№ 308/2203/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06.02.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді Придачук О.А.

при секретарі Бомбушкар В.П.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики в розмірі 333425,88 грн., з розрахунку 261474,30 грн. - основного боргу за договором позики, 65153,25 грн. сума відсотків, 6798,33 грн. - інфляційних втрат, а також судового збору 3334,26 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06 березня 2015 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, а саме боргову розписку, згідно якої вона передала ОСОБА_3, 10000 дол. США, які останній зобовязався повернути до 01 квітня 2015 року. Факт отримання грошових коштів стверджують розпискою написаною відповідачем. Однак ОСОБА_3 взятий на себе обовязок щодо повернення коштів у строк до 01.04.2015 року не виконав, грошові кошти не повернув, що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3, судове засідання не з'явився повторно, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про що свідчить оголошення про виклик до суду в газеті «Новини Закарпаття» № 7 (4622) від 31.01.2017 року, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи із їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2015 року ОСОБА_2 надала ОСОБА_3 у борг грошові кошти в розмірі 10000 ддол. США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 250000 грн., про що останній власноручно написав розписку, оригінал якої був досліджений в судовому засіданні.

За умовами розписки від 06.03.2015 року ОСОБА_3 зобовязався повернути всю суму та відсотки по сумі за домовленістю сторін в строк до 01 квітня 2015 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання не виконав, грошові кошти до цього часу не повернув.

З розрахунку суми заборгованості вбачається, що у ОСОБА_3 виникла заборгованість перед ОСОБА_4, яка станом на 15.02.2016 року складає 333425,88 грн. з яких : 261474,30 грн. заборгованість за договором позики; 65153,25 грн. відсотки за договором позики; 6798,33 грн. інфляційні втрати.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору та закону.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі вищенаведеного суд приходить до переконання, що з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 261474,30 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин суд приходить до переконання, що вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в розмірі 6798,33 грн. також підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

А тому, суд вважає, що з відповідача також слід стягнути проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 65153,25 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 3334,26 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 625, 1046-1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 333425 (триста тридцять три тисячі чотириста двадцять пять) грн. 88 коп., яких: 261474,30 грн. заборгованість за договором позики, 65153,25 грн. сума відсотків за договором позики, 6798,33 грн. - інфляційних втрат.

Стягнути з ОСОБА_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3334,26 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.А. Придачук