Справа № 161/5190/16-ц
Провадження № 2/161/338/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення завданих збитків,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення завданих збитків. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 05.01.2015 в підприємця ОСОБА_4 у магазині «Шпалери» в м. Луцьку по вул. Словацького, 12 придбала шпалери на загальну суму 525 Євро. Після проклейки шпалер було виявлено брак, а саме: шпалери були різного кольору. Після чого вона запросила ОСОБА_4 до себе додому для перевірки якості товару. Оглянувши шпалери ОСОБА_4 підтвердила, що вони дійсно неналежної якості. Відповідач запевнила, що для того, щоб замінити шпалери або повернути кошти їй потрібно надіслати бракований товар виробнику. В подальшому, запрошений відповідачем до позивача додому ОСОБА_5 за дорученням відповідача здійснив демонтаж шпалер зі стін. Однак, шпалери змінено не було і кошти не повернуті. Демонтовані шпалери ОСОБА_4 надіслала на дослідження своєму постачальнику. Із листа постачальника вбачається, що при проведенні контрольної проклейки шпалер було виявлено, що не було дотримано рапорту (кроку малюнка), а тому візуально малюнок створював ефект чітких смуг. В звязку з цим відповідач відмовила у заміні шпалер та повернула їх позивачу. Отримавши шпалери позивач виявила, що вони не підлягають повторному використанню, що було підтверджено експертним дослідженням.

Вважає, що такими діями відповідача в звязку з демонтажем та неможливістю повторного використання шпалер їй було заподіяно збитки, які оцінює у вартість шпалер. А тому, просить стягнути з відповідача в її користь 525 Євро, що за офіційним курсом валют складає 15 125,25 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_3 вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві підстав. Позивач додатково суду пояснила, що після виявлення браку шпалер відповідач сказала, що їх треба демонтувати. Вона погодилась на демонтаж, бо відповідач казала, що замінить шпалери. Попередньо домовлялись на 27.01.2015. Однак, майстер в той день не приїхав. 28.01.2015 вона подзвонила відповідачу і взнала, що шпалери вже демонтують. Демонтували без її відому. В будинку йшли ремонтні роботи, а тому майстер зайшов вільно.

Відповідач ФОП ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що шпалери не є товаром багаторазового використання. Вона не вимагала демонтажу шпалер, позивач сама наполягала на цьому, і це відбулося за взаємною згодою з позивачем. Шпалери були всі однієї серії. При продажу вона це контролює. Майстер, який здійснював демонтаж, сказав, що проблема була в непідібраному узорі. Він сказав, що достатньо було зняти одну поклейку, але позивач настоювала на демонтажі усіх шпалер. Крім того, в письмових запереченнях вказувала на те, що обставини справи були предметом дослідження в іншій справі про захист прав споживача, у якій в задоволенні вимог позову ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошової суми, сплаченої за товар неналежної якості та відшкодування моральної шкоди було відмовлено. Належну якість шпалер було підтверджено судовими рішеннями та експертизою. Просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавшипояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків відповідно до ст. 11 ЦК є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобовязання із заподіяння шкоди це цивільне правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) вправі вимагати відшкодування заподіяної йому шкоди у повному обсязі, а інша сторона (завдавач) зобовязана відшкодувати шкоду, заподіяну його діями.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, в тому числі, є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання недоговірної шкоди втілено у ст. 1166 ЦК, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Крім того, обовязковою умовою відповідальності є причинний звязок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода повинна бути обєктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за винне завдання шкоди.

Судом встановлено, що 05.01.2015 року у магазині «Шпалери», що знаходиться за адресою: вул. Словацького, 12 в м. Луцьку, ОСОБА_2 придбала загальну суму 525 євро шпалери у кількості 7 рулонів вартістю 75 євро кожний.

Даний факт не заперечується сторонами, у, крім того, підтверджений рішенням Луцького міськрайонного суду від 09.06.2015 у справі за позовом ОСОБА_2 до ФОПШ ваб Л.П. про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошової суми сплаченої за товар неналежної якості та відшкодування моральної шкоди, яке набрало законної сили.

Вказаним рішенням, крім того встановлено, що «за домовленістю сторін, позивачем було надано відповідачці залишки шпалер, за участі свідка ОСОБА_5 було проведено демонтаж шпалер у будинку позивача, у яких було позивачем виявлено дефект для зясування їх якості, а демонтовані шпалери були надіслані постачальнику для проведення експертизи якості шпалер, що вбачається із пояснень позивача, представника відповідача та свідка ОСОБА_5

В той же час, із листа постачальника вбачається, що останньому було надано для проведення оцінки якості товару лише одна етикетка шпалер артикул 5037-1 та дві етикетки шпалер артикул 5042-1. Із 7 придбаних рулонів, для оцінки якості було надано лише 3 етикетки, 4 інші етикетки, які є паспортом товару надані не були, при проведенні контрольної проклейки шпалер було виявлено, що не було дотримано рапорту (кроку малюнка), а тому візуально малюнок створював ефект чітких смуг (а.с.24).

Із пояснень свідка ОСОБА_5 встановлено, що останньому було надано позивачем три етикетки від рулонів, дві з яких були від коричневих шпалер, а одна від рулону світлих шпалер; при демонтажі шпалер у будинку позивача було виявлено недолік у проклейці світлих шпалер, а саме: у рапорті малюнку, про що він зауважив у присутності позивача; на оцінку якості шпалер були надіслані демонтовані ним у будинку позивача світлі шпалери, які потім були проклеєні постачальником з метою звірки їх якості».

Тобто, рішенням суду підтверджено факт демонтажу шпалер для зясування їх якості за домовленістю сторін. А тому, до тверджень позивача про те, що шпалери були демонтовані без її згоди, суд відноситься критично.

Крім того, вказаним рішенням суду було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2, в звязку з не доведенням факту наявності у куплених нею шпалерах недоліку.

Відповідно до ч. 1 ст.1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується.

Дія ст.1193 ЦК України поширюється на усі випадки завдання шкоди.

Шкода, що виникла внаслідок умислу потерпілого, звільняє завдавала шкоди від обовязку по її відшкодуванню незалежно від того, чи йдеться про загальну відповідальність (вину) або про підвищену відповідальність (незалежно від вини).

Рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено, що демонтаж шпалер відбувся за згодою позивача.

Крім того, позивач в судовому засіданні не заперечувала, що сама дозволила демонтаж шпалер, оскільки передбачала їхню заміну відповідачем.

Оскільки позивач, передбачала шкідливі наслідки для такого виду товару від їх демонтажу, допускала неможливість їх повторного використання за призначенням, однак свідомо дозволила їх демонтаж, суд вважає, що в даному випадку, в силу приписів ст.1193 ЦК України, відповідач не може відповідати за завдану позивачу шкоду в звязку з пошкодженням шпалер.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позову є безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 22, 1166, 1192, 1193, 1209, 1210 ЦК України, ст.ст. 4, 16 Закону України «Про захист прав споживачів», суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення завданих збитків відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій