Справа № 236/267/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Біланової Н.В.

за участю секретаря - Снігирьової О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лиман за участю заявника ОСОБА_1, свідка ОСОБА_2, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

08.02.2017 року заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою про встановлення факту народження дитини.

В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав повністю. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що з 17.01.2015 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області 17.01.2015 року. Обидва вони являються громадянами України, заявник зареєстрованй у ІНФОРМАЦІЯ_2. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції були вимушені виїхати до м.Євпаторія Автономної республіки Крим, де народилася донька ОСОБА_3. Реєстрація народження дитини проведена Євпаторійським міським відділом актів цивільного стану 07.10.2015 року, № 1126. На теперішній час сім'я проживає в Україні за адресою : АДРЕСА_1. 02.02.2017 року заявник звернувся до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за місцем свого проживання із заявою про реєстрацію народження дитини, на яку отримав відмову у зв'язку з відсутністю необхідних документів. Тому просить встановити факт народження ОСОБА_2, у м. Євпаторія, Автономна республіка Крим, Україна, дитини жіночої статі ОСОБА_3.

Представник заінтересованої особи - Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про час та місце розгляду справи був попереджений у законний спосіб, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, рішення просив ухвалити на розсуд суду.

За клопотанням заявника на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у відсутності представника заінтересованої особи.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила той факт, що заявник та вона являються громадянами України, перебувають у зареєстрованому шлюбі. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції на Сході України сім'я переїхала до м.Єпаторія, АРК, де вона народила другу спільну дитину ОСОБА_3. Дитина народилася в Євпоторійському пологовому будинку, близько 17 години 25 хвилин. Після народження дитини подружжя разом з новонародженою дитиною виїхало до м.Лиман Донецької області, де проживає разом з нею.

Вислухавши пояснення заявника, свідка, перевіривши надані ним докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який народився у м. Лиман Донецької області, являється громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії ТТ № 367844, виданого Лиманським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області 01.02.2017 року (а.с.4). Дружина заявника, ОСОБА_2, народился 12.11.1992 року в м.Джизак Джизакської області, Узбекистан, являється громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії ВТ № 132258, виданого Краснолиманським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області 17.01.2015 року (а.с.5). 17.01.2015 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, було укладено шлюб, який зареєстровано за № 06 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6).

Перебуваючи на окупованій території України в м.Євпаторія, АРК, 15 вересня 2015 року о 17 годині 25 хвилин у Євпаторійському пологовому будинку, який також знаходиться на тимчасово окупованій території України, ОСОБА_2, народила дитину жіночої статі, народження якої було зареєстровано 07 жовтня 2015 року Євпаторійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим та видано свідоцтво про народження серії 1-АЯ № 618602 (а.с7).

Після народження дитини заявник, свідок ОСОБА_2 та дитина виїхали до м. Лиман Донецької області. На підтвердження позовних вимог заявником в судовому засіданні також надані фотографії, на яких зображена дружина ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_3 (а.с.18).

02.02.2017 року заявник звернувся до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області з заявою про реєстрацію народження дитини, але в цей же день в такій йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують факт народження дитини (а.с.10).

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

Статтею 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Вказані реєстраційні відомості підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Така реєстрація проводиться відповідно до закону.

Частиною 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку ( 9-2013-п ), визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини.

За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом ДРАЦС факту народження. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ст. 257 ЦПК України).

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

Особливий характер справ, які розглядаються в порядку окремого провадження зумовлює певні особливості процесу доказування, зокрема, відсутність змагальності в справі, оскільки сторонами в процесі є лише заявник та заінтересовані особи, активну позицію суду в процесі доказування, який за власним розсудом, з метою всебічного зясування обставин справи, може витребувати докази.

Так, згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 235 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до розяснень, наданих в п.п. 1, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Суд встановлює факт народження дитини за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Так, згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією.

Як передбачено ст.7Закону України "Про громадянство України», особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Частиною 1 ст.122 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя . Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини

Згідно зі ст.144 ч.1 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Оскільки батьки дитини в момент її народження проживали на окупованій території, де не діють органи реєстрації актів цивільного стану держави Україна, заявник ОСОБА_1 не має можливості зареєструвати народження дружиною дитини за місцем постійного проживання.

Тому суд вважає, що для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди.

Разом з тим, відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016 & 142).

«Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, & 142).

Відповідно до ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити, встановивши факт народження його дружиною дитини, що в подальшому буде підставою для державної реєстрації акту про народження дитини та надасть відповідні гарантії як дитині.

Також на підставі п.8 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 256-259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини задовольнити повністю.

Встановити факт народження 15 вересня 2015 року в м. Євпаторія, Автономна республіка Крим, Україна, громадянкою України ОСОБА_2, 12 листапада ІНФОРМАЦІЯ_4, дитини жіночої статі ОСОБА_3.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у випадку подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано - після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя -