Провадження № 6/754/250/17
Справа № 754/6343/17
У Х В А Л А

Іменем України

17 травня 2017 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Клочко І.В.

при секретарі Шевчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Махової Діани Анатоліївни, боржник: ОСОБА_2, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» про примусове входження до жилого приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Махова Д.А. звернулась до суду з поданням про примусове входження до жилого приміщення боржника ОСОБА_2

В обґрунтування подання заявник зазначила, що в провадженні відділу перебуває виконавче провадження № 52101818 з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. від 06.08.2016 року № 15251, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу в сумі 125949, 14 доларів США перед ПАТ «Альфа-Банк». 06.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено боржнику. Даною постановою боржнику було надано семиденний термін для самостійного виконання виконавчого напису. Виконавчий напис боржником не виконано, борг не сплачено.

Як зазначає заявник, згідно договору іпотеки № 800000245-И від 07.05.2007 року боржник ОСОБА_2 передала в іпотеку іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. та зареєстрованого під № з-2069.

06.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме - вищевказаної квартири. Згідно довідки ГУ ДМС від 13.09.2016 року, боржник ОСОБА_2 зареєстрована у даній квартирі, згідно довідки Ф-3, виданої ЖБК «Мотозаводець-10», боржник проживає та зареєстрована за вказаною адресою.

Заявник вказує на те, що на неодноразові виклики 19.09.2016 року, 03.11.2016 року, 03.04.2016 року боржник не з»явилась. 26.12.2016 року виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 провести опис зазначеного нерухомого майна не виявилось можливим в зв»язку з тим, що боржник перешкоджала проведенню виконавчих дій, а саме не відчинила двері, про що складено відповідний акт. 10.03.2017 року державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу, якою зобов»язано 21.03.2017 року о 10.30 год. забезпечити державному виконавцю вільний доступ до вказаної квартири з метою проведення опису майна. Однак, провести опис зазначеного нерухомого майна не виявилось можливим в зв»язку з тим, що боржник перешкоджала проведенню виконавчих дій, а саме не відчинила двері, про що складено відповідний акт. 07.04.2017 року до відділу надійшла заява представника стягувача ПАТ «Альфа-Банк» з проханням направити подання державного виконавця до суду про примусове входження до квартири. 21.04.2017 року представник боржника ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

Заявник зауважує про те, що станом на 15.05.2017 року грошові кошти згідно виконавчого документу боржником на рахунок Головного територіального управління юстиції не зараховані. Крім того, від боржника не надходило жодних повідомлень щодо врегулювання умов та порядку погашення наявного боргу.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просить задовольнити подання та постановити ухвалу про примусове входження до житла боржника.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, зазначивши у поданні про розгляд справи в його відсутність.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність державного виконавця на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню судом з наступних підстав.

06.09.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52101818 з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. від 06.08.2016 року № 15251, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, в рахунок погашення боргу в сумі 125949, 14 доларів США на користь ПАТ «Альфа-Банк», якою боржнику було надано семиденний термін для самостійного виконання виконавчого напису (а.с.5, 9-10).

Копію даної постанови направлено боржнику та стягувачу 06.09.2016 року (а.с.11-12).

Як вбачається з копії договору іпотеки № 800000245-И від 07.05.2007 року боржник ОСОБА_2 передала в іпотеку іпотекодержателю вищевказану квартиру АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. та зареєстрованого під № з-2069 (а.с.3-6, 8).

Також, 06.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме - вищевказаної квартири (а.с.13).

Як вбачається з довідки ВАДР ГУ ДМС від 13.09.2016 року, боржник ОСОБА_2 зареєстрована у АДРЕСА_1 (а.с.16).

Згідно довідки Ф-3, виданої ЖБК «Мотозаводець-10» 20.10.2016 року, боржник проживає та зареєстрована за вищевказаною адресою (а.с.17).

19.09.2016 року на адресу боржника було направлено виклик державного виконавця (а.с.14-15).

Відповідно до акту головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Лозової А.І. від 26.12.2016 року, виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 провести опис зазначеного нерухомого майна не виявилось можливим в зв»язку з тим, що боржник не відчинила двері (а.с.19).

10.03.2017 року державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу, якою зобов»язано 21.03.2017 року о 10.30 год. забезпечити державному виконавцю вільний доступ до вказаної квартири з метою проведення опису майна (а.с.20-21).

З акту головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Лозової А.І. від 21.03.2017 року вбачається, що виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 провести опис зазначеного нерухомого майна не виявилось можливим в зв»язку з тим, що боржник не відчинила двері (а.с.22).

07.04.2017 року до відділу надійшла заява представника стягувача ПАТ «Альфа-Банк» ОСОБА_6 з проханням направити подання державного виконавця до суду про примусове входження до квартири (а.с.23).

21.04.2017 року представник боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_7 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження (а.с.24-26).

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України).

Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч.1, 2 ст. 30 Конституції України). Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, рішення суду є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб ст. 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Законом України «Про виконавче провадження» встановлено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст.ст. 1 Закону України Законом «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 та п.4 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Таким чином, державний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу або звернення стягнення, зобов'язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

Як вбачається з матеріалів подання, виконавчий напис станом на час розгляду подання боржником не виконано.

З огляду на зазначене та те, що визначальною підставою для звернення до суду державним виконавцем з поданням про примусове проникнення до житла боржника є факт невиконання виконавчого напису та неможливість державного виконавця потрапити до жилого приміщення боржника для проведення опису її майна, що встановлено в засіданні судом, подання державного виконавця підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 30, 62, 202, 376 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Махової Діани Анатоліївни, боржник: ОСОБА_2, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» про примусове входження до жилого приміщення - задовольнити.

Надати дозвіл на примусове входження до жилого приміщення, а саме до квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Деснянського районного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий