Справа № 482/2215/15-ц
Провадження № 2/482/746/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року м.Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючого - судді Баранкевич В.О.

секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

за участю представника позивача за первісним позовом та представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2,

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса справу за первісним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6 про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння та відшкодування збитків, визнання договору оренди землі від 19.09.2006 року незаконним та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач за первісним позовом ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6 про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння та відшкодування збитків, визнання договору оренди землі від 19.09.2006 року незаконним, в якому вказав, щов Новоодеській державній нотаріальні конторі було заведено Спадкову справу № 31/2015, у зв'язку з відкриттям спадщини спадкодавця ОСОБА_7 (ідн.номер НОМЕР_1), яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_7 склала 19.11.2012 року заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в Реєстрі за № 1263, на користь ОСОБА_5, в якому заповіла йому належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,7495 га, що розташована у межах територію Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0055 за даними з ОСОБА_1 з Держаного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ-480 НОМЕР_2, виданого відділом Держземагенства у Новоодеському районі Миколаївської області від 13 листопада 2015 року.

Дана земельна ділянка сільськогосподарського призначення одержана із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Бузький» Новоодеського району Миколаївської області, проект якої складений згідно Рішення № 5 Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 27.10.2001 року «Про складання Проекту організації земельних ділянок (паїв) громадян (власників сертифікатів).

01 грудня 2015 року державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 на вказану земельну ділянку ОСОБА_5 видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НАН 852978, зареєстрованого в реєстрі за №1-1333.

Проте, згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як наслідок, вищезазначене свідчить про те, що позивач, як спадкоємець за заповітом, має право власності на вказану земельну ділянку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Утримання належного ОСОБА_5 майна ОСОБА_3 мотивує нібито наявністю у нього Договору оренди землі від 18 вересня 2006 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, зареєстрованого у Новоодеському відділі Миколаївської філії «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01 листопада 2006 року.

Позивач вважає, що вищевказаний Договір є незаконним з наступних підстав. Так, в Договорі оренди землі зазначені договірні відносини на земельні ділянку сільськогосподарського призначення, а саме Держаний акт серії Ш-МК № 039225, виданий 23 березня 2002 року, реєстраційний номер №228, дата реєстрації 23 березня 2002 року, проте в Додатках до Договору прикріплений інший Державний акт серії Ш-МК № 039249 на земельну ділянку загальною площею 6,75 га (кадастровий номер :02:000:0055, на який же складений ОСОБА_4 приймання-передачі земельної ділянки від 18 вересня 2006 року.

Зокрема, в реквізитах Договору оренду землі зазначені ідентифікаційний код невстановленої особи за № НОМЕР_3, замість ОСОБА_7. Так, в наданій копії Договору оренди землі працівниками Держземагенства був коректором замальований справжній ідентифікаційний код.

Претензії позивача, викладені в письмовій формі, ОСОБА_3 через пошту не приймає та листи повертаються без вручення адресату. Оригінал договору оренди, нібито наявний у нього, ОСОБА_3 не надає для ознайомлення.

В 2015 році вказана земельна ділянка (пай) був засіяний насінням соняшнику ОСОБА_3, про що свідчить ОСОБА_4 огляду земельної ділянки від серпня 2015 року.

ОСОБА_6 та свідки стверджують, що нібито грошові кошти за користування даною земельною ділянкою ОСОБА_3 сплачує ОСОБА_6

ОСОБА_10 є законним власником даної земельної ділянки, а тому договірні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 є нікчемними та протизаконними.

З моменту відкриття спадщини ОСОБА_5 не може володіти, розпоряджатися та користуватися належним йому майном, оскільки вищевказані особи здійснюють протизаконні дії, перешкоджаючи позивачу здійснювати обробку земельної ділянки, посів та збір врожаю, у зв'язку з чим позивач поніс збитки та упущену вигоду.

Згідно Довідки Головного управління статистики у Миколаївській області «Про надання статистичної інформації» від 22 вересня 2015 року №564/07-19 на б/н від 22.09.2015 року, в якій повідомляється, що середня урожайність соняшнику на зерно (у початково оприбуткованій вазі) у сільськогосподарських підприємствах Новоодеського району на 1 вересня 2015 року становила 31,8 ц з 1 га зібраної площі. Інформація наведена за даними форми державного статистичного спостереження № 37-сг (місячна) «Сівба та збирання врожаю сільськогосподарських культур, проведення інших польових робіт на 01 вересня 2015 року».

Відповідно до Інформаційно-цінової довідки від 18.09.2015 року № 26-128 Торгово-промислової палати Миколаївської області зазначено орієнтовний рівень цін внутрішнього ринку України станом на 14.09.2015 року на насіння соняшнику - 7700,00 -8250,00 грн. за 1 тонну.

Враховуючи той факт, що розмір земельної ділянки становить 6,7495 га х 31,8 ц (з 1 га середня врожайність) = 21 т.463 кг х 8250,00 грн./тонну, що становить 177 069,00 грн. неотриманого прибутку.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України та ст. 18 Закону України "Про оренду землі" є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Частиною другою ст.15 Закону України «Про оренду землі» установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Отже, відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», зокрема умов збереження стану об'єкта оренди, є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. і ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Така ж правова позиція викладена і висновках та Постановах Верховного Суду України, зокрема, в Постанові від 18 липня 2012 року по справі №6-77цс12.

У звязку з наведеним позивач просив суд: 1) визнати недійсним Договір оренди землі від 18 вересня 2006 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, зареєстрований у Новоодеському відділі Миколаївської філії «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01 листопада 2006 року; 2) зобовязати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_5 з чужого незаконною володіння земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,7495 га, що розташована у межах територію Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0055 за даними з ОСОБА_1 з Держаного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ-480 НОМЕР_2, виданого відділом Держземагенства у Новоодеському районі Миколаївської області від 13 листопада 2015 року із складенням ОСОБА_4 приймання-передачі; 3) стягнути на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 177 069,00 грн. (сто сімдесят сім тисяч шістдесят дев'ять грн. 00 коп.); 4) стягнути на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_3 судові витрати, в тому числі сплати судового збору згідно квитанції, наявної в матеріалах справи.

В судовому засіданні ОСОБА_3 подав зустрічну позовну заяву, в якій вказав, що упровадженні Новоодеського районного суду Миколаївської області заходиться цивільна справа №482/2215/15-ц про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та відшкодування збитків, визнання договору оренди землі незаконним від 18.09.2006 р за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3.

Відповідно до статті ст.123 ЦПК України, відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

ОСОБА_3 має самостійні вимоги щодо стягнення грошових коштів до ОСОБА_5, є взаємопов'язані, виникають з одних правовідносин, які можуть зараховуватися з вимогами первісного позову.

ОСОБА_3 користуючись своїм правом передбаченим ч.1 ст.123 ЦПК України пред'являє зустрічний позов та викладає його у наступному вигляді.

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 18 вересня 2006 року, зареєстрований у Новоодеському відділі Миколаївської філії «Центр ДЗК при Державному Комітету України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01 листопада 2006 року.

Відповідно до п.11 зазначеного договору орендна плата вноситься у такі строки: один раз на рік до 20 числа першого за звітним роком місяця.

20.06.2012 року ОСОБА_7 отримала від ОСОБА_3 у якості передоплати наперед по орендній платі з використання вказаної земельної ділянки 30000 тисяч гривень.

Сторони домовились, що пролонгують дію договору на тих же умовах після закінчення строку його дії з врахуванням тієї суму, що була вже отримана ОСОБА_7, наперед.

На виконання вказаного договору була нарахована наступна орендна плата: за 2012 рік - 3750 гривень, за 2013 рік - 3750 гривень, за 2014 рік - 3750 гривень, за 2015 рік - 4760 гривень, усього на суму 16010 гривень.

Таким чином надмірно сплачена орендна плата становить 13 990 гривень.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 01.12.2015 року за р № 1-1333 ОСОБА_12 є спадкоємцем ОСОБА_7.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином до ОСОБА_5 перейшли всі обов'язки, що не припинилися у зв'язку зі смертю ОСОБА_7.

Так як ОСОБА_5 заперечує можливість продовження дії договору, і відповідно наявність підстав для виплати орендної плати відпала, то відповідно 13990 гривень набуті ОСОБА_7 без належної правової підстави.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч.3 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Відповідно до ч.2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку, що додається до цього позову відсотки за використання коштів становлять 1578,76 гривень, збитки від інфляції становлять 11 218,84 гривень. На підставі викладеного ОСОБА_3 просить суд: 1. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 26 787,6 (двадцять шість тисяч сімсот вісімдесят сім) грн., з них 13990 гривень безпідставно отриманих коштів, 11218,84 гривень збитків від інфляції, 1578,76 гривень відсотків за використання чужих коштів. 2. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом первісний позов підтримала в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечила, зустрічні позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Просила первісний позов задовольнити в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом та його представник в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі просили йог задовольнити.

Судом встановлено, що 18.09.2006 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області площею 6,75 га, який був зареєстрований у Новоодеському відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах» 01.11.2006 року за № 90.

17.09.2014 року ОСОБА_7 померла. Спадкоємцем вказаної земельної ділянки є ОСОБА_5, позивач за первісним позовом.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі", яка діяла на момент укладання договору 18.09.2006 року, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В момент укладення договору оренди землі 18.09.2006 року між ОСОБА_7, спадкоємцем якої є ОСОБА_5, та відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3 Закон України «Про оренду землі» не передбачав внесення відомостей про кадастровий номер земельної ділянки в договір, а тому не може бути підставою визнання договору недійсним. Судом встановлено, що договір мав всі істотні умови, які необхідні були для укладення вказаного договору станом на 18.09.2006 року. Крім того, виправлення та дописки, які зроблено в договорі оренди землі, згідно відповіді начальника відділу Держгеокадастру у Новоодеському районі від 20.10.2016 року свідчать про шифри агровиробничих груп ґрунтів з відповідними площами.

Посилання ОСОБА_5 на те, що згідно з вимогами ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі судом до уваги не може бути прийнято, так як в судовому засіданні не встановлено, що волевиявлення ОСОБА_7 при укладенні договору оренди землі між нею та ОСОБА_3 не було вільним та не відповідало її внутрішній волі. Крім того судом не встановлено, що сама ОСОБА_7 будь-коли зверталася до суду або інших установ з такою заявою.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання недійсним Договору оренди землі від 18 вересня 2006 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, зареєстрованого у Новоодеському відділі Миколаївської філії «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01 листопада 2006 року задоволенню не підлягають.

Так як судом встановлено, що ОСОБА_3 користувався вказаною земельною ділянкою на законних підставах, то позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 щодо зобовязання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_5 з чужого незаконною володіння земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,7495 га, що розташована у межах територію Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0055 за даними з ОСОБА_1 з Держаного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ-480 НОМЕР_2, виданого відділом Держземагенства у Новоодеському районі Миколаївської області від 13 листопада 2015 року із складенням ОСОБА_4 приймання-передачі; стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 177 069,00 грн. (сто сімдесят сім тисяч шістдесят дев'ять грн. 00 коп.) та стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_3 судові витрати, в тому числі сплати судового збору згідно квитанції, наявної в матеріалах справи також задоволенню не підлягають.

Щодо зустрічного позову, то судом встановлено, що ОСОБА_7 надала ОСОБА_3 розписку про те, що вона отримала від ОСОБА_3 в присутності дітей ОСОБА_13, ОСОБА_6 свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15 кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч). З тексту вказаної розписки не вбачається на яких правових підставах ОСОБА_7 отримувала вказані кошти, не вказано в якій грошовій одиниці вказані кошти були їй передані.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян (тобто на суму більше 340 грн.) належить вчиняти у письмовій формі. Крім того відповідно до ч.1 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, але якщо одна сторона заперечує факт вчинення правочину, то здійснення його може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду в таких випадках не може ґрунтуватися на свідченнях свідків, тому суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_14 та ОСОБА_15 З представленої ОСОБА_3 суду розписки не вбачається, що ОСОБА_7 отримувала від ОСОБА_3 грошові кошти саме за оренду земельної ділянки. За таких обставин зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

За таких обставин, керуючись ст.ст.10, 11, 60,179, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про визнання недійсним Договору оренди землі від 18 вересня 2006 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, зареєстрованого у Новоодеському відділі Миколаївської філії «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01 листопада 2006 року; зобовязання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_5 з чужого незаконною володіння земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,7495 га, що розташована у межах території Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0055 за даними з ОСОБА_1 з Держаного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ-480 НОМЕР_2, виданого відділом Держземагенства у Новоодеському районі Миколаївської області від 13 листопада 2015 року із складенням ОСОБА_4 приймання-передачі; стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 177 069,00 грн. (сто сімдесят сім тисяч шістдесят дев'ять грн. 00 коп.); стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_3 судових витрат, в тому числі сплати судового збору згідно квитанції, наявної в матеріалах справи в повному обсязі.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 26 787,6 (двадцять шість тисяч сімсот вісімдесят сім) грн., з них 13990 гривень безпідставно отриманих коштів, 11218,84 гривень збитків від інфляції, 1578,76 гривень відсотків за використання чужих коштів та стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судових витрати в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий :