16 травня 2017 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Ладики М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Токмацького районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про відшкодування моральної шкоди,-
Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, у якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 100 000,00 гривень.
Позов обґрунтовує наступним.
Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан у період з 03.11.1984 року по 26.07.1986 рік.
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0280581 від 14.05.2014 року та виписки з акта огляду МСЕК позивачу була встановлена III група інвалідності. Все це підтверджується тим, що стан здоров'я позивача з кожним роком тільки погіршується.
Після проходження військової служби, позивач отримав значні чисельні захворювання, які турбують його і по сьогоднішній день. Перебування на стаціонарному лікуванні призводило до нетривалого позитивного покращення та в подальшому, його стан здоров'я не покращується, а з кожним роком тільки погіршується. Внаслідок поранень та захворювань, отриманих під час проходження військової служби, він змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, оскільки внаслідок проходження військової служби, позивач отримав чисельні поранення та захворювання, основним з яких є контузія головного мозку.
Позивача постійно, щоденно турбують головні болі, які підсилюються при фізичному навантаженні, часто виникає запаморочення, похитування при ходінні, погіршення пам'яті, зниження слуху, працездатності, порушення сну, нудота, загальний озноб, дискомфорт в області серця, різку слабкість оніміння язика, губ, кінцівок, закладеність носа, підвищення АТ, тривогу, дратівливість. У зв'язку з пораненнями та захворюваннями, отриманими під час захисту Вітчизни, порушено його нормальний життєвий стан, він позбавлений можливості реалізовувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання.
Постійно виникає головний біль, запаморочення, шум у голові, що виникають при зміні погоди, фізичних психоемоційних навантаженнях, що супроводжуються підвищенням цифр артеріального тиску (мах до 180/100 мм рт. ст.), тривожність, порушення сну, біль в поперековому відділі хребта, що посилюється при нахилах тулуба, загальну слабкість, біль у нижніх кінцівках.
Позивача заробітна плата була основним засобом існування його родини, а на теперішню пенсію забезпечити позивача та його родину хоча б самим необхідним є просто неможливим. Це додає йому багато неприємних відчуттів, позивач змушений витрачати кошти на відновлення свого здоров'я, оскільки в місцевій поліклініці у видачі безоплатних медикаментів відмовляють, а платні ліки він не може придбати через їх високу ціну.
Позивач не може вести повноцінний образ життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, порушена його душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному стані.
Позивач відчуває себе втраченим для суспільства та родини людиною, оскільки не може допомогти своїй родині як матеріально, так і фізично, повноцінно виконувати свої обов'язки по господарству. Тривале лікування позначилося не тільки на його здоров'ї, а також і на його психіці, постійно виникають проблеми з придбанням ліків, які є занадто дорогими. Він постійно знаходиться в пригніченому стані через те, що можливості відновлення здоров'я не має і йому необхідно жити з усіма вище переліченими хворобами.
Усі ці фактори викликають негативні емоції й переживання. Порушено його нормальні життєві зв'язки, позивачу доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя.
Значна частина пенсії, яку позивач отримує, витрачається на придбання ліків та оздоровлення, постійні медичні огляди, санаторне лікування. Просить відшкодувати моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн., яка була завдана позивачу в результаті ушкодження здоров'я при виконанні обов'язків військової служби.
Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходить із тривалості й глибини своїх душевних страждань, чисельності, негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травми, а також з фізичного та фактичного значного погіршення стану здоров'я, оскільки ушкодження здоров'я він зазнав проходячи військову службу в ДРА, саме там позивач і отримав чисельні поранення та хвороби, які турбують його і по сьогоднішній день. Після чисельних лікувань його стан здоров'я не покращився. За результатами огляду за висновками медико-соціальної експертної комісії йому була встановлена 3 група інвалідності, яка пов'язана з виконанням ним обов'язків військової служби. Витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв підтверджується, що травми та захворювання як їх наслідки - це поранення та захворювання, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби.
Позивач в судове засідання не зявився був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримав., проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, був повідомлений належним чином. За таких обставин суд ухвалив про заочний розгляд справи, оскільки проти цього не заперечує позивач.
Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан у період з 03.11.1984 року по 26.07.1986 рік.
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0280581 від 14.05.2014 року та виписки з акта огляду МСЕК позивачу була встановлена III група інвалідності. Все це підтверджується тим, що стан здоров'я позивача з кожним роком тільки погіршується.
Згідно із ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а у відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Цивільним кодексом передбачено спеціальні підстави та порядок відповідальності за заподіяну шкоду, зокрема, статтею 1173 Цивільного кодексу України передбачено, відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, що відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.
Згідно зі ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.
Відповідно до ст. 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції.
Ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законом порядку.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях.
У позивача третя група інвалідності, внаслідок захворювання, повязаного з проходженням військової служби, що дає змогу зробити висновок про право вимагати відшкодування моральної шкоди.
Згідно ч. 3 «Закону України Про збройні Сили України» передбачено, що Міністерство Оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Отже, обовязок держави відшкодувати завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 21.10.2014 року у справі №3-86гс14, який згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для суддів.
Разом з тим, зазначені правові норми та правова позиція Верховного суду України передбачають відшкодування Міністерством оборони України шкоди, завданої військовослужбовцю неправамірними діями, рішеннями, або бездіяльністю військовослужбовців Збройних сил України. Позивач не надав суду доказів на підтвердження, внаслідок чиїх рішень, дій чи бездіяльності позивачу завдано поранення, які стали причиною завдання моральної шкоди. Сам факт отримання поранення під час проходження військової служби не є доказом протиправних дій, бездіяльності або рішень осіб, відповідальність за які несе держава Україна в особі Міністерства оборони.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії рішення може подати до Токмацького районного суду Запорізької області заяву про перегляд заочного рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: