Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/8771/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Наумов О.О.
Провадження № 22-ц/778/640/17 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

Спас О.В.,

Кухар С.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, третя особа - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2015 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 22.08.2011 року між Банком та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8000 грн., зі сплатою відсотків 36 % річних та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Взяті зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_6 належним чином не виконува, і станом на 16.11.2015 року утворилась заборгованість в сумі 17090,66 грн.

Враховуючи вищевикладене просив суд стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором в сумі 17090,66 грн. та судовий збір.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2016 року замінено померлого відповідача ОСОБА_6 на правонаступника ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4

У вересні 2016 року Банк уточнив позовні вимоги, в якій зазначив, що станом на дату смерті позичальника ОСОБА_6, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість становить 12067,18 грн.

Враховуючи вищевикладене просив суд стягнути з ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Акцент-Банк» заборгованість в розмірі 12067 грн. 18 коп. та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Акцент-Банк» подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи 05.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, який є спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором. Свої вимоги Банк обґрунтовує тим, що 22.08.2011 року між позивачем та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 8000,00 грн., у національній валюті у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки.

Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою.

Проте в порушення умов кредитного договору позичальник не здійснював погашення кредиту та не сплачував відсотки за користування ним у строки та в розмірах, встановлених договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 17090,66 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 7781,50 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 8019,13 грн., а також штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 790,03 грн. (процентна складова).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Після звернення до суду позивачу стало відомо, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а спадкоємцем до майна померлого є його неповнолітній син відповідач по справі ОСОБА_5, в інтересах якого ОСОБА_4 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

З урахуванням обставин справи та посилаючись на вимоги ст. 1282 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 12067,18 грн., з яких заборгованість по кредиту - 8309,18 грн., по відсотках - 3758,00, та судові витрати.

З роз'яснень, які містяться в п.32 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з огляду на положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Суд першої інстанції правомірно визначився ,що обов'язок з відшкодування шкоди (яка в даному випадку для банку виникла внаслідок неповернення відповідачем боргу за кредитним договором) згідно зі ст.1219 ЦК України не є таким, що нерозривно пов'язаний з особою спадкодавця, а тому відповідно до вимог чинного ЦК України з його смертю цей обов'язок не припинився і спадкується його спадкоємцями, тобто є таким, що входить до складу спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

За матеріалами спадкової справи 15.01.2015 року ОСОБА_5 отримано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1, та тогож дня зареєстровано право власності на зазначену квартиру за ОСОБА_5 про що міститься відповідна реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов'язань спадкодавця перед своїм кредитором визначений положеннями ст.1281 ЦК України, відповідно до яких спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право, а не є строком позовної давності.

Разом з тим, положення статті 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15 та в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Суд першої інстанції ,розглянувши справу правомірно визначився ,що в порушення вимог цивільного законодавства позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про повідомлення відповідача ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про майнові вимоги банку одноразовим платежем (згідно ст. 1282 ЦК України).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (ч.2 ст.1282 ЦК України).

Районний суд правильно визначився ,що позивач незважаючи на повідомлені йому судом обставини смерті відповідача ОСОБА_6 своїми процесуальними правами, передбаченим ст.31 ЦПК України щодо зміни предмету або підставу позову, не скористався, намагаючись стягнути заборгованість за кредитним договором зі спадкоємця померлого боржника..

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307,308,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2016 року по цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: