Справа № 297/157/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т.В., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегово цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Виконавчий комітет Берегівської міської ради в особі служби у справах дітей, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до ОСОБА_3 про зобовязання останньої не чинити перешкоди в спілкуванні позивача з їх дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановлення часу та місця для спілкування ОСОБА_1 з дитиною з відвідуванням останньою місця проживання свого батька без присутності матері щомісяця в першу та третю суботу з 10 по 19 годину та другу і четверту неділю з 10 по 19 годину.

Позов мотивований тим, що після розірвання шлюбу 16.02.2016 року відповідач почала перешкоджати позивачу в спілкування з їх сином ОСОБА_5, забороняючи приїжджати до сина та не даючи бачитися з дитиною. У зв'язку з наведеним, Рішенням виконкому Берегівської міської ради було встановлено час для спілкування позивача з сином щотижня в суботу або неділю в присутності матері ОСОБА_3 Однак мати продовжувала чинити позивачу перешкоди в реалізації його батьківських прав. У звязку з наведеним, ОСОБА_1 змушений був звернутися до суду. Просить встановити час для спілкування з дитиною без присутності матері, оскільки в її присутності між колишнім подружжям постійно виникають суперечки та сварки, що негативно впливає на дитину, а тому позивач просить встановити час та місце для його спілкування з сином з відвідуванням останнім місця проживання позивача без присутності матері щомісяця в першу та третю суботу з 10-ї години по 19-у годину, та другу і четверту неділю з 10-ї години по 19-у годину.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задоволити. Пояснив, що хоче спілкуватися з сином наодинці, без матері, тому що коли вони разом, то сваряться і при дитині, що негативно на неї впливає. Крім того додав, що оскільки працює адміністратором в готелі, то має можливість проводити вихідні з дитиною або домовитись на роботі про його заміну. Не заперечив, що не має власного житла.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що Сімейний кодекс України гарантує право батьків безперешкодно спілкуватися з дитиною. Оскільки відповідач чинить перешкоди позивачу в його спілкуванні з сином, а при спілкуванні позивача з дитиною в присутності відповідача між сторонами завжди виникають суперечки, просив задоволити позовні вимоги повністю та визначити місце і час для спілкування позивача з дитиною без присутності матері. Вважав, що хвороба дитина не є підставою для необхідності спілкування батька з дитиною тільки в присутності матері.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що їх син хворіє, тому у віці три з половиною роки ще не розмовляє. Вважала таке наслідком постійних сварок з ОСОБА_1 під час шлюбу із-за зловживання останнім алкогольними напоями. Зазначила, що вона не забороняє батькові бачитись з сином і не проти їх зустрічі в будь-який час, але за умови її присутності. Таке пояснила тим, що дитина ще маленька і не розмовляє, а тому не зможе розповісти матері про проведений з батьком час, зокрема чи батько принаймні нагодував його.

Також відповідач ствердила, що ОСОБА_1 продовжує зловживати алкогольними напоями, що також може вплинути на поведінку батька і, як наслідок, на стан дитини під час їх побачення, про що матері також не буде відомо в разі її відсутності під час зустрічей відповідача з сином.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Служби у справах дітей виконавчого комітету Берегівської міської ради ОСОБА_4 в судовому засіданні вважала позов задоволити частково та пояснила, що оскільки дитина хворіє, у віці три з половиною роки ще не розмовляє, хлопчик звик до мами, крім того враховуючи такий вік дитини, вважала, що присутність матері під час зустрічі дитини з батьком є необхідною для нормального емоційного стану дитини. Також додала, що рішення виконкому Берегівської міської ради про надання дозволу батьку ОСОБА_1 на участь у вихованні сина ОСОБА_5 в присутності матері, було прийнято з врахування, в першу чергу, інтересів дитини.

Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які посилалися сторони, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Берегівського районного суду від 16.02.2016 року року, шлюб між сторонами було розірвано.

Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження в серії І-ФМ № 277934 від 31.10.2013 року (а. с. 6). В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з матірю ОСОБА_3

Рішенням виконавчого комітету Берегівської міської ради № 207 від 29.08.2016 року надано дозвіл батькові ОСОБА_1 приймати участь у вихованні сина ОСОБА_5, встановивши спілкування в присутності матері щотижня в суботу або неділю, попередньо узгодивши з матірю час зустрічі з сином (а. с. 7).

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 150 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Стаття 153 СК України гарантує матері, батькові та дитині право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За приписами ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не чинить перешкоди позивачу в спілкуванні з сином та у його вихованні, однак, саме через стан здоровя дитини вважає, що їй необхідно бути присутньою при зустрічах батька з сином.

При вирішення спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суд враховує те, що спілкування дитини з батьками є неодмінним елементом належного розвитку дитини, джерелом її повноцінного виховання. При цьому, суд враховує також рішення виконавчого комітету Берегівської міської ради від 29.08.2016 року, яким надано дозвіл батькові ОСОБА_1 на спілкування з сином в присутності матері, стан здоров'я дитини, а саме те, що дитина не розмовляє і тільки мати розуміє потреби дитини, оскільки така проживає постійно з матірю. У зв'язку з наведеним суд вважає, що слід вважати необхідною присутність матері ОСОБА_3 під час спілкування відповідача ОСОБА_1 з їх сином ОСОБА_5

У зв'язку з наведеним, суд вважає задоволити вимогу про встановлення часу для спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5 частково, а саме встановити такий щомісяця в першу та третю суботу з 12:00 по 19:00 годин, та другу і четверту неділю з 12:00 по 19:00 годин, враховуючи необхідність відпочину та сніданку дитини. При цьому, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні вимоги про встановлення місця для спілкування відповідача з сином за місцем проживання відповідача, оскільки таке може завадити матері бути присутньою під час зустрічей ОСОБА_1 з дитиною. Крім того, суд вважає недоцільним обмежувати дитину в спілкування з батьком тільки за місцем проживання останнього, тоді як за узгодженням сторін таке місце зустрічі може бути будь-яким іншим різноманітним місцем, що позитивно впливатиме на культурний та духовний розвиток дитини. Разом з цим, суд враховує, що позивач ОСОБА_1 не має власного житла.

Керуючись ст. ст. 141, 150, 153, 157, 159, ст. ст. 57-60, 79, 88, 208, 212, 292, 294, 367 ЦПК України,

рішив:

Позов задовольнити частково.

Встановити час для спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця в першу та третю суботу з 12:00 по 19:00 годин, та другу і четверту неділю з 12:00 по 19:00 годин в присутності матері ОСОБА_3, попередньо узгодивши з ОСОБА_3 місце зустрічі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

З повним текстом рішення сторони зможуть ознайомитися 22 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Суддя ОСОБА_6.