Справа №333/5184/16-ц
Провадження № 2/333/216/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.03.2017 р. м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про стягнення моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, у якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 100 000,00 гривень.
В обґрунтування позову зазначив, що він проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан. При виконанні службового обов`язку, отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, спини, правої руки, правої ноги (контузія головного мозку-1988 р.), наслідком яких є шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях, що в подальшому призвело до розвитку:» Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді після травматичної та дисциркуляторної енцефалонатії ІІ-ІІІ прогресуючого, кризового перебігу, з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною недостатністю, вегето-судиною дисфункцією, частинами (1-2 рази на тиждень), судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіпертензивні, вертебробазилярні), вести було-атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІ-ІІІ ст. гіпомнечтичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІ-ІІ ст. гіпомнечтисним синдромом, антено-невротичним синдромом. Після травматичного церебрального арахноїдиту з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, стійкою цефалгією». Проходив неодноразові стаціонарні лікування з приводу множинних вогнепальних осколкових поранень голови, спини, правої руки, правої ноги.
Після проведених лікувань хода в повному обсязі не відновилась. Внаслідок цієї травми позивач змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювати процедури.
Згідно з довідкою та випискою до акта огляду МСЕК від 21.06.2016 року йому була встановлена третя група інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби. Свої моральні втрати пояснює тим, що він втратив роботу, погіршився його нормальний життєвий стан, він фактично втратив можливість вести повноцінне життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт. Після чисельних обстежень та лікувань його стан здоров`я не покращився.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вважав, що позивачем не надано доказів на підтвердження вини відповідача у моральних стражданнях позивача.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено:
Позивач ОСОБА_1 перебував на військовій службі у Збройних Силах з 27.07.1988 року по 15.02.1989 року, що підтверджується довідкою виданою Запорізьким військовим комісаріатом від 21.06.2016 року, та військовим білетом серії НОМЕР_1 виданого 06.11.1987 року.
Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МО України ід ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 , 1969 року народження, встановлено поранення, контузія та захворювання, які пов`язані при виконанні обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.
ОСОБА_1 була встановлена друга група інвалідності в зв`язку з хворобою, яка пов`язана з проходженням військової служби, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК серія АВ № 0548488 від 21.06.2016 року (а.с. 13) та посвідченням інваліда війни серії НОМЕР_2 від 11.07.2015 року (а.с. 12).
Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує ступінь моральних страждань позивача, який протягом багатьох років щодня переживає душевні страждання та у зв`язку з хворобою позбавлений нормального життя.
Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Зі справи вбачається, що від травми, отриманої під час проходження військової служби, у позивача розвинулися хвороби.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пп. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями), що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Отже, обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.10.2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для судів.
Також ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Таким чином, особа, якій завдано моральної шкоди, має право на її відшкодування незалежно від інших виплат, які вона отримала, чи могла б отримати.
З урахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає задоволенню. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню по відшкодуванню моральної шкоди, суд керувався вимогами вищезазначеного законодавства та конкретними обставинами справи. Позивач у зв`язку з отриманим пораненням став хворою людиною, можливості якої обмежені. Позивачу отриманим пораненням під час виконання обов`язків військової служби заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, що порушило його звичні нормальні зв`язки, йому необхідно додавати додаткових зусиль для організації свого життя в сім`ї та суспільстві.
Між тим, суд не може погодитися з розміром моральної шкоди, визначеної в позовній заяві. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує конкретні обставини справи, групу інвалідності, характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, і, виходячи з засад розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 50 000 грн., в решті позов є надмірним та задоволенню не підлягає.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача.
З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви не майнового характеру в розмірі 689 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.
Стягнути з Міністерства оборони України в дохід держави судовий збір у розмірі 689 грн.
В іншій частині позову відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя А.І.Боровікова