27.04.2017 Єдиний унікальний номер 205/8581/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, ?

встановив:

Позивач 16 листопада 2016 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що шлюб між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований 17 червня 1989 року у Відділі запису актів громадського стану м. Дніпропетровська виконавчим комітетом Індустріальної районної ради народних депутатів, актовий запис № 554.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 17.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Від спільного подружнього життя у них народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Шлюбні відносини з відповідачем ОСОБА_2 припинено в 2014 року.

11 лютого 2004 року позивачем було придбано 62/100 частин житлового будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Хотів, вул. Леніна (ОСОБА_5), буд. 31.

Діти зареєстровані та проживають разом з позивачем у належному їй на праві власності домоволодінні № 29 вул. Б. Хмельницького, село Хотів Києво-Святошинського району Київської області.

Комунальні послуги та витрати щодо утримання домоволодіння сплачує позивач ОСОБА_1 одноособово.

Неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на повному утриманні позивача. Кожного сезону мати забезпечує дитину одягом та взуттям, супутніми товарами, необхідним для повноцінного розвитку дитини відповідного віку.

Усі заходи щодо виховання та утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, потребують значних витрат, мати здійснює одноособово з великими складнощами.

Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу добровільно не надає.

На підставі вищевикладеного позивачка просить стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 5400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 позовні вимоги не визнали у повному обсязі, просили суд відмовити у його задоволені.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 червня 1989 року у Відділі запису актів громадського стану м. Дніпропетровська виконавчого комітету Індустріальної районної ради народних депутатів було укладено шлюб між сторонами, актовий запис № 554.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 17.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано. /а.с. 6-7/

В судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини та ведення сумісного господарства припинено між сторонами з 2014 року.

Від спільного подружнього життя мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с. 8/

Під час подружнього життя сторони придбали домоволодіння, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Хотів, вул. Б. Хмельницького, буд. 31, право власності 62/100 частин житлового будинку з частиною надвірних будівель належить позивачу ОСОБА_1, 38/100 частин належить ОСОБА_2. Право власності зареєстровано в Комунальному підприємстві «Києво-Святошинське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Неповнолітній син зареєстрований та проживає разом з батьками у домоволодінні № 29 по вул. Б. Хмельницького, село Хотів Києво-Святошинського району Київської області. /а.с. 12, 13/

Після розірвання шлюбу сторони продовжують проживати у спільному домоволодінні, питання щодо поділу домоволодіння в натурі не вирішувалося, але кожен з них веде окреме господарство.

Неповнолітній син ОСОБА_4 проживає разом з батьками в одному будинку та знаходиться на повному їхньому утриманні. ОСОБА_8 навчається в ліцеї № 100 «Поділ» та відвідує компютерні курси.

З моменту розірвання шлюбу по травень 2016 року відповідач ОСОБА_2 регулярно, щомісячно сплачує кошти за навчання та харчування неповнолітнього сина в ліцеї, що приблизно становить 1 500 грн. З вересня по грудень 2016 року за навчання та харчування сина в ліцеї сплачувала матір, в звязку з тимчасовим відїздом батька до м. Дніпро. З січня 2017 року і по теперішній час за навчання сина сплачує батько.

Дані обставини знайшли підтвердження в поясненнях як позивача так і відповідача під час судового розгляду.

Також батько, перебуваючи в м. Дніпро один, два рази на місяць приїжджає до спільного місця мешкання за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Хотів, вул. Б. Хмельницького, буд. 31, купує продукти харчування та готує їжу як для себе так і для сина.

Батько ОСОБА_2 купує неповнолітньому сину необхідний одяг відповідно до сезону.

Позивач ОСОБА_1 надала суду докази щодо сплати витрат на комунальні послуги та за інтернет за період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року. /а.с. 22-34/

ОСОБА_3 відвідує компютерні курси, вартість яких становить 2 500 грн., які оплачує позивач ОСОБА_1 Також ОСОБА_1 сплатила кошти за лікування неповнолітнього сина у лікаря-стоматолога та купує йому необхідний одяг.

Згідно наданого позивачем ОСОБА_9 від 19 квітня 2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: Київська область, м. Хотів, вул. Б. Хмельницького, буд. 29 фактично не проживає.

Відповідно до Актів-підтвердження від 20.04.2017 року, 21.04.2017 року та 25.04.2017 року ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, підтримує в порядку територію та господарство.

Суд критично оцінює наданий позивачем як доказ Акт-підтвердження від 19 квітня 2017 року, оскільки відповідно до Актів-підтвердження від 20.04.2017 року, 21.04.2017 року та 25.04.2017 року наданих ОСОБА_2 інформація спростовується.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та приблизно три роки не проживає спільно з батьками. Приїжджає до матері 1-2 рази на місяць. Мама з братом проживають разом за адресою: Київська область, м. Хотів, вул. Б. Хмельницького, буд. 29, батько в будинку не проживає. Зазначила, що з батьком не спілкується приблизно два чи три роки. Повідомила суду, що батько ОСОБА_2 приїжджає два або три рази на місяць до спільного домоволодіння батьків.

Неповнолітній ОСОБА_3, який є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суду пояснив, що проживає разом в одному домоволодінні з татом та мамою. Повідомив, що тато сплачує кошти за його навчання в ліцеї, а мама сплачує кошти за інтернет, комунальні послуги. Пояснив, що батьки в повній мірі однаково займаються як його вихованням так і його утриманням.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони проживають в одному будинку. Дитина проживає з батьками та перебуває на їх спільному утриманні.

На момент звернення позивачем до суду 16 листопада 2016 року з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 її право було порушено, однак як встановлено в судовому засіданні та сторонами не заперечувалося, на теперішній час відповідач ОСОБА_2 приймає активну участь у вихованні, у достатньому обсязі надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з чим приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволені позову щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 5 400 грн.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з позивача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180, 181, 182 п. 2, 189 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 57-60, 88, 130, 213-215, 367 ЦПК України, суд, ?

Вирішив:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.Г. Остапенко