Справа № 462/6480/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

18 травня 2017 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді Ліуша А.І.

при секретарі Трипалюк А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, з участю третьої особи Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання права власності на самочинне будівництво, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, покликаючись на те, що 25 серпня 1959 року ОСОБА_2 придбала будинок АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона успадкувала після смерті ОСОБА_2 12/25 частин даного житлового будинку без врахування самочинного будівництва. ІНФОРМАЦІЯ_2 року вона успадкувала після смерті ОСОБА_3 13/25 частин житлового будинку без врахування самовільного будівництва. В 1995 році відбулась руйнація частини будинку АДРЕСА_2 та було здійснено його реконструкцію. Виконавчим комітетом ЗРА ЛМР №401 від 30 травня 1995 року було погоджено дозвіл на введення його в експлуатацію. У 1999 році даний будинок було визнано аварійним, однак відселення мешканців з будинку не проводилось. З метою недопущення подальшої руйнації та збереження будинку власник будинку здійснила часткову реконструкцію. У 2005 році власники будинку закінчили його реконструкцію та привели його до відповідних технічних вимог придатних для проживання. Висновком про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта та експертним дослідженням щодо визначення технічного стану будинку встановлено готовність реконструйованого будинку до експлуатації та відповідність його вимогам. 06 грудня 2016 року їй відмовлено Департаментом містобудування та архітектури ЛМР в узаконенні житлового будинку, чим позбавлено її в законному порядку оформити право власності на частину будинку, яка піддавалась реконструкції. Просить визнати за нею право власності на самовільно збудоване житло, площею 21,60 кв.м. на АДРЕСА_3 згідно встановлених розмірів технічного паспорту від 17 жовтня 2016 року, зобов'язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції внести відомості про визнання за нею права власності на самовільно збудоване житло, площею 21,60 кв.м. на АДРЕСА_3 до реєстру права власності на нерухоме майно.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Судом встановлено, що 25 серпня 1959 року ОСОБА_2 придбала будинок на АДРЕСА_3, який складався з одного одноповерхового дерев'яного будинку, критого бляхою, двох кімнат, кухні, тамбуру та сараю.

Позивач ОСОБА_1 успадкувала житловий будинок на АДРЕСА_3, площею 60,40 кв.м. без врахування самочинного будівництва, оскільки фактична площа будинку складає 82,00 кв.м.

Відповідно до ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 4 ст 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до п. 1.4 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно з вимогами ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» надання дозволу на будівництво об'єкта містобудування здійснюється виконавчими органами відповідних рад, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

При цьому з урахуванням норм Закону України «Про основи містобудування» та Закону України «Про планування і забудову територій» для вирішення питання про визнання за особою права власності на об'єкт нерухомого майна в тому разі, коли в прийнятті такого об'єкту в експлуатацію відмовлено, обов'язковою умовою є дотримання усіх визначених законом вимог та умов, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Як безспірно встановлено в судовому засіданні, реконструкція будинку АДРЕСА_1 здійснена без належного дозволу на здійснення будівництва, який надається відповідним оганом місцевої ради, без належно затвердженого проекту, щодо дотримання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил необхідних для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Крім того, позивач не надала суду доказів, щодо виконання вимог закону щодо здачі в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що є обов'язковим згідно Закону України «Про основи містобудування», Закону України «Про планування і забудову територій» та Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ від 22 вересня 2004 року №1243.

Також, суд вважає безпідставним покликання позивача та її представника у судовому засіданні на отриманий позитивний висновок про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта, висновок експертного дослідження щодо визначення технічного стану будинку від 23 листопада 2016 року, як на підстави для задоволення позову, оскільки дані документи не затверджені відповідними належними органами та не можуть бути належними та допустимими доказами дотримання при будівництві вказаного самочинного будівництва норм, правил та стандартів.

Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 169, 212, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, з участю третьої особи Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання права власності на самочинне будівництво - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: /підпис/ А.І.Ліуш

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш