Справа № 523/9523/17
Провадження №2/523/3832/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2017 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Суворовський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Чугуївський Міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління у Харківській області про зняття арешту, визнання права власності, -

встановив:

ОСОБА_1, звернувся до суду із зазначеним позовом та просив визнати за ним право власності на автомобіль НОМЕР_1 та зняти арешт з зазначеного транспортного засобу. В обґрунтування вимог, посилається на те, що 07.12.2011 року він виплатив відповідачці обумовлену вартість автомобіля в розмірі 58 400 грн., про що відповідачка особисто написала розписку, крім того, відповідачка передала йому, автомобіль, ключі, технічний паспорт про що було складено відповідний договір купівлі-продажу, та видала довіреність на право користування, управління та розпорядження транспортним засобом. При зверненні до органу з реєстрації транспортних засобів для зняття автомобіля з реєстраційного обліку, йому стало відомо, що постановами державного виконавця, було накладено арешт на майно відповідачки в тому числі і не автомобіль. Таким чином, вважаючи себе власником транспортного засобу, просив позов задовольнити.

Відповідачка вимоги позову визнала в повному обсязі.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, надали до суду письмові заперечення проти вимог позову та клопотання про розгляд справи за відсутності представників.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. 07.12.2011 року ОСОБА_2, передала, а ОСОБА_1, прийняв зазначений автомобіль про що було складено договір купівлі-продажу та розписку про передачу коштів в сумі 58 400 грн., (а.с. 10, 11). Таким чином, сторони вважали, що уклали договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля. Також встановлено, що ОСОБА_2, транспортний засіб з обліку в органах ДАІ (на той час) не знімала. Постановою державного виконавця від 05.12.2013р., 05.05.2014р., 21.11.2014р., 06.02.2017р., на зазначений транспортний засіб було накладено арешти (а.с. 14-15) у зв'язку із примусовим виконанням рішення суду про стягнення боргу з ОСОБА_2

Відповідно до ст. 638 ЦК України угода вважається укладеною якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

В силу ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За діючим (на час виникнення правовідносин) законодавством угоди купівлі-продажу транспортних засобів мають здійснюватися у відповідності до вимог Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, які затверджені Наказом № 3228 від 31.07.2002 року із наступними змінами.

Згідно з цими Правилами, автомобілі можуть бути продані при знятті їх з обліку та відносно яких є відомості експертної установи про відповідність їх ідентифікаційних номерів характеристикам та записам, зазначеним в реєстраційних документах транспортного засобу. Після укладання письмового договору купівлі-продажу, новий власник автомобіля зобов'язаний зареєструвати його органах ДАІ МВС.

Такі вимоги є суттєвими умовами при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля і їх недотримання не дає підстав вважати, що такий правочин відбувся.

Суду не було надано доказів про те, що автомобіль знятий з реєстраційного обліку та його ідентифікаційні номери перевірені експертною установою (експертом).

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що між сторонами не був укладений, відповідно до вимог чинного законодавства, договір купівлі-продажу транспортного засобу, а тому і підстави для визнання за позивачем права власності, за ст. 328 ЦК України, відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_1, про визнання права власності на автомобіль задоволенню не підлягають.

Вимога про зняття арешту з транспортного засобу також не може бути задоволена, оскільки є похідною від вимоги про визнання права власності (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження), в задоволенні якої відмовлено.

Посилання позивача на отримання довіреності, суд до уваги не приймає, оскільки виниклі правовідносини не регулюються Главою 17 ЦК України та на підставі довіреності у представника не створюються, не змінюються і не припиняються цивільні права та обов'язки.

З іншими вимогами позивач до суду не звертався.

На підставі ст.ст. 328, 638 ЦК України ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Суворовський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Чугуївський Міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління у Харківській області про зняття арешту, визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: