РІШЕННЯ

іменем України

09 березня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

27.01.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.01.2012 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №17.

В обґрунтування позову зазначила, що з 14.01.2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя.

Шлюбні відносини між ними припинені з 2015 року, примирення не можливе.

Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Згідно свідоцтву про шлюб та копії свідоцтва про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.01.2012 року, від шлюбу мають спільну дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 6, 7).

Зі змісту заяв, поданих сторонами, вбачається, що ними визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки.

Спору про розділ майна та місце проживання малолітньої дочки між сторонами немає.

Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 у заяві наполягала на розірванні шлюбу, проти чого не заперечував відповідач ОСОБА_2, а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивачки, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивачки судові витрати: 640 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 169, 174, ч. 2 ст. 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (до шлюбу Лисак) ОСОБА_4, зареєстрований 14.01.2012 року (актовий запис №17) Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції - розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання його копії.

Головуючий: