АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/200/17Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08 липня 2016 року близько 14 год. 45 хв. відповідач вчинив стосовно позивача протиправні дії, які полягають у тому, що коли він перебував на сходовому майданчику перед дверима своєї квартири, відповідач хапав його руками і штовхав за плечі, груди, шию, обличчя і при цьому висловлювався на його адресу нецензурними словами.

ОСОБА_6 вказує, що такими діями відповідача порушено належне йому особисте немайнове право, передбачене ст. 270 ЦК України, а саме право на життя та особисту недоторканність, на повагу до його гідності та честі. Крім того в результаті таких дій ОСОБА_7 було порушене право позивача на здоровя, життя, честь, гідність та ділову репутацію, недоторканность і безпеку, які передбачені ч. 1 ст. 201 ЦК України. Діями відповідача йому завдано фізичних страждань, які полягають у перенесенні ним запаморочення, підвищення артеріального тиску і серцебиття, болю у хребті і колінних суглобах та моральні страждання, що виразились в перенесенні позивачем образи та розчарування, внаслідок чого порушився розпорядок життя позивача як на роботі так і в побуті.

На підставі даних доводів ОСОБА_6 просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 25 000 гривень.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне дослідження судом доказів по справі та неповне зясування обставин справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сам факт скоєння ОСОБА_7 дрібного хуліганства, а саме висловлювання нецензурними словами на адресу позивача ще не свідчить про наявність спричинення останньому моральної шкоди.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до частин 1,2,3,4 статті 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом.Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Види особистих майнових прав вказані в ст..270 ЦК України, якою встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Статтею 297 ЦК України встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Під поняттям честі слід розуміти особисте немайнове благо, що є позитивною соціальною оцінкою особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) до загальноприйнятих уявлень про добро і зло та усвідомлення особою цієї оцінки.

Під поняттям гідність слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти.

Частиною 4 статті 61 ЦПК України встановлено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з постанови Придніпровського районного суду м.Черкаси від 29 вересня 2016 року 8 липня 2016 року ОСОБА_7 по вулиці Н.Левицького висловлювався нецензурною лайкою в сторону сусіда ОСОБА_6 Вказаною постановою ОСОБА_7 визнаний винним в скоєнні адмінправопорушення передбаченого ст..173 КпАП України та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.(а.с.52-53)

Вказаним доказом підтверджується скоєння ОСОБА_7 відносно ОСОБА_6 адміністративного правопорушення (проступку).

Поняття адміністративного правопорушення (проступку) дано в статті 9 КпАП, згідно якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З зазначеного слідує, що ОСОБА_7, 8 липня 2016 року, вчинив протиправну поведінку щодо ОСОБА_6, а висловлюючись в адресу останнього словами нецензурної лайки, принизив його честь і гідність, які згідно ст..3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю.

Частиною 1 статті 275 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Згідно частини 1, п.п.2,4 частини 2, частини 3 статті 23 , яка знаходиться в главі 3 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає :у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку, що позивачу діями відповідача була завдана моральна шкода, на відшкодування якої, виходячи з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань та враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд визначає 3000 гривень.

Разом з тим, доводи позивача, про порушення його права на життя та особисту недоторканість і як наслідок погіршення стану здоровя підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки захворювання на підтвердження яких подав позивач докази, мали місце до 8 липня 2016 року, постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 20 травня 2012 року стосується факту який мав місце 18 квітня 2012 року, а притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за порушення правил утримання домашніх тварин, не стосується предмету доказування в даній справі.

Суд першої інстанції в повній мірі вказані обставини не врахував, а тому помилково прийшов до висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду та подачі апеляційної скарги був звільнений від сплати судового збору.

Частиною 3 статті 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Сума судового збору яка підлягає стягненню з відповідача в дохід держави складає 1515 гривень 80 копійки.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст..ст.303,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 на відшкодування завданої моральної шкоди 3000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави судовий збір в сумі 1515 гривень 80 копійки.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :