Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №334/5609/13-ц Головуючий у 1-й інстанції: Колесник С.Г.
Провадження № 22-ц/778/2254/17 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

Суддів: Кухаря С.В.

Крилової О.В.

при секретарі: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2016 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання дій державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дорошенко Катерини Вікторівни неправомірними, заінтересована особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області, ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИЛА :

У жовтні 2016 року Банк звернувся до суду зі скаргою про визнання дій державного виконавця Дніпровського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дорошенко К.В. неправомірними, заінтересована особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області, ОСОБА_4

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що на примусовому виконанні Дніпровського ВДВС ЗМУЮ перебував виконавчий лист виданий 28.11.2013 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 судового збору на користь ПАТ «Родовід Банк» у розмірі 755,72 грн.

Проте, 05.10.2016 року Банк отримав постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 15.08.2016 року, винесену державним виконавцем Дорошенко К.В. Підставою для повернення виконавчого документа є відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, відсутність отримання джерела доходів.

Враховуючи вищевикладене заявник просив суд визнати протиправними дії державного виконавця Дніпровського ВДВС Запорізького МУЮ Дорошенко К.В. при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувачу щодо стягнення з ОСОБА_4 суми судового збору; скасувати постанову державного виконавця Дніпровського ВДВС Запорізького МУЮ Дорошенко К.В. від 05.08.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу; зобов'язати посадових осіб Дніпровського ВДВС Запорізького МУЮ поновити виконавче провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2016 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ПАТ «Родовід Банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову про задоволення скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2013 р. позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 солідарно з ОСОБА_5 на користь ПАТ « Родовід Банк » заборгованість за Кредитним договором та на користь держави судові витрати на оплату судового збору у сумі 755,72 грн.

06.06.2016 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС Запорізького МУЮ Дорошенко К.В. у відповідності до ст..ст.2,18,24 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №334/5609/13-ц від 28.11.2013 року, який виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк », суми судового збору у розмірі 755,72 грн. та направлено сторонам виконавчого провадження до виконання.

05.10.2016 року Банк отримав постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 15.08.2016 року, винесену державним виконавцем Дорошенко К.В. Підставою для повернення виконавчого документа є відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, відсутність отримання джерела доходів.

Суд першої інстанції розглянувши справу пославшись на те ,що державним виконавцем вжиті передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішення для встановлення фактичного місце заходження боржника, а саме згідно виходу державного виконавця за адресою вказаною у виконавчому документі (м. Запоріжжя, вул. Добробутна,23) для перевірки майнового стану боржника, двері ніхто не відчинив, перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим і з цих підстав відмовив у задоволенні скарги.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої етапі 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст,11 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяла на момент провадження виконавчих дій) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно до п. 10 ч.З ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяла на момент провадження виконавчих дій) державному виконавцю надано звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до п. 15 ч.З ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяла на момент провадження виконавчих дій) державний виконавець у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти.

Таким чином ,розглянувши справу районний суд не пересвідчився про відповідність у повному обсязі дій державного виконавця вимогам ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» і тому ухвала суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.307,312,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2016 року у цій справі - скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: