Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2017 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі : головуючого - судді Верніка В.М.

при секретарі - Українець П.І.

із участю : - позивача ОСОБА_1,

- представника відповідача ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31.03.2017 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у нього із ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4, однак сімейне життя у них не склалось та шлюб між ним та ОСОБА_3 09.01.2007 року було розірвано. Повідомив, що на підставі рішення Ленінського районного суду м.Вінниці у справі №2-5304/2006 видано виконавчий лист, згідно якого з нього на користь відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.11.2006 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначив, що з 23.11.2007 року він одружився із ОСОБА_5 та від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Пояснив, що діти та дружина, яка знаходяться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, перебувають на його утриманні. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Ленінського районного суду м.Вінниці №2-5304/2006 від 18.12.2006 року на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 з 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно до 1/6 частини всіх видів доходів позивача щомісячно, але менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.04.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Повідомив, що теперішня його дружина ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом про стягнення з нього аліментів на її утримання та на утримання неповнолітніх дітей, за розгядом якого судом було винесено рішення, яке вступило в законну силу, про стягнення з нього аліментів на утримання дружини ОСОБА_5 в розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною ОСОБА_6 трирічного віку та на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Зазначив, що з вересня 2015 року по квітень 2017 року він працював у ТОВ "Златограф Проект", а з квітня 2017 року він змінив місце роботи та на наразі змушений погашати заборгованість по аліментах, що виникла раніше, так як на минулій роботі розмір його заробітної плати був занадто малим. Зауважив, що інколи додатково давав кошти своїй першій дружині, коли вона просила. Просив задоволити позов.

Відповідач ОСОБА_7, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з'явилася, однак подала попередньо до суду письмове заперечення, згідно якого даний позов визнала частково, не заперечуючи проти зміни розміру аліментів з 1/3 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 щомісячно до 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, що становитиме достатнє утримання сина ОСОБА_4 за спільного обов'язку його надання обома батьками, яке вочевидь не залишатиметься меншим прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та забезпечуватиме можливість надання позивачем утримання іншим неповнолітнім дітям у співмірному розмірі. Повідомила, що доводи відповідача щодо утримання тимчасово непрацездатної дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, на її думку, є недопустимі, оскільки державою встановлено розмір матеріальної допомоги по народженню дитини, що виплачується батькам, таким чином утримання ОСОБА_5 обмежене обов'язком надання належного утримання неповнолітній дитині, реалізація прав якої є пріоритетною у відповідності до вимог ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року. Пояснила, що позивач не приймає участі у житті їхнього сина, не цікавиться його здоров'ям і суспільними відносинами, не шукає зустрічей з ним, що значною мірою негативно впливає на емоційний стан ОСОБА_4, який на даний період перебуває у перехідному віці, в результаті чого у її сина від такого батьківського піклування виникла психологічна травма, тому вона вбачає підстави для звернення до дитячого психолога, що також спричинить їй додаткові витрати. Також вказала, що на даний момент ОСОБА_4 навчається у середній загальноосвітній школі, шкільна програма дає велике навантаження на дитину і щоб встигнути вивчити та засвоїти весь необхідний матеріал, ОСОБА_4 відвідує репетиторів по деяким дисциплінам, а саме з іноземних мов, що також затребує додаткових витрат. Крім того, щороку ОСОБА_4 проходить обстеження у педіатра, за результатами аналізів та станом здоров'я лікар дає направлення на обстеження, деякі з яких необхідно проходити в приватних клініках, оскільки в державних закладах вони не проводяться, вартість одного дослідження коливається від 1000 грн. до 2000 грн., не враховуючи вартості призначеного лікування. Також у неї наявні результати досліджень за 2015 рік, згідно яких ОСОБА_4 рекомендовано ЛФК, масаж, плавання, ортопедичне взуття, устілки-супінатори, адже він перебуває на "Д" обліку з діагнозом: плоскостопість двобічна прокольна, такий діагноз йому поставили майже з народження. Окрім того, згідно довідки наданої державним виконавцем з 2015 року по 2017 рік в позивача ОСОБА_1 за весь час є заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 3535,76 грн. Просила позов задоволити частково.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 підтримала раніше подані заперечення, повідомивши, що відповідач до позивача з питанням про додаткові витрати на лікування дитини та розвиток здібностей не зверталася, оскільки знала, що останній має на утриманні також іще двох інших неповнолітніх дітей. Вказала, що раніше відповідач була фізичною особою-підприємцем, а з січня 2017 року закрила підприємницьку діяльність та проходить стажування в іншій фірмі, тобто прибуток в неї зменшився, а тому на даний момент вона перебуває в скрутному матеріальному становищі. Просила позов задоволити частково, змінивши розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 з 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно до 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши позовну заяву та дослідивши представлені докази, суд доходить наступного.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Так, з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с.6) вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно копій свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.11), свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 (а.с.4) та серії НОМЕР_5 (а.с.5) позивач ОСОБА_1 23.11.2007 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 та від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Повідомлені позивачем обставини щодо зобов'язання його за рішенням суду до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 на користь відповідача в даній справі у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підтверджується копією постанови державного виконавця від 11.09.2015 року про звернення стягнення на пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.13).

Вказані докази приймаються судом до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, ніким не оспорюються та не суперечать один одному.

Суд приймає до уваги твердження позивача стосовно зміни його сімейного та матеріального стану, що підтверджується вказаними доказами щодо укладення позивачем шлюбу з іншою особою та народження двох неповнолітніх дітей у даному шлюбі, що має істотне значення для вирішуваного спору.

Натомість суд не приймає до уваги доводм позивача щодо визначеного судовим рішенням збов'язання щодо надання ним утримання у певній грошовій сумі дружині, як матері малолітньої дитини, до досягнення дочкою трирічного віку, оскільки законом такий обов'язок передбачений за умови, що чоловік може надавит матеріалну допомогу, проте, позивачем не наведено доказів на щодо отримання ним іншого доходу окрім отримуваної заробітної плати, обмежене законом відрахування лише половини якої на сплату аліментів на утримання трьох малолітніх дітей, вочевидь не визначатиме наявності інших можливих для відрахування із заробітку боржника коштів на утримання дружини.

Визнаючи поважними повідомлені відповідачем обставини хворобливого стану здоров'я сина сторін, суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно потреби коштів для придбання рекомендованих медикаментів на його лікування, а також для відвідування ним психолога та репетиторів з окремих дисциплін, оскільки законом окремо застережено право стягнення з платника аліментів додаткових витрат, що викликані хворобою дитини та потребою розвитку її здібностей, які можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення, однак, відповідних вимог про що відповідачем до позивача не заявлялось, що не визначає підстав врахування їх до розміру саме аліментних зобов'язань в межах заявлених позовних вимог.

Таким чином, в судовому засіданні позивачем аргументовано доведено зміну власного матеріального та сімейного стану, зумовлених укладенням останнім іншого шлюбу та народженням іще двох неповнолітніх дітей у даному шлюбі, обставини чого виникли після постановлення судового рішення про примусове стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, тобто настання двох з передбачених законом обставин, за наявності яких законом прямо визначено можливість зменшення призначених аліментів, що становить підстави їх відповідної зміни за заявою позивача. При цьому суд визначає, що така дія не суперечить положенням вказаного міжнародного договору, якими застережено обмеження основної відповідальності за забезпечення необхідних для розвитку дитини умов життя саме здібностями та фінансовими можливостями батьків.

Відтак, судом, виходячи з принципу пропорційної рівності часток аліментів на утримання кожного з трьох неповнолітніх дітей в межах половини заробітку ОСОБА_1, визначається за необхідне зменшити розмір оспорюваних аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, з 1/3 частини усіх видів доходу до 1/6 частини заробітку (доходу) із обмеженням не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

У відповідності до п.1. ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.

Пропорційно задоволеним позовним вимогами стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачена останнім початкова ставка судового збору щодо вимог майнового характеру в розмірі 640 грн. (а.с.12).

Враховуючи викладене, керуючись ст.3, 5, 8, 10, 60, 61, 174, 209, 210, 212-214, 367 ЦПК України, ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 192 СК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Змінити розмір визначених за рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці у справі №2-5304/2006 до стягнення з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканки АДРЕСА_2) аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, визначивши їх у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.03.2017 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 02.08.2023 року.

Виконання рішення Ленінського районного суду м.Вінниці у справі №2-5304/2006 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, припинити з 29.03.2017 року, виконавчий лист №2-5304/2006, виданий 18.12.2006 року Ленінським районним судом м.Вінниці, відкликати.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканки АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 640 гривень судових витрат з оплати судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах одного місяця, а саме: з 29.03.2017 року по 29.04.2017 року.

Рішення набуває законної сили після закінчення строків на його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.