Дата документу 27.02.2017 Справа № 2-4317/11
Провадження № 4-с/554/35/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

судді - Чуванової А.М.,

при секретарі - Мороз Ю.Є.,

розглянувши скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з вказаною скаргою. В своїй скарзі ПАТ «ВіЕйБі Банк» прохає: визнати дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 27.01.2017 року неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.01.2017 року та зобовязати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа по справі №2-4317/11 від 21.12.2011 року. В скарзі заявник вказав, що 04.10.2011 року Октябрським районним судом м. Полтави ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором №836/08-Б від 03.07.2008 року та судових витрат в розмірі 10544,41 гривень. На виконанні в Шевченківському ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області перебувало виконавче провадження по виконавчому листу №2-4317/11 від 21.12.2011 року. 27.01.2017 року державним виконавцем Шкурупій О.Ю. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», яка отримана банком 06.02.2017 року.

Постанову банк вважає незаконною, оскільки згідно постанови державний виконавець керувався тільки інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповіддю з Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України. Державним виконавцем, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», не вжито всіх заходів для фактичного виконання рішення суду, а саме: не направлено запити до: сервісного центру МВС; бюро технічної інвентаризації про наявність зареєстрованого до 2013 року нерухомого майна; Державного комітету Земельного кадастру про наявність зареєстрованих до 2013 року земельних ділянок, паїв; Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку; Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті; Державної інспекції сільського господарства; Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України; Державної служби інтелектуальної власності України; Державного підприємства «Український державний центр радіочастот»; виконавчого органу територіальних громад щодо встановлення місця проживання фізичної особи. Не перевірено наявність розрахункових рахунків відкритих банківських установ; не накладено арешт на рухоме та нерухоме майно; не направлено подання до суду щодо розшуку боржника; не звернувся до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника до виконання зобовязань.

У відкрите судове засідання представник заявника не зявився, однак в скарзі просить розгляд скарги проводити у відсутність представника заявника.

В відкрите судове засідання державний виконавець не зявився, однак до суду надійшли документи та письмові заперечення, в яких просить розгляд скарги проводити без участі представника Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області та проти скарги заперечує. Зазначає, що на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №46613699 по стягненню заборгованості з ОСОБА_3 на користь стягувача ПАТ «ВіЕйБі Банк» на суму 10544,41 гривень. В рамках виконавчого провадження перевірено майновий стан боржника, та було встановлено, що нерухомого та рухомого майна в рахунок погашення заборгованості за боржником не виявлено. На все майно накладено арешт. У боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення. Крім того, заявник пропустив 10-денний строк на оскарження постанови державного виконавця, а тому скарга підлягає залишенню без розгляду.

ОСОБА_3 до суду не зявилася, про розгляд скарги повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали скарги та справи №2-4317/11 вважає, що вимоги викладені в скарзі підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах № 6 від 07 лютого 2014 року, вбачається, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст.18 вказаного Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» : 1. Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Однак, державним виконавцем не надано суду документального підтвердження своєчасного та в повному обсязі здійснення заходів примусового виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04.10.2011 року у справі №2-4317/11.

Окрім цього, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження»: копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак, державний виконавець Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області, в порушення норм Закону, не надіслав постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.01.2017 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Оцінивши обставини справи, проаналізувавши вимоги діючого законодавства, виходячи з того, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, яке відповідно до ст.14 ЦПК України є обов'язковим для виконання і відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав та свобод людини елементом справедливого судового розгляду, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а саме в частині скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.01.2017 року та зобовязання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 провести виконавчі дії з виконанням рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04.10.2011 року у справі №2-4317/11.

Оскільки, суд скасовує постанову державного виконавця від 27.01.2017 року та зобовязує його провести виконавчі дії з виконанням рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04.10.2011 року, підстави для задоволення інших вимог скарги відсутні.

Також, суд вважає, що заявник не пропустив строк звернення до суду зі скаргою, оскільки банк 06.02.2017 року отримав постанову (а.с.7- поштове повідомлення) та 10.02.2017 року звернувся до суду зі скаргою.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.383-388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу - задовольнити частково.

Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.01.2017 року ВП №46613699 скасувати.

Зобовязати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 провести виконавчі дії з виконанням рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04.10.2011 року у справі №2-4317/11.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5 днів з дня його проголошення в апеляційний суд Полтавської області через даний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: А.М. Чуванова