Справа № 255/5569/14-ц
Провадження № 2-в/242/18/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Капітонова В. І., при секретарі Нарижній О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду із заявою про відновлення втраченого провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми позики, закінченої ухваленням рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 06 червня 2014 року. Заява мотивована тим, що відновлення втраченого судового провадження необхідно для вирішення питання про направлення до суду подання про зміну способу виконання судового рішення.

В судове засідання заявник та його представники не зявилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Заінтересована особа ( відповідач по справі) в судове засідання не зявилася, про причини неявки до суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 402 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 403 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Згідно ст. 407 ЦПК України при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, осіб (їх представників), які брали участь у справі, а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 408 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників цивільного процесу з утраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з утраченого провадження.

З змісту заяви про відновлення втраченого провадження вбачається, що в провадженні Ворошиловського районного суду м. Донецька знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми позики.

Відповідно до довідки Селидівського міського суду Донецької області № 28/255/5569/14-ц від 03 квітня 2017 року, цивільну справу № 255/5569/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми позики , яка перебувала в провадженні Ворошиловського районного суду м. Донецька, до Селидівського міського суду Донецької області, не передано.

Відповідно до бази даних Ворошиловського районного суду м. Донецька, по справі № 255/5569/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми позики було ухвалено рішення 06 червня 2014 року, яке набрало чинності 17 червня 2014 року.

При вирішенні питання про відновлення втраченого судового провадження судом були досліджені надані сторонами документи, а саме: копія позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів від 25 квітня 2014 року, копія ухвали про відкриття провадження у справі, закінчення підготовки та призначення справи до розгляду від 30 квітня 2014 року, копія заяви про зменшення розміру позовних вимог, копія рішення Ворошиловського районного суду від 06 червня 2014 року, а також виконавчого листа, виданого 02 липня2014 року на підставі вказаного рішення.

Інших документів, які містилися в матеріалах справи, сторони суду не надали.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по справі № 255/5569/14-ц підлягає частковому задоволенню, а саме в частині ухвали про відкриття провадження у справі, закінчення підготовки та призначення справи до розгляду від 30 квітня 2014 року, та рішення Ворошиловського районного суду від 06 червня 2014 року.

Суд не приймає до уваги копію ухвали про забезпечення позову, наданої з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки із даного документу неможливо встановити осіб, які є учасниками по справі.

Щодо наданої до суду копії виконавчого листа, суд вважає за необхідне розяснити заявнику, що він має право звернутись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у звязку із його втратою відповідно до ст. 370 ЦПК України.

Крім того, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у відновленні втраченого провадження в частині наданих копії позовної заяви та заяви про зменшення позовних вимог, оскільки надані копії не містять відміток про прийняття оригіналів вказаних документів судом.

Керуючись ст.ст.209, 212- 215, 402-409 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження - задовольнити частково.

Відновити втрачене судове провадження в частині ухвали про відкриття провадження у справі, закінчення підготовки та призначення справи до розгляду від 30 квітня 2014 року, та рішення Ворошиловського районного суду від 06 червня 2014 року.

Встановити повний зміст відновлених наступних документів:

Ухвали про відкриття провадження у справі, закінчення підготовки та призначення справи до розгляду від 30 квітня 2014 року:

«255/5569/14-ц

№ 2/255/1424/2014

УХВАЛА

ПРО ВІДКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ, ЗАКІНЧЕННЯ ПІДГОТОВКИ

ОСОБА_4 СПРАВИ ДО РОЗГЛЯДУ

30 квітня 2014 року суддя Ворошиловського районного суду м. Донецька Цукуров В.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Ворошиловського районного суду м. Донецька надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Заяву надано з дотриманням вимог ст.ст. 118, 119 ЦПК України.

По справі проведені всі необхідні підготовчі дії, що є достатнім для розгляду у судовому засіданні.

Керуючись ст. 122 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Розгляд справи у відкритому судовому засіданні Ворошиловського районного суду м. Донецька призначити на 14 год. 30 хв. 22 травня 2014 року.

Зобов'язати відповідача в строк до 22 травня 2014 року надати свої письмові пояснення або заперечення проти позову, докази, якими вони обґрунтовуються.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду, у разі недотримання правил підсудності, може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Ворошиловський районний суд м.Донецька протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька В.П. Цукуров »

рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від06 червня 2014 року:

«255/5569/14-ц

№2/255/1424/2014

РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2014 року Ворошиловський районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді - Цукурова В.П.,

при секретарі - Губаль В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми позики, посилаючись на наступне.

01 квітня 2011 року позивач передав у позику відповідачці 13 312 000,00 гривень, про що вона власноручно написала розписку. ОСОБА_3 зобов'язалася повернути позивачу таку ж суму грошових коштів 01 травня 2013 року.

Станом на 25 квітня 2014 року ОСОБА_3 суму позики не повернула і має перед позивачем заборгованість у сумі 13 312 000,00 гривень.

Подавши заяву про зменшення позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість з повернення позики у сумі 9 000 000,00 гривень, судовий збір у розмірі 3 654,00 гривень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Просила позов задовольнити згідно уточнених позовних вимог.

Представник відповідачки позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення у справі. При цьому, не оспорював того факту, що розписка була написана власноручно відповідачко. Зазначив, що фактично коштів відповідачка не отримувала, а позивач змусив її написати цю розписку. Проте, до правоохоронних органів з цього приводу відповідачка не зверталась. Також пояснив, що відповідачка дійсно має певні фінансові стосунки з позивачем. Вона працює головою наглядової ради ПрАТ «Танаис», основним видом діяльності якого є видобування корисних копалин (кар'єр), тому періодично їй потрібні грошові кошти для початку роботи вказаного підприємства, в тому числі для отримання дозволів, ліцензій тощо. У задоволенні позову просив відмовити повністю.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку про необхідність повністю задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

Між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, за яким відповідач взяв в борг у позивачки суму грошей у розмірі 13 312 000,00 гривень.

На підтвердження укладання договору, 01 квітня 2011 року відповідачка надала позивачу розписку, підписану власноручно, відповідно до якої вона зобов'язується повернути грошові кошти у строк до 01 травня 2013 року (оригінал - а.с. 14).

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як в десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором.

При цьому, суд не приймає до уваги письмові пояснення відповідачки відносно того, що вищевказана розписка надавалась нею на підтвердження заборгованості за нарахованими відсотками за користування позикою за договором про грошову позику від 08.05.2008 року.

Так, відповідачкою не надано суду належних та допустимих в розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України доказів того, що вона не отримувала грошові кошти за вищевказаною розпискою від 01.04.2011 року, а також того, що зазначена розписка свідчить про зобов'язання повернення боргу за іншим договором позики, оскільки такі доводи спростовуються змістом самої розписки.

Крім того, як у судовому засіданні представником відповідачки, так і у письмових запереченнях, відповідачкою підтверджено факт надання нею особисто розписки від 01.04.2014 року.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором.

Так, договір позики передбачав повернення грошей ОСОБА_301 травня 2013 року, але гроші у встановлений час повернуті відповідачкою не були.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3про стягнення суми позики в межах заявлених позивачем позовних вимог та стягнути з відповідачки на користь позивача суму позики у розмірі 9 000 000 (дев'ять мільйонів) гривень 00 копійок.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_3на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 654,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Справу розглянуто в межах заявлених позивачем позовних вимог з урахуванням обраного ним способу захисту права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 629, 1046, 1047, 1049 ЦПК України, ст.ст. 11, 58-61, 88 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми позики - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІН НОМЕР_2, суму позики у розмірі 9 000 000,00 гривень, судовий збір у розмірі 3 654,00 гривень, а всього стягнути 9 003 654 (дев'ять мільйонів три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано через Ворошиловський районний суд м.Донецька до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення надруковано у нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

судум. ОСОБА_7 Цукуров»

В задоволенні решти вимог відмовити.

Розяснити заявнику, що він має право звернутись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у звязку із його втратою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а в разі відсутності у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. І. Капітонов