Справа № 297/884/16-ц
16 травня 2017 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого Ільтьо І. І.,
при секретарі Куні О. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та процентів за користування коштами,
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 80 000 грн., вказавши, що 15 липня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 80 000 грн. на придбання будівельних матеріалів, необхідних для проведення ремонтних робіт у належній позивачу квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вищевказані кошти у випадку не придбання необхідних будівельних матеріалів та невиконання обумовлених робіт, відповідач зобовязався повернути позивачу до 31.08.2015 року, що підтверджується договором позики, який засвідчений особистим підписом відповідача та свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Однак в обумовлений строк відповідач позику не повернув та продовжує безпідставно користуватися отриманими грошовими коштами.
Так як, вище зазначенні умови договору позики відповідачем ОСОБА_2 не виконані, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь: заборгованість за договором позики, що становить 80 000 грн., проценти за користуваннябезпідставно набутими грошовими коштами в розмірі 9 906,65 гривень та судові витрати в розмірі 899,06 грн..
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак подав до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України, через неявку відповідача в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судом встановлено, що 15 липня 2015 року позивачем надано в борг відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 80 000 грн. на придбання будівельних матеріалів, необхідних для проведення ремонтних робіт у належній позивачу квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вищевказані кошти у випадку не придбання необхідних будівельних матеріалів та невиконання обумовлених робіт, відповідач зобовязався повернути позивачу до 31.08.2015 року. Однак в обумовлений строк відповідач позику не повернув, будівельні матеріали не придбав та продовжує безпідставно користуватися отриманими грошовими коштами.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовій формі.
Зазначена форма закону дотримана, що підтверджується договором позики, який засвідчений особистим підписом відповідача та свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 80 000 гривень (а.с. 6).
Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно вищезгаданого договору позики відповідач зобовязався повернути борг до 31.08.2015 року.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Ст. 530 ч. 2 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
Ч. 2 ст. 1214 ЦК України передбачає, що в разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.
Згідно статті 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Розмір відсотків має встановлюватись на рівні, передбаченому законом, тобто в розмірі облікової ставки Національного банку України, яка є орієнтиром ціни на гроші.
Згідно інформації офіційного веб-сайта Національного банку України, розмір облікової ставки НБУ становив: з 01.09.2015 року по 24.09.2015 рік 27.0 % річних, а з 25.09.2015 року по 18.03.2016 рік 22.0 % річних (а.с. 7-9).
Таким чином, розрахунок процентів за користування безпідставно набутими грошовими коштами: з 01.09.2015 року (з дня, наступного за днем закінчення строку, протягом якого відповідач мав придбати необхідні будівельні матеріали та виконати ремонтні роботи) по 24.09.2015 рік 24 дні (облікова ставка НБУ 27.0 % річних): 80 000 грн. (сума безпідставно набутих грошових коштів) х 27.0 % (облікова ставка НБУ) : 365 днів х 24 дні = 1 420,08 грн; в період з 25.09.2015 року по 18.03.2016 рік 176 днів (облікова ставка НБУ 22.0 % річних): 80 000 грн. (сумабезпідставно набутих грошових коштів) х 22.0 % (облікова ставка НБУ) : 365 днів х 176 днів = 8 486,57 грн..
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики є підставний та підлягає задоволенню, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобовязання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернули.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 899,06 гривень забезпечення розгляду справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 197 ч.2, 208, 212-215, 218, 224-226, 232 ЦПК Українист.ст. 526, 530, 610, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 заборгованість по договору позики в розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок та проценти за договором позики в розмірі 9906 (девять тисяч девятсот шість) гривень 65 копійок.
Стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 суму сплаченого судового збору в розмірі 899 (вісімсот девяносто девять) гривень 06 копійок забезпечення розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Берегівським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя ОСОБА_5.