АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чебуришкіна Н.Ю.

за участю: представника Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» ОСОБА_1, ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, третя особа ОСОБА_5, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 липня 2017 року,

встановила:

В лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом.

Просила:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія») на її користь 49 500 гривень страхового відшкодування;

- стягнути ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивачки інфляційні втрати та три відсотки річних в сумі 16 287 гривень 42 копійки;

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 частину вартості відновлювального ремонту в сумі 1000 гривень.

Посилалася на те, що 9 січня 2015 року, приблизно о 13 годині 20 хвилин, ОСОБА_4, керуючи автомобілем мари Опель Вектра, державний номер НОМЕР_1, виїжджаючи з другорядної дороги на головну дорогу, не надав перевагу в русі автомобілю «Toyota Camry», під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого допустив зіткнення з даним автомобілем.

На момент вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

ОСОБА_4 повідомив страховика про настання страхового випадку, однак відповідач не направив свого представника для огляду пошкодженого автомобіля та не виплатив відповідне страхове відшкодування.

Позивачка вважала, що внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_2, було завдано матеріальний збиток.

Зазначала також, що у звязку з невиконання ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» свого обовязку щодо виплати страхового відшкодування протягом девяноста днів після отримання заяви про страхове відшкодування, позивачка має право з 8 липня 2015 року на стягнення з відповідача інфляційних втрат за порушення грошового зобов'язання та трьох відсотків річних від простроченої суми.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 49 500 гривень, інфляційні втрати в сумі 7 128 гривень та три процентів річних в сумі 2205 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 1000 гривень.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до товариства скасувати та ухвалити нове рішення у вказаній частині про відмову в позові предявленого до товариства.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, в частині яка оскаржується, суд першої інстанції виходив з того, що дорожньо-транспортна пригоди, яка відбулася 9 січня 2015 року є страховим випадком, оскільки сталася за участю забезпеченого транспортного засобу водія ОСОБА_4, відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було повідомлено про настання страхового випадку та місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу «Toyota Camry».

Представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не прибув протягом десяти робочих днів після одержання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду для огляду пошкодженого автомобіля.

Страховиком безпідставно відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Позивачу завдано матеріальні збитки, що відповідають вартості відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Camry» в сумі 325 515 гривень.

Правовідносини з виплати страхового відшкодування є грошовим зобовязанням, а тому з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за період з 8 липня 2015 року по 31 грудня 2016 року підлягає стягненню інфляційні втрати за порушення такого зобов'язання в сумі 7128 гривень та три відсотки річних від простроченої суми в сумі 2205 гривень.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Так, відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно частини 1 статті 988 ЦК України страховик зобов'язаний:

протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 990 ЦК України та статтею 25 Закону України «Про страхування» (далі - Закону) від 7 березня 1996 року N 85/96-ВР встановлено умови та порядок здійснення страхової виплати.

Статтею 991 ЦК України та статтею 26 Закону встановлено підстави та порядок відмови від здійснення страхової виплати.

Згідно частини 4 статті 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що 09 січня 2015 року о 13 годині 20 годин в селі Реваківці Кіцманського району Чернівецької області ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Опель-Вектра», виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав переваги в русі автомобілю марки «Toyota Camry» під керуванням ОСОБА_3, в результаті чого допустив з ним зіткнення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АБ2 №588100 від 09 січня 2015 року та постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 січня 2015 року (а.с.10,14).

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 січня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП (а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2, автомобіль належить на праві власності ОСОБА_5 (а.с.15).

Відповідно до Схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих як додатку до протоколу серії АБ2 №588100 від 09 січня 2015 року автомобіль «Toyota Camry» внаслідок ДТП отримав пошкодження переднього бампера, передньої правої фари і покажчика повороту, капоту, правого переднього крила, решітки, правого переднього колеса (а.с.11).

Згідно висновку №06-01-15 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, завданого власнику, та вартості відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_2, складеного судовим експертом ОСОБА_6 17 лютого 2015 року, представлений для дослідження автомобіль має після аварійні пошкодження в результаті механічного контакту автомобіля під час ДТП з іншим КТЗ, усі виявлені пошкодження, недоліки автомобіля приймаються як такі, що є наслідком події 09 січня 2015 року, особливостей стан досліджуваного автомобіля, які б мали місце та впливали б на його вартість станом на 09 січня 2015 року до моменту пошкодження в ДТП не виявлено.

Матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП станом на момент дослідження становить 234 945 гривень 8 копійок без ПДВ, а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля внаслідок пошкодження при ДТП станом на момент дослідження становить 325 515 гривень без ПДВ (а.с.21-56).

Довіреністю від 09 вересня 2013 року, посвідченою ОСОБА_7, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, зареєстрованою в реєстрі за №8754, виданою строком на десять років, ОСОБА_5 уповноважив, зокрема, ОСОБА_3, представляти його інтереси з питань, повязаних з розпорядженням та користуванням транспортним засобом марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2, в тому числі керувати транспортним засобом, у випадку спричинення транспортному засобу пошкодження іншими особами в результаті ДТП одержувати грошові суми, вирішувати всі питання, повязані з страхуванням транспортного засобу з правом отримання відповідного страхового відшкодування у випадку настання страхового випадку (а.с.58).

Згідно полісу №АІ/1129076 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхувальник ОСОБА_4 застрахував свою відповідальність у страховика ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Полісом визначено страхову суму за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50 000 гривень, розмір франшизи 500 грн., строк дії з 22 вересня 2014 року по 21 вересня 2015 року (а.с.16).

Із заяви-повідомлення ОСОБА_4 від 14 січня 2015 року, адресованої Чернівецькому облуправлінню ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», вбачається, що ним повідомлено про подію 09 січня 2015 року, та зазначено, що потерпілою є ОСОБА_3, зазначено її адресу, номер телефону, марку та реєстраційний номер автомобіля, якому нанесено шкоду (а.с.67).

Листом від 23 січня 2015 року Чернівецьке обласне управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» повідомило ОСОБА_3 про надання для огляду пошкодженого автомобіля або письмово повідомити адресу, де він знаходиться (а.с.98).

Вказаний лист відправлений ОСОБА_3 26 січня 2015 року, що підтверджується чеком відділення поштового звязку (а.с.99).

Листи аналогічного змісту направлялися ОСОБА_3 02 березня 2015 року та 15 квітня 2015 року (а.с.100,101).

06 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Чернівецького обласного управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою щодо виплати їй коштів на відшкодування страхового випадку, повязаного із пошкодженням майна (а.с.104).

Листом від 03 липня 2015 року ОСОБА_3 було надано відповідь на її заяву, в якій з посиланням на ст.ст.33,33-1,35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомлено про відсутність підстав для задоволення вимог, викладених в заяві від 06 квітня 2015 року, та повідомлено, що після виконання вимог вказаних статей закону розгляд справи буде поновлено (а.с.105).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що cтраховиком безпідставно відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування.

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було повідомлено про настання страхового випадку та місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу «Toyota Camry».

Представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не прибув протягом десяти робочих днів після одержання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду для огляду пошкодженого автомобіля.

Також правильним є висновок суду про те, що правовідносини з виплати страхового відшкодування є грошовим зобовязанням, а тому з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за період з 8 липня 2015 року по 31 грудня 2016 року підлягає стягненню інфляційні втрати за порушення такого зобов'язання в сумі 7128 гривень та три відсотки річних від простроченої суми в сумі 2205 гривень.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення в частині задоволення позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, інфляційних втрат та трьох відсотків річних з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, помилковими є доводи скарги про те, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не було повідомлено про місцезнаходження автомобіля «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_2.

Так, згідно статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або

експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення

експертизи (дослідження).

Із заяви-повідомлення ОСОБА_4 від 14 січня 2015 року, адресованої Чернівецькому облуправлінню ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», вбачається, що ним повідомлено про подію 09 січня 2015 року, та зазначено, що потерпілою є ОСОБА_3, зазначено її адресу, номер телефону, марку та реєстраційний номер автомобіля, якому нанесено шкоду (а.с.67).

З показань свідків ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_6 вбачається, що Чернівецьке обласне управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було повідомлено про місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу та про проведення його огляду судовим експертом.

Отже, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було повідомлено про настання страхового випадку та місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу «Toyota Camry».

Представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не прибув протягом десяти робочих днів після одержання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду для огляду пошкодженого автомобіля.

Помилковими є доводи скарги про те, що висновок №06-01-15 від 17 лютого 2015 року експертного автотоварознавчого дослідження є неналежним доказом у справі.

Згідно частини 1 статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Звернення до спеціаліста автоварознавця 16 січня 2015 року не свідчить про недопустимість такого доказу, як висновок №06-01-15 від 17 лютого 2015 року експертного автотоварознавчого дослідження.

Представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не прибув протягом десяти робочих днів після одержання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду для огляду пошкодженого автомобіля, а тому ОСОБА_3 мала право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди, а тому висновок №06-01-15 від 17 лютого 2015 року експертного автотоварознавчого дослідження є належним та допустимим доказом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не оспорював висновок спеціаліста щодо визначення розміру збитку.

З показань свідків ОСОБА_3, ОСОБА_6 вбачається, що Чернівецьке обласне управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було повідомлено про дату, місце та час проведення технічного огляду пошкодженого транспортного засобу.

З матеріалів справи також вбачається, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в порушення вимог статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, не розпочала її розслідування.

Помилковими є також доводи апеляційної скарги про те, що суд незаконно стягнув з відповідача на користь позивача інфляційні витрати та три проценти річних.

Проаналізувавши норми статей 524, 533535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобовязання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням.

Саме до таких грошових зобовязань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

Правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 19 квітня 2013 року, є грошовим зобовязанням.

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Такий правовий висновок Верховний Суд України виклав в постанові від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1003цс16.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відхилити.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 липня 2017 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, інфляційних втрат та трьох відсотків річних залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий Одинак О.О.

Судді: Кулянда М.І.

ОСОБА_9