справа № 462/2075/17
УХВАЛА

16 травня 2017 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та Залізничного відділу Державної виконавчої служби міста м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про звільнення майна з-під арешту та ін.,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить зняти з-під арешту та розшуку автомобіль марки «Skoda Octavia Tour 1,6L» (2007), чорний, номер двигуна АКL973033, номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки «Renault Trafic 2,0L» (2007), сірий, номер кузова НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_3, та скасувати постанову державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області, від 16.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4509,34 грн.

Вивчивши матеріали позову, приходжу до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, так як подана із порушенням вимог, встановлених ст.119 ЦПК України.

Так, відповідно до п.3, 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Стаття 3 ЦК України встановлює загальні засади цивільного законодавства, що є основоположними ідеями, закріпленими в нормативному акті, в тому числі передбачений ст.55 Конституції України принцип судового захисту порушених прав і інтересів, який означає, що учасник приватноправових відносин має право звернутися до судових органів для захисту своїх порушених і законних інтересів одним із способів, передбачених ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В даному випадку під порушенням цивільного права розуміється такий стан субєктивного права, при якому особа зазнала протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого її субєктивне право зазнало зменшення або ліквідації як такого. Про невизнання цивільного права свідчать це дії учасника цивільного правовідношення, який несе юридичний обовязок перед особою, що спрямовані на заперечення у цілому або у певній частині субєктивного права іншого учасника цивільного правовідношення, внаслідок якого особа позбавлена можливості реалізувати своє право. Оспорювання цивільного права це такий стан цивільного правовідношення, при якому між учасниками існує спір з приводу наявності чи відсутності субєктивного права у сторін, а також належності такого права певній особі.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З огляду на наведене, звернення особи до суду передбачене виключно у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів. У позовній заяві позивач має зазначити той спосіб захисту права, передбачений законодавством України, який він просить суд застосувати до відповідача та підставу позову, тобто тих юридичних фактів, на основі яких він обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні відносини.

Разом з тим, як вбачається із поданої ОСОБА_1 позовної заяви, в такій просить скасувати постанову державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області, від 16.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4509,34 грн., однак така вимога підлягає розгляду в порядку, передбаченому ст.383 ЦПК України.

З огляду на зазначене позивачу необхідно конкретизувати позовні вимоги, оскільки вимога про звільнення майна з-під арешту заявлена до відповідача ПАТ КБ «Приватбанк», місцезнаходження якого м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, а такі обставини мають значення для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

У відповідності до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в ст.119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, то таку слід залишити без руху і надати позивачу строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ним ухвали, для усунення вказаних недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.119,121 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та Залізничного відділу Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про звільнення майна з-під арешту залишити без руху.

Позивач має право протягом строку, який не перевищує пяти днів з дня отримання нею ухвали, усунути недоліки позовної заяви. Якщо позивач усуне зазначені недоліки позовної заяви у визначений ухвалою строк, вона вважається поданою в день первісного її подання до суду, в противному випадку - вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський