АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/2601/2017 Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України», третя особа - Професійна спілка авіакомпанії Міжнародні авіалінії України», про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України», в якому просив поновити його на посаді бортпровідника дирекції обслуговування на борту ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» з 20.02.2016 року та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.02.2016 року до ухвалення рішення суду, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що згідно з наказом від 18.09.2013 р. № 690/п Президента ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» ОСОБА_3 він був прийнятий на посаду бортпровідника дирекції обслуговування на борту ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» з 09.09.2013 року. 19.02.2016 року його звільнено з займаної посади на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП Україна у зв'язку з втратою довір'я, наказ від 16.02.2016 р. № 96/п. Копія наказу про його звільнення йому не видавалася, з матеріалами службової перевірки, які зазначені в наказі як підстава для звільнення, він не був ознайомлений, трудову книжку отримав лише 19.02.2016 року. Підставою для втрати довір'я до позивача, на думку відповідача, був інцидент, що стався в січні 2016 року на борту літака, який здійснював переліт Київ - Тбілісі. Пасажир розрахувався за придбання товару безмитної торгівлі банківською карткою «Діскавері». Позивачем було проведено розрахунок за допомогою платіжного терміналу та отримано чек на суму 1540,00 гривень, який підтверджує, що розрахунок здійснено. Однак, в подальшому з'ясувалося, що грошові кошти з зазначеної банківської карти не були перераховані на рахунок власника товару з технічних причин. У зв'язку з тим, що провести розрахунок за цією карткою було вже неможливо, позивач відшкодував власникові товару грошові кошти у розмірі 1540,00 гривень. Директор дирекції обслуговування на борту ОСОБА_4 15.02.2016 року запропонувала позивачу написати заяву про звільнення за власним бажанням. Після отримання відмови повідомила, що його буде звільнено на підставі втрати до нього довіри. Зазначає, що посилання роботодавця на положення п. 2 ст. 41 КЗпП України, згідно з яким трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу, як підставу для звільнення з займаної посади є незаконним та безпідставним, виходячи з наступного. Товари безмитної торгівлі на борту літаків відповідача належать Товариству з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГУ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД», з яким позивачем укладено цивільно-правовий договір від 17.10.2013 року № 17/10/2013/05, предметом якого є надання позивачем послуг з реалізації товарів Замовника пасажирам на борту літаків авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України». При цьому посадовою інструкцією бортпровідників не передбачено обов'язку бортпровідника безпосереднього обслуговування (прийом, зберігання, транспортування, розподіл, тощо) грошових, товарних або культурних цінностей. Позивач не несе матеріальну відповідальність перед відповідачем, оскільки не отримує від останнього грошові чи матеріальні цінності та не обслуговує їх як працівник. Договір про повну матеріальну відповідальність між позивачем та відповідачем не укладався. Між сторонами існували трудові відносини, тоді як між позивачем та ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» - цивільно-правові. Ці два види правовідносин абсолютно різні за своєю правовою природою та існують незалежно. При цьому цивільні правовідносини не можуть бути підставою для припинення трудових правовідносин.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Позивач не погоджується з висновком суду про те, що йому була достеменно відома процедура утилізації залишків харчування, оскільки в матеріалах справи міститься інформативне повідомлення, яким встановлено таку процедуру, однак, позивач станом на 17.12.2015 року не був ознайомлений з даним порядком. Підпис в таблиці не належить позивачу. Щодо висновку суду, що позивачем було порушено правила проведення операцій з матеріальними цінностями, то позивач вважає, що порушення умов цивільно-правового договору не може бути підставою для припинення трудових правовідносин, крім того, позивач не несе матеріальну відповідальність перед відповідачем, оскільки не отримує від останнього грошові чи матеріальні цінності та не обслуговує їх як працівник у випадку реалізації товарів безмитної торгівлі. Крім того, зазначає, що особа не може нести подвійну відповідальність за одне й те саме правопорушення, а позивач вже поніс відповідальність перед ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД», відшкодувавши останньому понесені збитки. Також протиправним є посилання суду в рішенні на дисциплінарні стягнення, які були застосовані до позивача 30.12.2014 року, оскільки протягом року його не було піддано новому дисциплінарному стягненню.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта та сам апелянт ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив її відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.09.2013 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу в ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на посаду бортпровідника дирекції обслуговування на борту (наказ № 690/п від 18.09.2013).

Звільнений з роботи 19.02.2016 року на підставі п.2 ст.41 КЗпП України у зв'язку з втратою до нього довір'я (наказ 96/п від 16.02.2016).

15.09.2016 року на засіданні виборного органу (профспілкового комітету) Професійної спілки авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України», що відбулося за участю ОСОБА_2 та його представника, було прийнято одноголосне рішення про надання згоди на розірвання трудового договору за п. 2 ст. 41 КЗПП України (втрата довір'я) з бортпровідником дирекції обслуговування на борту ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» ОСОБА_2, що оформлено протоколом від 15.09.2016 п. № 23.

Відповідно до Посадової інструкції бортпровідника дирекції обслуговування на борту, з якою позивача було ознайомлено при прийомі на роботу, головною метою роботи бортпровідника є забезпечення безпеки польотів та високоякісне обслуговування пасажирів МАУ на ПС згідно зі стандартами МАУ, а також організація продажу товарів безмитної торгівлі.

Відповідно до п.2.2.33 на бортпровідника покладено обов'язок укласти з МАУ договір про повну матеріальну відповідальність.

На бортпровідника покладено обов'язки, зокрема, надавати послуги пасажирам відповідно до технології обслуговування. Здійснювати ефективний продаж товарів безмитної торгівлі на борту ПС під час польоту; організовувати роботу щодо обслуговування пасажирів усіма видами обслуговування на борту, запровадженими МАУ, включаючи ефективність продажу товарів безмитної торгівлі, враховуючи належне оформлення супровідної документації на підставі чинних нормативних документів; виконувати вимоги чинних інструкцій, розпоряджень МАУ з обслуговування пасажирів та продажу товарів безмитної торгівлі;

Пунктом 5.9 Інструкції встановлено, що бортпровідник несе відповідальність в тому числі за неправильне, помилкове оформлення рейсової документації, звіту про харчування, зворотних накладних, товарів безмитної торгівлі.

У відповідності до п.3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку МАУ (далі - Правил) працівник зобов'язаний: виконувати своєчасно та у повному обсязі завдання (функціональні обов'язки), забезпечувати належну якість виконуваних робіт; виконувати обов'язки, покладені на нього трудовим договором та посадовою інструкцією; виконувати вимоги, передбачені технологічними документами, не допускаючи браку в роботі.

Згідно п.7.1 Правил працівник несе відповідальність за порушення трудової, технологічної та виробничої дисципліни, у тому числі за невиконання або неналежне виконання з власної вини покладених на нього трудових обов'язків, визначених нормативними документами МАУ та цими Правилами.

5.09.2013 року Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» з ОСОБА_2 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність ( а.с.47)

Згідно з Договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеним 05.09.2013 між відповідачем та позивачем, працівник, який займає посаду бортпровідника чи зайнятий виконанням роботи безпосередньо пов'язаної зі збереженням, продажем (відпуском), перевезенням чи застосуванням в процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження довірених йому МАУ матеріальних цінностей і грошей.

Відповідно до ст.. 41 п.2 Кодексу законів про працю України власник чи уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у разі вчинення працівником винних дій, що дають підставу для втрати до нього довіри з боку власника або уповноваженого ним органу.

Крім того, у Посадовій інструкції зазначено в п.5.1, що трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіри до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.( а.с.15)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач як матеріально відповідальна особа вчинив дії, які давали підставу для втрати до нього довіри з боку роботодавця.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна, оскільки суд неповно встановив обставини справи та прийшов до висновку, який не відповідає обставинам справи, що відповідно до ст.. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Згідно пояснень сторін підставою для втрати довіри до позивача стало зокрема порушення, допущене ним 11.12.2015 р., коли при виконанні рейсу № 373 Київ - Дубаї - Київ, Позивач виконував обов'язки бортпровідника № 3 та на нього було покладено відповідальність за прийом та повернення бортового харчування, що завантажується на борт літака на підставі накладної від компанії-постачальника та приймається відповідальним бортпровідником. При цьому, відповідальний бортпровідник отримує кошти за його реалізацію під час виконання рейсу, а після повернення ПС до базового аеропорту утилізує залишки харчування згідно прийнятої технології та повертає їх компанії-постачальнику на підставі накладної.

Так як бортпровідник є матеріально-відповідальною особою, з якою укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, він несе відповідальність перед Авіакомпанією за збереження, облік та повернення ввірених йому матеріальних цінностей, у даному випадку - бортового харчування та коштів за його реалізацію.

При цьому, позивачем було допущено порушення технології утилізації залишків харчування, якою передбачено, що перед здачею залишків харчування, вони повинні бути приведені у «нетоварний вигляд», зокрема, упаковка десертів має бути розкрита. Вказані дії проводяться з метою запобігти та унеможливити повторне використання залишків бортового харчування.

Про необхідність дотримання вказаної процедури та порядку її вчинення позивача було повідомлено під розпис 03.12.2015 року згідно листа отримання під підпис «Інформаційного повідомлення щодо утилізації непроданого харчування». При цьому, згідно власноручно написаної Позивачем пояснювальної записки від 17.12.2015 року щодо даного інциденту, ним зазначено, що при утилізації платного харчування, все інше, крім десертів, ним зроблено згідно процесу.

При цьому судом встановлено, що бортпровідником ОСОБА_2 збережено і повернуто після польоту матеріальні цінності до авіакомпанії, а саме десерти, тобто втрати товару ним допущено не було, звітність про вказані товари також була виконана належним чином. Та обставина, що десерти не були розпаковані, а були здані в закритому стані, на думку колегії суддів не є підставою для втрати довір'я до працівника, відповідального за збереження, облік та повернення ввірених йому матеріальних цінностей, оскільки ці цінності були збережені та повернуті.

Встановлено, що 17.10.2013 року між позивачем (Виконавець) та ТОВ «БФ ЕНД ГУ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (Замовник) було укладено договір № 17/10/2013/05, предметом якого є надання Виконавцем послуг з реалізації товарів Замовника пасажирам на борту літаків авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України».

Укладення такого договору можливо лише за певних умов: між МАУ та компанією «БФ ЕНД ГУ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» укладений Договір про надання послуг, за яким МАУ реалізує на своїх повітряних суднах (ПС) товари Duty Free, які поставляються компанією «БФ ЕНД ГУ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД»; товари Duty Free на бортах ПС реалізують лише бортпровідники МАУ, з якими в свою чергу укладаються Договори про надання послуг; матеріально-правові відносини, що виникають в процесі виконання обов'язків з продажу товарів Duty Free між бортпровідниками та компанією «БФ ЕНД ГУ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» регулюються укладеними між ними Договорами.

При цьому, трудові відносини, які існують між бортпровідниками та МАУ у процесі виконання своїх обов'язків, у тому числі і реалізації на борту товарів безмитної торгівлі, регламентуються нормами чинного трудового законодавства, внутрішніми нормативними документами Авіакомпанії та Посадовою інструкцією бортпровідника.

11.01.2016 року у дирекцію обслуговування на борту надійшло повідомлення від представників компанії «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» про те, що 09.01.2016 на рейсі № 517 бортпровідник ОСОБА_2 при продажу пасажиру товару Duty Free неналежним чином оформив документи, а саме: на чеку були відсутні підписи продавця та покупця; на сліпі (чеку) не проставлений артикул проданого товару. Вказані порушення при оформленні документів призвели до неможливості отримання компанією «БФ» коштів за проданий товар; що в свою чергу, потягло за собою виникнення заборгованості ОСОБА_2 перед компанією «БФ» у сумі 1540 грн. Свою вину у допущенні вказаного порушення ОСОБА_2 визнав та особисто відшкодував заподіяні компанії «БФ ЕНД ГУ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» матеріальні збитки.

Проаналізувавши та оцінивши всі вищевикладені обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що позивачем були порушені правила купівлі-продажу щодо товарів безмитної торгівлі, однак, як встановлено в судовому засіданні, позивач відшкодував шкоду компанії «БФ ЕНД ГУ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД», проплата за проданий товар під час здійснення польоту не відбулася із технічних причин, хоч чек за проданий товар мав місце, тобто ОСОБА_2 сумлінно діяв при продажу товару, жодних корисливих мотивів з його боку адміністрацією встановлено не було, а тому підстав для втрати до нього довір'я з боку роботодавця не вбачається.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позивач підлягає поновленню на роботі, та його вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню.

Як вбачається із довідки , виданої Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» середньодення заробітна плата ОСОБА_2 становила 338, 49 грн ( а.с.224).

Час вимушеного прогулу з 19 лютого 2016 року по 18 квітня 2017 року становить 313 днів, таким чином середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 313х338,49 = 105 947, 37 грн. без вирахування податків і зборів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Оскільки суд задовольняє вимоги позивача, то з відповідача на користь держави стягує судовий збір у розмірі 1624 грн.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313-315, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 26 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 на посаді бортпровідника дирекції обслуговування на борту ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України».

Стягнути з ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 105 947, 37 грн. без вирахування податків і зборів.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць виконати негайно.

Стягнути з ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на користь держави судовий збір в розмірі 1624 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді :