РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі Гуровій Л.Л.,

за участю представника позивача не зявився,

відповідачів не зявилися,

представника відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилаючись на те, що 22 вересня 2006 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Д048/АА-040.06.1, відповідно до якого останній отримав грошові кошти в сумі 10070 доларів США 00 центів, зі сплатою 12,5 відсотків річних, з терміном погашення до 21 вересня 2011 року. Цього ж дня між банком та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки №Д048/АА-040/2.06.1, відповідно до якого останній зобовязався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 04.09.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом загальною сумою 7530 дол. 22 центи, що складається з заборгованості за кредитом 6453 дол. 38 центів, за відсотками 1076 дол. 84 центи. Крім того, відповідач має заборгованість перед банком за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами 119795 гривень 50 копійок, з яких пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 102672 гривні 91 копійка, пеня за несвоєчасне погашення відсотків за кредитом 17122 гривні 59 копійок, а також три відсотки річних від суми простроченої заборгованості за кредитом 14377 гривень 35 копійок, з яких три відсотки річних від суми простроченого кредиту 12322 гривні 42 копійки, три відсотки річних від суми прострочених відсотків за кредитом 2054 гривні 94 копійки, які просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь, а також судовий збір в сумі 2285 гривень 54 копійки.

В судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи не зявився, надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, на задоволенні позову наполягав.

Відповідач ОСОБА_1, належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2, належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, за участі адвоката ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності з урахуванням його письмових заперечень, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача до ОСОБА_2, як до поручителя, з наступних підстав. Так, ч. 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що поручительство припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У випадку, якщо такий строк не встановлений, то поручительство припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, поручительство припиняється, якщо кредитор не предявить позов до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки. З урахуванням того, що договір поруки був укладений з ОСОБА_2 22.09.2006 року, строк його дії сплив 22.09.2007 року. Тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 22.09.2006 року Відкрите акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №Д048/АА-040.06.1, відповідно до якого кредитор надав позичальникові 10070 дол. США 00 центів зі сплатою відсотків у розмірі 12,5% терміном по 21 вересня 2011 року (а.с.9-11).

Як вбачається із заяви про видачу готівки від 22.09.2006 року банк виконав взяті на себе зобовязання та надав відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10070 дол. 00 центів, про що свідчить підпис відповідача про отримання готівки (а.с.12).

22.09.2006 року позивач та відповідач ОСОБА_2 уклали договір поруки №Д048/АА-040/2.06.1, відповідно до якого останній зобовязався солідарно відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором №Д048/АА-040.06.1 від 22.09.2006 року (а.с.27-28).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Однак відповідач ОСОБА_1 не виконує належним чином свої зобовязання за договором кредиту та станом на 04.09.2014 року має заборгованість за кредитом загальною сумою 7530 дол. 22 центи, що складається з заборгованості за кредитом 6453 дол. 38 центів, за відсотками 1076 дол. 84 центи. Крім того, відповідач має заборгованість перед банком за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами 119795 гривень 50 копійок, з яких пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 102672 гривні 91 копійка, пеня за несвоєчасне погашення відсотків за кредитом 17122 гривні 59 копійок, а також три відсотки річних від суми простроченої заборгованості за кредитом 14377 гривень 35 копійок, з яких три відсотки річних від суми простроченого кредиту 12322 гривні 42 копійки, три відсотки річних від суми прострочених відсотків за кредитом 2054 гривні 94 копійки.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частина 2 вищезазначеної статті передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, ОСОБА_2 як поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і відповідач ОСОБА_1

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦК України.

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З пункту 4.1 договору поруки вбачається, що порука припиняється за цим договором після повного погашення позичальником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором (а.с.27 зв.).

Таким чином, у договорі поруки не встановлено строк її дії відповідно до статті 252 ЦК України, а тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року (справа № 6-106цс14), за змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Верховний Суд України в своїй правовій позиції, викладеній у справі № 6-53цс14 роз'яснив, що словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

З кредитного договору №Д048/АА-040.06.1 від 22.09.2006 року, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 встановлено, що строк виконання зобовязання пунктом 1.1 встановлено 21 вересня 2011 року (а.с.9).

Зі штампу вхідної кореспонденції встановлено, що ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернулося до суду 19.09.2014 року (а.с.1), тобто вже після спливу шестимісячного терміну, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, який обраховується з 21 вересня 2011 року зі строку виконання зобовязання, встановленого у кредитному договорі.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після закінчення цього строку припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Враховуючи наведене, вимогу до поручителя ОСОБА_2 про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки. Тому позовні вимоги до поручителя ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки предявлені після спливу шестимісячного строку, який обраховується з дати виконання зобовязання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В звязку з цим, суд прийшов до переконання, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 в сумі 7530 дол. 22 центи, що складається з заборгованості за кредитом 6453 дол. 38 центів, за відсотками 1076 дол. 84 центи, а також три відсотки річних від суми простроченої заборгованості за кредитом 14377 гривень 35 копійок, з яких три відсотки річних від суми простроченого кредиту 12322 гривні 42 копійки, три відсотки річних від суми прострочених відсотків за кредитом 2054 гривні 94 копійки є обґрунтованими та підлягають задоволенню на вказану суму.

Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами 119795 гривень 50 копійок, з яких пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 102672 гривні 91 копійка, пеня за несвоєчасне погашення відсотків за кредитом 17122 гривні 59 копійок суд зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням КМ України від 2 грудня 2015 р. N 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, серед яких є с. Старогнатівка Волноваського району Донецької області, де проживає відповідач ОСОБА_1

Крім того, прийняті інші нормативні акти, що визначають райони проведення АТО. Так, наказом Служби безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», визначені такі райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення, як Донецька і Луганська області з 07 квітня 2014 року.

З наданого позивачем суду розрахунку пені вбачається, що пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 119795 гривень 50 копійок нарахована з 12.02.2007 року по 07.09.2014 року, пеня за несвоєчасне погашення відсотків за кредитом 17122 гривні 59 копійок нарахована з 10.09.2007 року по 04.09.2014 року, тобто в порушення вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Згідно проведеного судом розрахунку, сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 01.01.2014 року по 13.04.2014 року включно складає:

6453,38 дол. США (сума простроченого платежу) х 103 дні (період розрахунку 01.01.2014 року по 13.04.2014 року включно) х 25,00% / 365 днів в році = 455,27 дол. США.

Таким чином, за період з 12.02.2007 року по 13.04.2014 року включно пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає 7543,73 дол. США (еквівалентно 94530 гривень 71 копійка).

Сума пені за несвоєчасне погашення відсотків за кредитом, згідно проведеного судом розрахунку, за період з 01.01.2014 року по 13.04.2014 року включно складає:

1076,84 дол. США (сума простроченого платежу) х 103 дні (період розрахунку до 14 квітня 2014 року) х 25,00% / 365 днів в році = 75,96 дол. США.

Таким чином, за період з 10.09.2007 року по 13.04.2014 року включно пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками складає 1260,19 дол. США (еквівалентно 15791 гривня 48 копійок).

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин", у разі, якщо кредит правомірно наданий у іноземній валюті та кредитодавець ( позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті , суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саем в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитом тільки з ОСОБА_1 в сумі 7530 дол. 22 центи, що складається з заборгованості за кредитом 6453 дол. 38 центів, за відсотками 1076 дол. 84 центи, а також три відсотки річних від суми простроченої заборгованості за кредитом 14377 гривень 35 копійок, з яких три відсотки річних від суми простроченого кредиту 12322 гривні 42 копійки, три відсотки річних від суми прострочених відсотків за кредитом 2054 гривні 94 копійки, заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 94530 гривень 71 копійка, заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення відсотків за кредитом в сумі 15791 гривня 48 копійок.

Вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 14.04.2014 року по 07.09.2014 року та відсотками за період з 14.04.2014 року по 04.09.2014 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_2 суд вважає за необхідне відмовити.

При вирішенні питання про судові витрати у справі, суд виходить з наступного.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості у сумі 228534,27 грн., які задоволені частково на суму 219060,96 грн. Тому, з врахуванням вимог ч.1 ст.88 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають присудженню з відповідача частково, у сумі 2190,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 251, 252, 525-526, 559, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 15, 60, 61, 88, 169, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, , МФО 321712) заборгованість за кредитним договором №Д048/АА-040.06.1 від 22 вересня 2006 року в сумі 7530 дол. 22 центи, що складається з заборгованості за кредитом 6453 дол. 38 центів, за відсотками 1076 дол. 84 центи, а також три відсотки річних від суми простроченої заборгованості за кредитом 14377 гривень 35 копійок, з яких три відсотки річних від суми простроченого кредиту 12322 гривні 42 копійки, три відсотки річних від суми прострочених відсотків за кредитом 2054 гривні 94 копійки, заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 94530 гривень 71 копійка, заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення відсотків за кредитом в сумі 15791 гривня 48 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, , МФО 321712) судовий збір в розмірі 2190 грн. 60 коп.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та інших позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення або протягом десяти днів з дня отримання копії рішення особою, яка брала участь у справі, але не була присутньою в судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя: О.С.Овчиннікова