором відбувається заміна боржника в зобов»язанні за наявності спадкоємців, які несуть відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Частинами 1,3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що ніхто із осіб, що входять до кола спадкоємців, не проживав з ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім»ї і прописку, виданої ЛКП «Граніт». З матеріалів спадкової справи № 279/2013 до майна померлого ОСОБА_3 вбачається, що протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦКМ України, ніхто із спадкоємців ОСОБА_3 не звертався до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини.

Враховуючи наведене, районний суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки основне зобов»язання було припинено у зв»язку зі смертю боржника.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення відповідає матеріалам справи, доказам, нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 01 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: