Провадження № 2/752/43/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 квітня 2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Київська місцева прокуратура № 1, про визнання шлюбу недійсним у зв'язку із його фіктивністю, виключення відомостей про особу, як про батька дитини, з актового запису про народження,

та за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи: Відділ реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання шлюбу недійсним у зв'язку із його фіктивністю та виключення відомостей про особу, як батька дитини, -

в с т а н о в и в :

14.11.2013 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд постановити рішення, яким визнати шлюб, укладений між ОСОБА_5 і відповідачем - ОСОБА_2, зареєстрований 30 грудня 2006 року у відділі РАЦС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, недійсним; виключити відомості про особу, як батька дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_5, громадянина України з актового запису №953 від 12 липня 2007 року зробленого в Книзі реєстрації народжень Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві.

Зазначила, що у 2003 році її батько ОСОБА_5 по місцю проходження медичного обстеження познайомився з відповідачем по справі. Після цього він втратив паспорт серії НОМЕР_1 виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в м.Києві та звернувся за місцем своєї реєстрації де Голосіївським РУ ГУ МВС України в м.Києві йому було видано новий паспорт серії НОМЕР_2, який він отримав особисто 26.06.2003 року.

Голосіївським РВ ГУ ДМС України в м.Києві надано відповідь 09.11.2016 року на запит представника позивача за №2/4565-16 та ТОВ "Ліко Житло Сервіс" суду надано копію форми "А" на громадянина ОСОБА_5 від 26.12.2016 року, в яких зазначено про втрату ОСОБА_5 у 2003 році паспорту та видачу нового паспорту Голосіївським РУ ГУ МВС України в м.Києві.Позивач зазначила, що паспорт серії НОМЕР_1 виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в м.Києві починаючи з 26.06.2003 року був недійсним та не міг використовуватись будь-ким, в будь-яких цілях.

Відповідно до Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 Голосіївського РАЦС м. Києва 30 грудня 2006 року Відділом РАЦС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 взяла прізвище "ОСОБА_5".

Позивач зазначила, що заява на реєстрацію шлюбу містить дані про використання недійсного паспорту, підпис в графі "чоловік" ОСОБА_5 не належить. 1 липня 2007 року, тобто рівно через 6 місяців після реєстрації шлюбу, ОСОБА_2 народила дочку - ОСОБА_4. В свідоцтві про народження ОСОБА_4 батьком дитини зазначено: громадянка України - ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 помер. Позивач вказує, що зі сторони відповідача мало місце укладання фіктивного шлюбу, оскільки ОСОБА_2 ніколи не жила разом з батьком однією сім'єю, ніколи не вела з ним спільне господарство, ніколи не дбала про добробут та моральний стан сім'ї, в шлюбі вони будь-якого майна не набували. 22 вересня 2012 р. позивачем отриманий висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 22.09.2012р. №4, виданий Київським міським бюро судово-медичної експертизи з якого їй стало відомо, що ОСОБА_5, ще з 1993 р. хворів на гепатит С.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду письмову заяву, в якій вказала та визнала той факт, що ОСОБА_5 не є біологічним батьком ОСОБА_4. Цей факт позивачка теж визнає. ОСОБА_2 народження своєї дочки Сабріни реєструвала самостійно, без ОСОБА_5, про що свідчать документи, які надані суду Відділом РАЦС Голосіївського РУЮ у місті Києві.

Позивач зазначила, що зареєструвавши шлюб з ОСОБА_5, будучи на четвертому місяці вагітності, без наміру створити сім'ю, не проживаючи з ним однією сім'єю та народивши дитину, яка не є кровно рідною, відповідач порушила майнові та немайнові права, а саме:

-право на житло, в даному випадку право на користування квартирою за адресою м. Київ вул. Вільямса 9 корпус 1 квартира1;

-права позивачки як спадкодавця, оскільки малолітня ОСОБА_2 має право на обов'язкову частку у спадщині;

- право на ім'я її родини, а саме на прізвище ОСОБА_2.

Позивачка зазначила, що є рідною донькою ОСОБА_5 та в силу закону наділена правом звернення до суду з вимогою щодо виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини, оскільки він в силу свого стану здоров'я, способу життя, окремого проживання та відсутності у нього, з поважних причин, інформації про запис батьком дитини, дитину не реєстрував, до суду з позовом про виключення запису не звертався.

Також зазначила, що поданий до суду нотаріальний бланк серії ВКК№769863 з текстом не містить підпису нотаріуса, а тому вказана заява не є дійсною, а вказаний доказ не є належним та допустимим в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України. Нотаріус використовувала та встановлювала особу заявника по недійсному паспорту серії НОМЕР_1, який був втрачений та використовувався ОСОБА_2 без відома ОСОБА_5

Просила врахувати висновки посмертної судово-психіатричної експертизи від 25 серпня 2011 року №884, про те, що ОСОБА_5 в період з грудня 2006 року по серпень 2007 року (30.12.2006 року у тому числі), страждав психічними порушеннями у вигляді органічного ураження головного мозку змішаного генезу (радіаційно-судинно-диметаболічно-інтоксикаційного) з психо органічним синдромом на тлі психічних і поведінкових розладів внаслідок зловживання алкоголем і за своїм психічним станом тоді він не міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та висновок експертного лінгвістичного (семантико-текстуального) дослідження від 06 березня 2017 року №14488, складеного в Київському експертно-дослідному центрі, згідно якого висловлювання: «особа не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними» та «особа не могла в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними», вжиті у відповідно у текстах статті 40 Сімейного кодексу України та розділі «Висновки» Акту посмертної судово-психіатричної експертизи №884 від 25 серпня 2011 року, є ідентичними за змістом. Просила врахувати, що ОСОБА_5 на період укладення шлюбу не усвідомлював сповна значення своїх дій і не міг керувати ними, тобто його згоду на шлюб не можна вважати вільною, а ОСОБА_2 укладала шлюб без наміру створити сім'ю в розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України, так як не була пов'язана обо'язками подружжя, не була пов'язана спільним побутом, у зв'язку з чим просила визнати шлюб недійсним відповідно до ч. 1 та 2 ст. 40 Сімейного кодексу України.

З аналогічними позовними вимогами 25.08.2015 року до суду звернувся ОСОБА_3, який є рідним сином померлого ОСОБА_9 та зазначив, що від сестри йому стало відомо про укладення фіктивного шлюбу ОСОБА_2 з його батьком ОСОБА_5, чим порушуються його майнові та немайнові права, у зв'язку з чим просив позов задовольнити та ухвалити рішення, яким визнати шлюб, укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_2, зареєстрований 30 грудня 2006 року у відділі РАЦС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, недійсним, виключити відомості про особу, як батька дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_5, громадянина України з актового запису №953 від 12 липня 2007 року зробленого в Книзі реєстрації народжень Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2017 року цивільні справи за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 об'єднано в одне провадження.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_1, її представник, який є і представником позивача ОСОБА_3, заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених вище підстав.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'являлась, надала суду письмові заперечення по суті позовних вимог, де зазначила, що хоч ОСОБА_5 і не є біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак за життя визнав своє батьківство по відношенню до її доньки Сабріни, що стверджується також його заявою, зробленою в присутності нотаріуса Литвин В.Г.

Представник третьої особи відділу РАЦС Голосіївського районного управління юстиції в м.Києві в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та просив розглядати справу за його відсутності, а рішення постановити на розсуд суду.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації заперечував проти позову, а в подальшому в судові засідання не з'являлась, будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи.

Представник третьої особи Київської місцевої прокуратури №1 заперечувала проти позову, посилаючись на презумцію батьківства.

Вислухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5, що стверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого 12 березня 2009 року Відділом реєстрації смерті у м.Києві (а.с.14, т.1).

Позивачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_11 є рідними донькою та сином ОСОБА_5, що стверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с. 9, т.1 а.с. 198, т.1).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5, Відділом РАЦС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві 30.12.2006 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8, про що в Книзі реєстрації шлюбів 30.12.2006 року було зроблено актовий запис за №1242 (а.с. 12, т.1).

Згідно з наданої копії заяви на реєстрацію шлюбу, у відомостях про осіб, що реєструють шлюб 30.12.2006 року зазначено, що особа ОСОБА_5 встановлювалась по паспорту серії НОМЕР_1 виданого 25.01.2000 року Дніпровським РУГУ МВС України в м.Києві (а.с. 193, т.3).

Вказаний паспорт станом на 30.12.2006 року був недійсним, так як втрачений ОСОБА_5 у 2003 році, у зв'язку із чим останній 26.06.2003 року отримав новий паспорт серії НОМЕР_2 особисто в Голосіївському РУ ГУ МВС України в м.Києві, що стверджується відповіддю начальника Голосіївського РВ ГУ ДМСУ в місті Києві від 18.11.2016 року (а.с. 194, т.3) та належним чином завіреною копією форми Ф.1 (а.с. 195, т.3) та копією форми "А", належним чином завіреною ТОВ "ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС" (а.с. 1, 2, т. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_4, народження дитини зареєстроване Відділом РАЦС Голосіївського РУЮ в м.Києві, батьком дитини зазначила ОСОБА_5 (а.с. 13, т.1 - копія Свідоцтва про народження, а.с.114, т.1-копія актового запису про народження).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 показали суду, що ОСОБА_5 зловживав спиртними напоями, за станом свого здоров'я у 2006 році втратив репродуктивну функцію та будь-яких стосунків, в тому числі сімейних ні з ким не підтримував та був одинокою людиною, а в квартирі збирались компанії з антисоціальною поведінкою.

Свідок ОСОБА_14 показала суду, що бачила ОСОБА_5 лише на вулиці, до квартири взагалі ніколи не заходила, підтвердила що бачила на вулиці ОСОБА_5 з ОСОБА_2 та дитиною. До вказаних показів свідка ОСОБА_14 в частині підтримування сімейних стосунків ОСОБА_5 з ОСОБА_2 суд відноситься критично, оскільки будь-якими іншими належними та допустимими доказами факт спільного проживання, ведення спільного побуту, виконання обов'язків подружжя не підтверджуються.

Згідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 22 вересня 2012 року №4, складеному в Київському міському бюро судово-медичної експертизи вбачається, що смерть ОСОБА_5 настала в результаті цирозу печінки (а.с. 15-16, т.1).

За клопотанням позивача ухвалами Голосіївського районного суду міста Києва від 19.02.2015 року та 16.05.2016 року по справі було призначено судову медичну молекулярно-генетичну експертизу для вирішення питань чи є вірогідність того, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 є біологічним батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4? вирішено питання про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи та ексгумації тіла.

ОСОБА_2 ухилилась від участі в експертизі та подала письмову заяву, де визнала, що ОСОБА_5 не є біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, із запереченнями проти ексгумації трупу ОСОБА_5 для відібрання біологічних зразків в рамках проведеня експертизи (а.с.53-55, т.3).

Позивач ОСОБА_1 та представник ОСОБА_3 визнали той факт, що ОСОБА_5 не є біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам відповідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд, залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена.

01.06.2016 року до суду надійшов лист заступника директора Київського міського НДЕКЦ (а.с. 73, т.3) про залишення ухвали про проведення експертизи без розгляду у зв'язку з ухиленням ОСОБА_2 від участі в проведенні експертизи.

За таких обставин, враховуючи письмову заяву ОСОБА_2 та її ухилення від надання необхідних матеріалів експертам, суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 не є біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Фотокопію заяви ОСОБА_5 про визнання батьківства з боку ОСОБА_5, що надана відповідачкою (а.с. 56, т. 3) суд не може визнати належним та допустимим доказом по справі в розумінні статтей 58, 59 ЦПК України, оскільки в судовому засіданні на вимогу суду ОСОБА_2 було надано оригінал нотаріального бланку з текстом заяви про встановлення батьківства з підписом особи (а.с.164, т.3), в якому підпис нотаріуса відсутній.

Згідно наданих в додатках до пояснень нотаріуса документів, судом встановлено, що нотаріусом встановлювалась особа ОСОБА_5 за недійсним паспортом (а.с. 136, т. 3).

ОСОБА_5 згідно акту посмертної судово-психіатричної експертизи від 25 серпня 2011 року №884, ОСОБА_5 в період з грудня 2006 року по серпень 2007 року (30.12.2006 року у тому числі), страждав психічними порушеннями у вигляді органічного ураження головного мозку змішаного генезу (радіаційно-судинно-диметаболічно-інтоксикаційного) з психо органічним синдромом на тлі психічних і поведінкових розладів внаслідок здловживання алкоголем і за своїм психічним станом тоді він не міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 199-203, т.3).

Визнання батьківства можливе за рішенням суду, або за зверненням особи до органів РАЦС із заявою про визнання такого батьківства.

В судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_5 ні до суду ні до органів РАЦС із заявою про визнання батьківства не звертався.

ч.2 ст.136 Сімейного кодексу України визначено, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_5 не є біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та відсутнє кровне споріднення між ними, суд вважає, що підлягають задоволенню заявлені вимоги позивачів про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02.08.2012 року було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_15 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним. При цьому, суд прийщов до висновку, що позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу, передбаченого ст. 57 ЦПК України в підтверлдення того, що ОСОБА_2 при реєстрації шлюбу не мала наміру створити сім'ю і мати шлюбні стосунки, а намагалась лише набути певні юридичні права не пов'язані з шлюбом, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги ОСОБА_16 не обгрунтованими, не доведеними, такими що не підлягають задоволенню. При цьому, суд прийшов до висновку, що посилання позивачки щодо фіктивності шлюбу лише у зв'язку з наявністю в ОСОБА_5 певних психічних порушень не можна категорично засвідчувати неможливість останнім розуміти значення своїх дій та керувати ними та ОСОБА_5 у визначеному законом порядку недієздатним не визнавався (а.с. 212-215, т. 1). Вказане рішення суду набрало законної сили.

Разом з тим, суд 02.08.2012 року відмовив в позові ОСОБА_16 (помилково вказано ОСОБА_15), ґрунтуючи свої висновки в межах заявлених позовних вимог, а саме тих обставин, що ОСОБА_5 на момент укладення шлюбу не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними.

У даному випадку суд вважає за можливе не сприймати як обов'язкові висновки, викладені у рішенні Голосіївського районного суду м. Києва від 02.08.13 року, виходячи з наступного.

Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена в статті 24 Сімейного кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Сімейного кодексу України згода особи на шлюб не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Згідно висновку посмертної судово-психіатричної експертизи від 25 серпня 2011 року №884, ОСОБА_5 в період з грудня 2006 року по серпень 2007 року (30.12.2006 року у тому числі), страждав психічними порушеннями у вигляді органічного ураження головного мозку змішаного генезу (радіаційно-судинно-диметаболічно-інтоксикаційного) з психоорганічним синдромом на тлі психічних і поведінкових розладів внаслідок зловживання алкоголем і за своїм психічним станом тоді він не міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 199-203, т.3).

З висновку експертного лінгвістичного (семантико-текстуального) дослідження від 06 березня 2017 року №14488, складеного в Київському експертно-дослідному центрі (а.с. 47-51, т.5-копія висновку), висловлювання: «особа не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними» та «особа не могла в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними», вжиті у відповідно у текстах статті 40 Сімейного кодексу України та розділі «Висновки» Акту посмертної судово-психіатричної експертизи №884 від 25 серпня 2011 року, є ідентичними за змістом.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, суд має виходити з того, що правові висновки суду і встановлені ним обставини не є тотожними поняттями. Висновки (судження) суду щодо прав і обов'язків сторін, зроблені на підставі встановлених при розгляді справи обставин, не є преюдиційними.

У даному випадку суд виходить з того, що передбачене звільнення від доказування не має абсолютного значення і не може сприйматися судом як неможливість спростування стороною у справі під час розгляду справи обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні.

Таким чином, аналізуючи зміст судового рішення та висновки, викладені в ньому, у даному конкретному випадку суд приходить до висновку, що постановлення судового рішення за позовом ОСОБА_1 на підставі доказів, наданих сторонами в межах заявлених позовних вимог не позбавляє можливості ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на звернення до суду з вимогою щодо визнання суду недійсним з інших підстав, з обґрунтуванням заявлених вимог іншими доказами.

З врахуванням всіх обставин справи, визнаного факту відсутності кровного споріднення між ОСОБА_5 та неповнолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стану здоров'я ОСОБА_5 на період реєстрації шлюбу, використання недійсного паспорту при реєстрації шлюбу, суд приходить до висновку що ОСОБА_5 на період укладення шлюбу не усвідомлював сповна значення своїх дій і не міг керувати ними, тобто у даному випадку його згоду на шлюб не можна вважати вільною.

Частина. 1 ст. 40 Сімейного кодексу України, що є імперативною нормою, якою визначено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди чоловіка. Згода особи не вважається відбною, зокрема тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння в результаті чого не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними.

Аналізуючи надані суду письмові докази в їх сукупності та співставленні суд приходить до висновку, що воля ОСОБА_5 на момент реєстрації шлюбу не була вільною, а в подальшому будь-якої конвалідації шлюбу не відбулося.

ОСОБА_2 не надано достовірних доказів ведення спільного господарства з ОСОБА_5, відсутні докази того, що вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, спільно проживали як подружжя.

Оскільки надана ОСОБА_2 фотографія із зображенням ОСОБА_5 не містить як часу, місця і дати фіксування події, суд не може прийняти її за належний та допустимий доказ в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України в спростування заявлених вимог позивачів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що укладений 30.12.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 шлюб слід визнати недійсним на підставі ч. 1 та 2 ст. 40 Сімейного кодексу України.

Також з врахуванням встановленого судом факту відсутності кровного споріднення між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі ч. 2 ст. 136 Сімейного кодексу України підлягають задоволенню вимоги позивачів щодо виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження.

Питання про розподіл витрат слід вирішити в порядку, встановленому ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 6, 10, 60, 61, 213-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Київська місцева прокуратура № 1, про визнання шлюбу недійсним у зв'язку із його фіктивністю, виключення відомостей про особу, як про батька дитини, з актового запису про народження, - задовольнити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи: Відділ реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання шлюбу недійсним у зв'язку із його фіктивністю та виключення відомостей про особу, як батька дитини, - задовольнити.

Визнати недійсним шлюб, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрований 30 грудня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1242.

Виключити відомості про особу ОСОБА_5, як про батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з актового запису № 953 від 12 липня 2007 року, складеного у книзі реєстрації народжень Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 351 грн. 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачену суму судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя