Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Григоренка М.П., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 16 березня 2015 народження в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 20 січня 2017 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 20 січня 2017 року березня 2018 року, до досягнення дитиною трьох років. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність в звязку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що в рішенні суду не правдиво зазначено, що він позовні вимоги визнав частково, аліменти на утримання дружини сплачувати не бажає, тому що не працює, але заробляє за кордоном, проживає з своїми батьками, користується їх автомобілем і не хворіє.

Так як, його позиція з приводу розміру аліментів на утримання дитини судом залишилась не повністю з'ясованою, то судом при винесені рішення не взято до уваги обставини того, що тривалий час він не працює, не має постійного заробітку чи доходів та в змозі сплачувати аліменти на дитину лише в розмірі 700 грн. щомісячно.

Крім того, він проживає в одному будинку з матір'ю, батьком, сестрою, братом, невісткою та чотирма неповнолітніми племінниками та потребує матеріальної допомоги.

Зазначає, що судом без будь-якої мотивації стягнуто з нього судовий збір в розмірі 640 грн., хоча ст. 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено звільнення від сплати судового збору позивачів у справах про стягнення аліментів.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивачка зазначає, що рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом дана правильна оцінка наданим сторонами доказам та поясненням. Просить її відхилити.

Відповідач надіслав письмову заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні.

ОСОБА_1 проживає окремо від дитини, однак це не впливає на обсяг її прав і не звільняє відповідача від обов'язків щодо неї.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1000 грн. на місяць, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач частково визнав позов та погодився сплачувати аліменти на дитину у вказаному розмірі, є працездатним та їздить на роботу за кордон.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Згідно із ст. ст.141 та 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини.

Відповідно до п.3 ст.181 СК України одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Судом вірно встановлено, що офіційно відповідач не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому у відповідності до ч.1 ст.184 СК України наявні підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідач свого обов'язку по сплаті аліментів не заперечує, в суді першої інстанції погодився на їх сплату у розмірі 1000 грн. на місяць.

Його твердження в апеляційній скарзі про те, що в оскаржуваному рішенні не вірно зазначено про часткове визнання ним позову та, що судом неповністю з'ясовано його позицію з приводу розміру аліментів на утримання дитини спростовуються технічним записом судового засідання.

Покликання ОСОБА_1 на його проживання в одному будинку разом з матір'ю, батьком, сестрою, братом, невісткою та чотирма неповнолітніми племінниками не заслуговують на увагу оскільки ним не надано доказів перебування вказаних осіб на його утриманні.

Стягуючи аліменти на утримання позивачки в розмірі 200 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст.84 СК України ОСОБА_2 має право на отримання від відповідача такої допомоги, а останній може надавати матеріальну допомогу на її утримання, так як є працездатним та має можливість працювати.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до норм ст.84 СК України позивачка має право на отримання аліментів на своє утримання від відповідача до досягнення дитиною трьохрічного віку, за умови спроможності відповідача надавати таку допомогу.

Доказів в підтвердження того, що відповідач має дохід, який дає можливість утримувати позивачку, в порушення ч.1 ст.60 ЦПК України, ОСОБА_2 ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій не надано, в зв'язку з чим її позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Крім того, при вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат судом першої інстанції не вказано на чию користь, вони підлягають стягненню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 400 грн.(12000х100:19200=62,5%; 640х62,5%)

Безпідставними є доводи відповідача про необґрунтоване стягнення з нього судового збору, оскільки ст. 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено звільнення від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів лише позивачів.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки та судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

Керуючись ст. ст.303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,317,325 ЦПК України, ст.ст.84,182 СК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 березня 2017 року в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки та судових витрат скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 400 (чотириста) грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_4

ОСОБА_5