_________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-зз/520/76/17
УХВАЛА

28.02.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста ОСОБА_1 перебувала цивільна справа №520/14210/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та моральної шкоди.

Під час розгляду справи, 29 жовтня 2013 року Київським районним судом міста ОСОБА_1 було постановлену ухвалу про забезпечення позову, якою заяву позивача ОСОБА_2 задоволено, накладено арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску, зареєстрований на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 12.02.2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1224640 гривень 78 копійок курсова різниця між сумою основною боргу у гривні станом на 18 грудня 2014 року та сумою основною боргу, зазначеною в рішенні Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 29 березня 2013 року, 1188962 гривні 41 копійка штраф за неповернення позики за період з березня 2013 року по грудень 2014 року, 86219 гривень 53 копійки три відсотки річних за період з березня 2013 року по грудень 2014 року, а також 3441 гривня 00 копійок витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09.06.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 12.02.2015 року в частині стягнення штрафу за неповернення позики та судових витрат змінено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 штраф за неповернення позики за період з березня 2013 року по грудень 2014 року в сумі 500000 гривень 00 копійок та компенсацію витрат на оплату судового збору в сумі 2477 гривень 52 копійки. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави несплачений при подачі апеляційної скарги судовий збір у сумі 1238 гривень 76 копійок. В решті рішення Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 12 лютого 2015 року залишено без змін.

01.02.2017 року до суду надійшла заява від ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року по цивільній справі №520/14210/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та моральної шкоди, шляхом скасування арешту на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску, зареєстрований на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 посилається на те, що вказані забезпечення позову були накладені судом за його заявою, рішенням Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 12.02.2005 року, яке частково скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 09.06.2015 року, його позовні вимоги частково задоволені, на цей час вказане рішення суду перебуває на виконанні, в ході чого автомобіль марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску, зареєстрований на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був реалізований в рамках виконавчого провадження. У звязку з чим відсутні підстави для подальшого забезпечення позову.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

Відповідач по справі ОСОБА_3 в судове засіданні не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання був належним чином повідомленим (а.с.14).

Відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України, питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Частиною 3 статті 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Згідно з ч. 3 ст.154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2013 року Київським районним судом міста ОСОБА_1 було постановлену ухвалу про забезпечення позову, якою накладено арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску, зареєстрований на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказані забезпечення позову були накладені за заявою позивача ОСОБА_2

Рішенням Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 12.02.2005 року, яке частково скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 09.06.2015 року, задоволені частково позовні вимоги саме ОСОБА_2

З наданого до суду акту про проведення електронних торгів від 23 грудня 2016 року вбачається, що в ході здійснення виконавчого провадження майно яке належить боржнику ОСОБА_3, а саме автомобіль марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску, передано ДП «СЕТАМ» для подальшої реалізації шляхом продажу на електронних торгах.

Відповідно до протоколу №217457 проведення електронних торгів від 05.12.2016 року ДП «СЕТАМ» 05.12.2016 року проведено електронні торги з реалізації автомобіля марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску. Переможцем електронних торгів визнано ОСОБА_1

Згідно з ч.1 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (надалі - Європейського суду) та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду в справі «СОВТРАНСАВТО-ХОЛДИНГ» проти України (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів («Брумареску проти Румунії»).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід'ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу (перше рішення стосовно Росії: «Бурдов проти Росії». Комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 тощо).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов'язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (див. серед інших рішень, рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів.

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, чим закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з метою повного виконання рішення Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 12.02.2005 року, яке частково скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 09.06.2015 року, необхідність у забезпеченні позову по цивільній справі №520/14210/13-ц, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року, відпали, тому заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Керуючись ст. 154 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року по цивільній справі №520/14210/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та моральної шкоди, шляхом:

- скасування арешту на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску, зареєстрований на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Копію ухвали направити для виконання до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а особи які не приймали участь під час проголошення ухвали суду, протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий Калініченко Л. В.