Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/829/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

17.05.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Голованя А.М.

суддів: Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

за участю секретаря Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2017 року, за позовом ОСОБА_2 до Комунального водопровідно-каналізаційного підприємства «Водограй» про зміну формулювання причин звільнення, стягнення грошових сум та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з зазначеним позовом до Комунального водопровідно-каналізаційного підприємства «Водограй» (далі - КВКП «Водограй»), обґрунтовуючи його тим, що 31.12.2015 року він подав відповідачу заяву про звільнення за власним бажанням в звязку з виходом на пенсію на пільгових умовах, оскільки він являється ветераном війни - учасником бойових дій з 09.12.1996 року, в підтвердження чого надав копію пільгового посвідчення.

Проте у наказі про звільнення N 69-к від 31.12.2015 року відповідач звільнив його за власним бажанням без зазначення причин звільнення у звязку з виходом на пенсію.

Така редакція статті звільнення порушує його права, оскільки не дозволяє отримати одноразове заохочення, що передбачено колективним договором КВКП «Водограй» та інших виплат передбачених законом.

На його неодноразові звернення до відділу кадрів щодо зміни формулювання причини звільнення відповідач не реагував.

Неправомірними діями відповідача йому завдано моральних страждань.

Посилаючись на наведене просить суд зобовязати відповідача змінити формулювання причин звільнення з роботи зазначивши в наказі про звільнення з роботи за власним бажанням у звязку виходом на пенсію в тому числі і на пільгових умовах передбаченого колективним договором КП «Водограй» та внести відповідні зміни в трудову книжку.

Також просить стягнути з КП «Водограй» виплати передбачені колективним договором в разі виходу на пенсію на пільгових умовах та 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить просить скасувати рішення суду першої інстанції й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3, які підтримала доводи скарги, заперечення представника КВКП «Водограй» ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Проте судове рішення не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження зазначених у позові обставин.

Зокрема, суд виходив із того, що керівником підприємства була погоджена заява про звільнення позивача з причини яка на момент звільнення не була підтверджена, що у унеможливило отримання одноразового заохочення передбаченого колективним договором.

Однак із вказаними висновками погодитися не можна, виходячи з такого.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 грудня 2015 року ОСОБА_2 подав заяву директору КВКП «Водограй» про звільнення його з роботи 31 грудня 2015 року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. (а.с.37)

Наказом Комунального водопровідно-каналізаційного підприємства «Водограй» N 69-к від 31.12.2015 року ОСОБА_2 звільнено з роботи з 31 грудня 2015 року за власним бажанням, ст.38 КЗпП України.

На підставі зазначеного наказу у трудовій книжці ОСОБА_2 відповідачем внесено запис від 31 грудня 2015 року, про те, що він звільнений з роботи за власним бажанням, ст.38 КЗпП України. (а.с.7)

Згідно ч.1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Відповідно до ч.3 ст. 235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Як убачається з довідки Управління Пенсійного фонду в м. Світловодську та Світловодському районі № 1421, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні і отримує пенсію за віком з 22.07.2015 року, (а.с.10)

Відповідно до положень ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно п.2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівникові, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України та Міністерством соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993року, записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Враховуючи наведені положення, підлягають задоволенню вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача змінити причину звільнення та вчинити про це запис у трудовій книжці позивача наступного змісту: «звільнити з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України».

Відповідно до положень п.8.1 розділу 8 Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом підприємства КВКП «Водограй» на 2015-2020 роки власник зобовязується видавати одноразове заохочення працівникам у звязку з такими обставинами: - при виході працівника на пенсію та звільненні з підприємства у т.ч. на пільгових умовах (залежно від безперервного стажу роботи на підприємстві): за стаж роботи до 10 років 500 грн.; за стаж роботи понад 10 років 1000 грн.

Таким чином, згідно умов згаданого Колективного договору одержання одноразового заохочення повязується не зі звільненням працівника на день набуття ним права на вихід на пенсію, як на це посилається в своїх запереченнях представник КВКП «Водограй», а у звязку зі звільненням працівника на пенсію, який має необхідний безперервний стаж.

Оскільки позивач безперервно працював у відповідача з 22.07.2002 року по 31.12.2015 року, то він набув право на одноразове заохочення в розмірі 1000 грн.

У порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково зазначив, що особи які продовжують працювати після досягнення ними пенсійного віку не мають права отримання грошового заохочення.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Колегія суддів приходить до правового висновку про наявність підстав для відшкодування на підставі ст. 237-1 КЗпП України моральної шкоди, завданої власником працівнику неправильним формулюванням причин його звільнення, тобто його трудових прав, передбачених ч.1 ст. 38 цього Кодексу.

Оскільки дане порушення призвело до моральних страждань та вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, то, виходячи із засад розумності, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн.

Оскільки позивач ОСОБА_2 згідно п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору як при подачі позову за три вимоги 551,20 грн. х 3 = 1653,60 грн., так і при подачі апеляційної скарги 1653,60 грн. х 1,1 = 1818,96 грн., а всього 3472,56 грн., то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судовий збір при повному задоволенню позову підлягає стягненню з відповідача КВКП «Водограй».

За таких обстави рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав передбачених п.п. 2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2І .

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2017 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати Комунальне водопровідно-каналізаційне підприємство «Водограй» змінити формулювання підстав звільнення ОСОБА_2 в наказі № 69-к від 31.12.2015 року та трудовій книжці, виклавши підставу звільнення у наступній редакції:

-звільнити з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України.

Стягнути з Комунального водопровідно-каналізаційного підприємства «Водограй» на користь ОСОБА_2 одноразове заохочення в розмірі 1000 грн., на відшкодування моральної шкоди 1000 грн., а також в дохід держави судовий збір в розмірі 3472,56 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: