Справа № 724/128/17
Провадження № 2/724/264/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Гураль Л.Л.
секретаря: Рижак П.С.
за участю сторін:
позивача: ОСОБА_1
представника позивача: ОСОБА_2
відповідача: ОСОБА_3
представника відповідача: Костенчук О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання, -
В С Т А Н О В И В:
25.01.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання, в якій посилається на те, що з 1 вересня 2016 року дочка навчається на першому курсі денного відділення медичного коледжу Буковинського державного медичного університету. Термін навчання закінчується 01 липня 2019 року. Навчання платне. Загальна вартість за весь строк навчання становить 27600 гривень, за один навчальний рік необхідно сплачувати 9200 гривень. З початку навчання оплату проводила мати, батько ОСОБА_3 жодного разу не допоміг їй матеріально.

Зазначила, що іншого джерела доходу не має, знаходиться на повному утриманні матері і потребує матеріальної допомоги. Відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, працює та отримує грошові кошти, а тому зобов`язаний та має можливість утримувати її. Тому підтримуючи все вищевикладене просить суд винести рішення, яким стягувати з відповідача по справі ОСОБА_3 , аліменти на її користь в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень на місяць, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, вважає їх правомірними та обґрунтованими поданими доказами.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні та у відзиві на позов позовні вимоги не визнає, вказує на неможливість надавати допомогу доньці на навчання з наступних підстав. Відповідач є учасником АТО, а тому його доньці передбачено надання льгот для здобуття вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах. Однак позивач не скористалася даною можливістю, у зв`язку з чим їхня донька вступила до коледжу «Буковинського державного медичного університету. Крім того, договір №101/14 сен. від 01.09.2016р. про підготовку фахівця був укладений з ОСОБА_5 , цивільним чоловіком позивача, а тому на думку відповідача, саме ОСОБА_5 взяв на себе обов`язок щодо оплати освітніх послуг. Також відповідач звертає увагу суду, що договір оренди квартири від 15.08.2016р. теж укладений з ОСОБА_5 , який не містить в собі вказівки, що в цій квартирі проживає дочка ОСОБА_4 . При цьому відповідач стверджує, що доньки ОСОБА_5 також навчаються та проживають в м. Чернівці, тому відповідач робить висновок, що квартиру ОСОБА_5 орендує для своїх доньок.

Додатково відповідач вказує на вкрай скрутне матеріальне становище, він ніде не працює, перебував у зоні АТО та є учасником бойових дій, довго проходив курс лікування, часто хворіє і потребує подальшого лікування, що позбавляє можливості влаштуватися на роботу та отримувати дохід. На даний час перебуває на утриманні своїх непрацездатних батьків, власного житла та земельних ділянок не має.

Особливу увагу звертає на стан здоров`я платника аліментів, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками.

Разом з цим, відповідач стверджує, що матеріальний стан позивача (одержувача аліментів) значно кращий, хоча дружина ніде офіційно не працює, однак має в наявності земельний пай в розмірі 0,91 га, для ведення товарного господарства.

Враховуючи вищенаведене просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріальне становище сторін у справі та інші істотні обставини суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , згідно копії паспорта, серії НОМЕР_1 від 20 лютого 2015 року (а.с.3),

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, ОСОБА_3 розірвав шлюб з ОСОБА_1 15.04.2015 року (а.с.7).

Відповідно до довідок № 3498 від 28.12.2016 року, №750 від 05.04.2017р., виданих ОСОБА_4 Буковинським державним медичним університетом, у тому що ОСОБА_4 є студенткою 1 курсу 2016/17 навчального року Коледжу БДМУ та навчається на денній формі навчання за контрактом за спеціальністю «223- медсестринство» з 01.09.2016 р. по 31.08.2017 р (а.с.10, 65).

Зі змісту довідки №77 від 16.01.2017р., виданої виконкомом Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та проживає в с. Ширівці Хотинського району Чернівецької області. На її утриманні знаходиться донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається в Чернівецькому коледжі БДМУ (а.с. 64).

01.09.2016р. між Вищим державним навчальним закладом України «Буковинський державний медичний університет» та ОСОБА_5 був укладений договір про підготовку фахівця з неповною вищою медичною освітою №101/14 сен, відповідно до умов якого університет зобов`язався надати освітню послугу, на рівні стандартів вищої освіти, зарахувати ОСОБА_4 студентом 1-го курсу коледжу.

Відповідно до п.5.2. договору про підготовку фахівця з неповною вищою медичною освітою № 101/14 сен від 01.09.2016 року вартість за весь строк навчання складає 27600,00 грн., а за навчальний рік - 9200 гривень. Договір є чинним до «01» липня 2019 року. (а.с. 20).

Судом встановлено, що 15.09.2016р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був укладений договір оренди квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Розмір орендної плати складає 700 гривень за місяць (а.с. 21).

Як встановлено судом, відповідач добросовісно сплачував аліменти на утримання неповнолітньої доньки, і станом на 15.03.2017р. виконавчих проваджень про стягнення аліментів з ОСОБА_3 у відділі не перебуває, що підтверджується довідкою Хотинського районного відділу державної виконавчої служби від 16.03.2017р. №1230/14-13-37 (а.с.50).

Так, згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

На відміну від правовідносин щодо сплати аліментів до досягнення дитиною повноліття, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру допомоги слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, згідно з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до вищенаведеного спроможність надавати матеріальну допомогу є предметом доказування, а обов`язковою умовою надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання ними матеріальної допомоги.

Так, на підставі ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З наявних в матеріалах справи довідок Луганського прикордонного загону військової частини НОМЕР_2 від 19.03.2015р., від 31.07.2015р., від 03.04.2015р. (а.с.37, 38, 39) вбачається, що ОСОБА_3 дійсно проходив службу у військовій частин НОМЕР_2 з 10.10.2014р.

Судом встановлено, що відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 30.04.2015р. (а.с. 36).

Крім того, зі змісту довідки №674 від 02.12.2014р., виданої Центральним клінічним госпіталем Державної прикордонної служби України вбачається, що ОСОБА_3 отримав травму та потребує відпустки за станом здоров`я. Стан після травми: закритого косого перелому діалізу проксимальної фаланги V-го пальця правої кисті зі зміщенням та проведеного консервативного лікування (закритої репозиції та іммобілізації) з тимчасовим порушенням функції правої верхньої кінцівки. Захворювання пов`язане з проходженням військової служби ( а.с. 42).

Також відповідно до виписки №415/40/111 від 07.02.2017р. відповідач знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні Хотинськрої ЦРЛ з 20.01.2017р. по 07.02.2017р. (а.с.44). Згідно з довідкою Хотинської ЦРЛ від 10.03.2017р. відповідач потребує постійного медикаментозного лікування (а.с. 45).

Відповідно до довідки Владичанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 15.03.2017р., на протязі 2016 року та січня - лютого 2017 року відповідач звертався за медичною допомогою та для проведення обстеження (а.с.46), а також був направлений в санаторій «Золота нива» Одеської області для проходження лікування та реабілітації (а.с. 47).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , зареєстрований та проживає в с. Владична Хотинського району Чернівецької області. Проживає в господарстві своїх батьків, не працює, майна у приватній власності не має, земельною ділянкою не володіє, про що свідчить довідка видана виконкомом Шировецької сільської ради №413 від 13.03.2017р. (а.с. 33).

Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів від 14.03.2017р. вбачається відсутність у відповідача доходів за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. (а.с. 34).

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 перебував на обліку як безробітний в Хотинському РЦЗ з 06.08.2015р. по 25.10.2016р., що підтверджується довідкою №786 від 10.03.2017р. (а.с. 35).

З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, матеріального становища відповідача, який не працює, є учасником АТО, не отримує ніякого доходу, враховуючи, що відповідач заперечує, щодо можливості сплачувати аліменти на навчання доньки ОСОБА_4 , суд прийшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

При цьому судом враховується, що позивачем не доведено видатки на оренду житла доньки, оскільки зі змісту договору оренди квартири від 15.08.2016р. не вбачається, що саме донька ОСОБА_4 орендує та проживає в цій квартирі, за яку сплачує орендну плату.

Крім цього, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 згідно копії посвідчення № НОМЕР_3 , виданого 30.04.2015 року Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України (а.с.36), має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Постановою КМУ від 23.11.2016 року №975 затверджені Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти.

Згідно п.1 вказаного нормативно-правового акту, ці Порядок та умови визначають механізм надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, які навчаються у державних або комунальних професійно-технічних, вищих навчальних закладах, на період здобуття професійно-технічної, вищої освіти, але не довше, ніж до досягнення ними 23 років, зокрема дітям осіб, визнаних учасниками бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вказаною постановою (п.4) встановлені певні соціальні пільги дітям осіб, визнаних учасниками бойових дій, а саме:

повної оплати за навчання для здобуття професійно-технічної та вищої освіти за певним освітньо-кваліфікаційним рівнем (рівнем вищої освіти) за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів - у разі зарахування на місця державного (регіонального) замовлення відповідно до умов та правил прийому;

першочергового переведення на навчання на місця державного (регіонального) замовлення у державних (комунальних) вищих навчальних закладах, що одержані за рахунок перерозподілу вищим навчальним закладом або відповідним державним замовником обсягів державного (регіонального) замовлення, студентів, зарахованих відповідно до умов та правил прийому згідно з угодами, укладеними між навчальним закладом та фізичною або юридичною особою;

соціальної стипендії;

безоплатного забезпечення підручниками;

безоплатного доступу до Інтернету, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах;

безоплатного проживання в учнівських гуртожитках - для учнів професійно-технічних навчальних закладів, проживання у студентських гуртожитках з пільговою оплатою у розмірі, визначеному вищим навчальним закладом в установленому законодавством порядку, - для студентів вищих навчальних закладів, курсантів невійськових вищих навчальних закладів.

У зв`язку з чим заслуговують на увагу доводи представника відповідача в частині розповсюдження вищевказаної постанови КМУ на ОСОБА_4 , як на доньку учасника бойових дій, що звільняє її від певних витрат у зв`язку з навчанням.

Позивач та її представник в судовому засіданні не обґрунтували, чому ОСОБА_4 не користується наданими їй соціальними пільгами дитини учасника бойових дій.

Крім того, не доведено жодними доказами твердження позивача, що відповідач не офіційно працевлаштований та отримує дохід, оскільки виконує різну роботу на будівництві.

Враховуючи вищенаведене, в задоволені позову слід відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 198-201 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218, ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:
У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, а особами які не були в судовому засіданні в цей же термін і в цьому ж порядку з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складено 19.05.2017р.

Суддя: Л. Л. Гураль