Справа № 452/2023/16 Головуючий у 1 інстанції: Пташинський І.А.
Провадження № 22-ц/783/1018/17 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Цапові П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Самбірський міський відділ ДМС України у Львівській області, орган опіки та піклування Самбірської міської ради Львівської області, про визнання ОСОБА_3 та її неповнолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 (в подальшому - „спірний житловий будинок").

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що позивачка є власником спірного житлового будинку та земельної ділянки на якій його збудовано. В згаданому будинку є зареєстрованими ОСОБА_3 та ОСОБА_6, однак з 2009 року вони у цьому будинку не проживають, а постійно проживають в будинку АДРЕСА_2, власником якого є ОСОБА_7 - син позивачки та чоловік відповідачки (а.с.2-4).

Відповідачка ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням в спірному житловому будинку, шляхом їх вселенняя у нього та зобов'язання ОСОБА_4 не чинити перешкоди у цьому.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обгрунтовувалися тим, що ОСОБА_3, її чоловік ОСОБА_7 та їх неповнолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є зареєстрованими у спірному житловому будинку з 2003 року, власником якого є ОСОБА_4 ОСОБА_3 та ОСОБА_7, перебуваючи у шлюбі, побудували будинок АДРЕСА_2. Будинок АДРЕСА_2 зданий в експлуатацію і державна реєстрація права власності здійснена на ОСОБА_7, однак проживати там вони не можуть через відсутність електропостачання, яке вимикає ОСОБА_3, так як використовується одна електромережа на два будинки. З початку 2016 року ОСОБА_4 через особисту неприязнь до ОСОБА_3 почала чинити останній та її сину перешкоди у користуванні спірним житловим будинком, створювала нестерпні умови для їх проживання у цьому будинку, провокувала конфліктні ситуації. У спірному житловому будинку є особисті речі ОСОБА_3 та її сина, а також там проживає її чоловік - ОСОБА_7, який є інвалідом ІІ групи (а.с. 31-32).

Оскаржуваним рішенням первісний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Самбірський міський відділ ДМС України у Львівській області, Орган опіки та піклування Самбірської міської ради Львівської області, про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, задоволено.

Визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3, поданої нею в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_6, до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Орган опіки та піклування Самбірської міської ради Львівської області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та зобов'язання не чинити перешкоди у цьому - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 59-61).

Дане рішення оскаржила ОСОБА_3

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову ОСОБА_4 відмовити та задовольнити її позовні вимоги за зустрічним позовом, покликаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Вважає помилковим висновок суду про те, що вона з неповнолітнім сином добровільно вибули зі спірного житлового будинку на постійне місце проживання в інше житлове приміщення і їх відсутність у спірному житлі не обумовлена поважними причинами.

Зазначає, що перебуваючи у шлюбі з сином позивачки ОСОБА_4 вони побудували будинок АДРЕСА_2, в якому вона з сином змушена проживати, оскільки позивачка «створила нестерпні умови для (їхнього) з сином проживання" у спірному будинку.

Зазначає, що її чоловік проживає та користується спірним будинком, а тому вони, як члени сім'ї власника, мають право безперешкодно користуватися цим будинком.

Не погоджується з висновком суду про те, що відсутні порушення прав неповнолітньої дитини при визнанні її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та вважає, що заява-згода ОСОБА_7 (її чоловіка) на її з сином реєстрацію у будинку АДРЕСА_2, адресована суду, не може бути підтвердженням того, що їх неповнолітній син буде забезпечений житлом (а.с. 65-71).

Апелянт ОСОБА_3, будучи двічі належним чином повідомленою про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 90, 91, 99), в судові засідання не з'явилася і про причини такої неявки суд не повідомила.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_4 також в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про те, що апелянт ОСОБА_3 і її син 16.02.2017 року добровільно знялися з реєстрації у спірному житловому будинку та зареєстрували своє місце проживання у будинку АДРЕСА_2, що (на думку заявниці) свідчить „про визнання (апелянтом) первісного позову та відмови від зустрічного позову" (а.с. 101-103).

За вище наведених обставин колегія суддів (у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України) вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, - на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається апелянтом, що останньою за час перебування в шлюбі з ОСОБА_7 (сином позивачки за первісним позовом) було побудовано будинок АДРЕСА_2, загальною площею 93,1 кв.м., який здано в експлуатацію та право власності на який оформлено на ОСОБА_7 (а.с. 11) - чоловіка апелянтки.

Таким чином, апелянт (у відповідності до статті 60 Сімейного кодексу України) є співвласником вище згаданого будинку.

Також судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що апелянт разом з неповнолітнім сином ще у 2009 році переселилися у будинок АДРЕСА_2, де і проживають по даний час (а.с. 43, 44, 52).

Як вбачається з довідки КП СМР „ЖЕК" м. Самбора, апелянт в ході апеляційного розгляду даної справи добровільно знялася разом з неповнолітнім сином з реєстрації у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 103), а відтак колегія суддів погоджується з доводами заяви ОСОБА_4 (позивачки за первісним позовом), поданої до суду апеляційної інстанції, про те що в ході апеляційного розгляду справи спір між сторонами фактично було вирішено.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити та залишити рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 листопада 2016 рокубез змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: