Справа № 524/7843/16-ц
Провадження №2/524/383/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі :

Головуючого судді Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука із заявою про стягнення витрат на правову допомогу. Свої вимоги мотивувала тим, що 15.12.2015р. між нею та ОСОБА_2 був укладений договір про надання правової допомоги щодо представництва її інтересів у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. 14.04.2016р. рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 25.05.2016р., ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Згідно умов договору про надання правової допомоги розрахунок здійснюється виключно після набранням судовим рішенням законної сили.. 07.06.2016р. на виконання умов договору між нею та адвокатом ОСОБА_2 було підписано акт виконаних робіт і нею було сплачено адвокату грошові кошти в сумі 6583,89 грн.. Її звернення щодо повернення їй сплачених адвокату коштів ОСОБА_3 залишає поза увагою.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 6583,89 грн..

В судовому засіданні представник ОСОБА_1, ОСОБА_2, заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених в ній.

ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи №524/7843/16-ц та матеріали справи №524/8472/15-ц, оцінивши надані суду докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14.04.2016р. Автозаводським районним судом м. Кременчука було постановлено рішення у справі № 524/8472/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 25.05.2016р. вказане рішення було залишено без змін.

15.12.2015р між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 був укладений договір про надання правової допомоги на представництво інтересів відповідача у цивільній справі про розподіл спільного майна подружжя. Згідно п.6 додатку №1 до договору, розрахунок за договором здійснюється виключно після набрання судовим рішенням законної сили.

07.06.2016р. ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 було підписано акт №1 виконаних робіт, згідно якого розмір гонорару ОСОБА_2 становив 6583,89 грн.. Вказана сума була сплачена ОСОБА_1 07.06.2016р., що підтверджується копією квитанції №1/6.

Згідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Статті 88-89 ЦПК України визначають порядок розподілу судових витрати між сторонами. Зокрема в ч.1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

В п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України, п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення в цивільній справі» зазначено, що у резолютивній частині рішення має бути зазначено, зокрема розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК України.

Аналіз вказаних положень Закону та Актів вищих судів дає підстави вважати, що судові витрати, як вид витрат, які несуть сторони у зв'язку з розглядом та вирішенням справи, мають бути понесені ними саме під час розгляду справи судом, а вимоги про їх відшкодування повинні бути заявлені до постановлення рішення судом і саме в такому випадку, суд має право під час постановлення рішення вирішити питання про судові витрати.

В судовому засіданні представником заявника були надані суду копії документів, що підтверджували факт надання адвокатом ОСОБА_2 правової допомоги ОСОБА_1 по цивільній справі №524/8472/15-ц. Так, представником заявника були надані суду копії документів: заяви про ознайомлення з матеріалами справи, від 04.01.2016р., клопотання про витребування доказів від 28.01.2016р., адвокатського запиту від 30.12.2015р., заяви про залучення третьої особи, заяви про виклик свідків від 28.01.2016, тез у дебатах, заяви про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії судового рішення від 18.04.2016. Суд відмічає, що факт надання адвокатом ОСОБА_2 правової допомоги ОСОБА_1 по цивільній справі №524/8472/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, знайшов своє підтвердження та не був оспорений.

Однак,, зважаючи на те, що витрати на оплату гонорару адвокату ОСОБА_2 були понесені ОСОБА_1 після постановлення рішення суду,- суд не може вважати такі витрати саме судовими витратами в розумінні ст.79 ЦПК України

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 15, 88, 169, 208, 212-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Д.Андрієць