Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євграфової Є.П., Кузнєцова В.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад № 47 комбінованого типу» Дніпропетровської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року, -

вс т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад № 47 комбінованого типу» Дніпропетровської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем була незаконно звільнена з займаної посади вихователя. Незаконність звільнення позивача була встановлена відповідним судовим рішенням. ОСОБА_4 було поновлено на роботі та з відповідача стягнуто моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн. Проте, лише 28 квітня 2015 року позивач отримала від відповідача довідку про розмір заробітної плати за 2014 рік, що дало їй змогу звернутись до суду з даним позовом, в якому просила суд поновити строк звернення до суду з даним позовом, стягнути на свою користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 жовтня 2014 року по 13 серпня 2015 року у розмірі 32 985,14 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з Комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 47 комбінованого типу» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 32 985 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року в частині стягнення з комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 47 комбінованого типу» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено та зменшено суму стягнутих коштів з 32 985 грн до 9 756,16 грн.

В решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що позивач, перебуваючи у трудових відносинах з КЗО Дошкільний навчальний заклад № 47 комбінованого типу» Дніпропетровської міської ради, наказом останнього № 72к/тр від 31 жовтня 2014 року була звільнена за аморальний проступок на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП України.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року був задоволений позов ОСОБА_4 до КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 47 комбінованого типу» Дніпропетровської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди, а саме: поновлено ОСОБА_4 на посаді вихователя до комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 47 комбінованого типу» Дніпропетровської міської ради; стягнуто з комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 47 комбінованого типу» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Дане судове рішення було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року.

Позивача ОСОБА_4 за її заявою було поновлено на роботі - 13 серпня 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що позивача було поновлено на роботі з 13 серпня 2015 року, з часу набрання законної сили рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року після перегляду його в апеляційному порядку, за яким вказане рішення залишено без змін, а тому період вимушеного прогулу складає з 31 жовтня 2015 року по 13 серпня 2015 року.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про зменшення суми стягнутих коштів до 9 756,16 грн, яка правильно обрахована апеляційним судом відповідно до правил, передбачених Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, за період з часузвільнення позивача - 31 жовтня 2014 року до 16 лютого 2015 року, оскільки згідно довідки № 5 від 17 лютого 2015 року ОСОБА_4 з 17 лютого 2015 року перебувала у декретній відпустці, а тому останнім днем періоду для нарахування середньої заробітної плати за вимушений прогул є 16 лютого 2015 року.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Судом апеляційної інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для його зміни.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Є.П. Євграфова
В.О. Кузнєцов