Справа № 521/4563/17
Провадження № 2/521/3146/17
У Х В А Л А

21 квітня 2017 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мазун І.А, розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, а саме просить визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за набувальною давністю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

До позовної заяви додано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просив накласти арешт на спірну квартиру, а саму квартиру АДРЕСА_2, зазначаючи у своїй заяві «відповідач у приватній розмові повідомив, що немає офіційного доходу, а тому я не отримаю від нього жодних коштів».

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України , ч. 1 та ч 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Пунктом 4 вище зазначеної Постанови, передбачено, що при розгляді справ, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивачем у своїй заяві не зазначено у звязку з чим необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірну квартиру, доказів спроб відчуження даної квартири відповідачем, що може зробити неможливим або утруднить виконання рішення суду. Крім того, в своїй заяві позивач зазначає про неотримання грошових коштів від відповідача, однак предметом спору являється визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_3, а не стягнення грошових коштів з відповдіача.

Посилаючись на викладене та враховуючи відсутність доказів в обгрунтування заявлених вимог, суд вважає, що необхідно відмовити в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя І.А.Мазун