Справа № 468/1082/16-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2017 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., при секретарі Цегельник Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Авто Просто про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

На обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві та в судовому засіданні зазначив, що 25.09.2010 року між ним та ТОВ «Авто Просто» укладено угоду № 0328361 предметом якої є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок обєднання грошових коштів учасників через систему АвтоТак. Додатком №1 до угоди передбачено його право на придбання автомобіля «ЗАЗ Славута» вартістю 38880,00 грн. Перед укладенням вказаної угоди позивач ознайомився з її змістом, проте мало що зрозумів. 30.11.2010 року керуючись положеннями статті «Заміна, припинення випуску або припинення продажу марки та/або моделі автомобіля, зазначених в Угоді» додатку № 2 до угоди, ТОВ «Авто Просто» повідомив позивачу про заміну моделі «Славута» на модель «Chery QQ» з 01.12.2010 року, а з 01.03.2014 року моделі «Chery QQ» на модель ZAZ SENS.

На виконання вказаного договору ним було сплачено відповідачу періодичні платежі із щомісячною винагородою в загальній сумі 45856,23 грн., але автомобіля він так і не отримав. Тому 14.09.2014 року позивач направив відповідачу заяву про розірвання вище вказаної угоди. 07.10.2014 року позивачем була отримана відповідь, що угоду розірвано за поданою ним заявою на підставі ст. 13 п. 13.3 додатку № 2 до угоди.

Вважає, що угода від 25 вересня 2010 року є недійсною, оскільки була укладена ним під впливом обману і з використанням відповідачем нечесної підприємницької практики, зокрема: зміст угоди містить несправедливі умови та є односторонньою і передбачає лише права ТОВ «Авто Просто» без будь-яких обов'язків, а відповідальність за невиконання договору несе виключно учасник програми; угодою не визначені строки та терміни отримання автомобіля та строк її дії, а фонд групи з придбання автомобіля формується виключно за рахунок внесків інших клієнтів системи без залучення коштів товариства; надаючи фінансові послуги, відповідач не мав на це відповідної ліцензії.

Посилаючись на наведене, а також на те, що умови спірної угоди суперечать положенням ст. ст.18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просив суд визнати вказаний договір недійсним та стягнути з ТОВ «Авто Просто» сплачені ним платежі на виконання договору в сумі 45856,23 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просива його задовольнити.

Відповідач не забезпечив явку свого представника до суду, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином (рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням). До суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника та заперечення проти позову, із змісту яких слідує, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за пропуском строку позовної давності. Крім того, просили відмовити в задоволенні позову по суті, зазначивши при цьому, що укладена між сторонами угоди відповідають вимогам законодавства, відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору, про що свідчить його підпис. Також угодою передбачені взаємні права та обовязків сторін. Також зазначили, що на момент укладення 25.09.2010 року угоди законом не передбачалося ліцензування діяльності відповідача по наданню послуг з адміністрування фінансових активів. Необхідність ліцензування вказаної діяльності виникла лише після прийняття закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» від 02.06.2011 року, який набрав чинності 09.01.2012 року. Крім того, механізм отримання відповідної ліцензії був врегульований лише після прийняття розпорядження «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах», яке набрало чинності 12.11.2012 року. В подальшому 15.01.2013 року відповідач отримав відповідну ліцензію на здійснення вище вказаної діяльності, що свідчить про те, що послуги, які ним надаються, здійснюються у відповідності з законом.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі матеріали (копію угоди №0328361 від 25.09.2010 року; копію додатку №1 до угоди №0328361 від 25.09.2010 року; копію додатку №2 до угоди №0328361 від 25.09.2010 року; копію додатку №4 до угоди №0328361 від 25.09.2010 року; копію додатку №5 до угоди №0328361 від 25.09.2010 року; копію повідомлення ТОВ «Авто Просто» від 30.11.2010 року; копію повідомлення ТОВ «Авто Просто» від 11.06.2013 року; копію повідомлення ТОВ «Авто Просто» від 07.10.2014 року; копії квитанцій про сплату внесків), суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

В судовому засіданні встановлено, що 25.09.2010 року між позивачем та ТОВ «Авто Просто» укладено угоду № 0328361, предметом якої є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок обєднання грошових коштів учасників через систему АвтоТак. Додатком №1 до угоди передбачено право позивача на придбання автомобіля «ЗАЗ Славута» вартістю 38880,00 грн. Перед укладенням вказаної угоди позивач ознайомився з її змістом, про що свідчать підписи останнього в угоді та дотиках до неї, а також підтверджується особистими поясненнями позивача про те, що він ознайомлювався із змістом угоди та долучених додатків. 30.11.2010 року керуючись положеннями статті «Заміна, припинення випуску або припинення продажу марки та/або моделі автомобіля, зазначених в Угоді» додатку № 2 до угоди, ТОВ «Авто Просто» повідомив позивачу про заміну моделі «Славута» на модель «Chery QQ» з 01.12.2010 року, а з 01.03.2014 року моделі «Chery QQ» на модель ZAZ SENS.

На виконання умов вказаного договору позивачем було сплачено відповідачу періодичні платежі із щомісячною винагородою в загальній сумі 45856,23 грн. 14.09.2014 року позивач направив відповідачу заяву про розірвання вище вказаної угоди. 07.10.2014 року позивачем була отримана відповідь, що угоду розірвано за поданою ним заявою на підставі ст. 13 п. 13.3 додатку № 2 до угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; встановлення обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Згідно з п. 2 ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України Про захист прав споживачів, забороняється нечесна підприємницька практика, яка включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною, а також забороняється утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України Про захист прав споживачів правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми".

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

Предметом же правочину сторін, укладеним в рамках функціонування системи придбання товару у групах Альянс Україна, є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним товару.

При цьому, предметом Угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах "АвтоТак", є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Відповідно до ст. 2 Угоди ТОВ "АВТО ПРОСТО" гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобовязань, передбачених Угодою.

Статтею 3 Угоди передбачено, що ТОВ "АВТО ПРОСТО" зобовязується забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами Угоди. При цьому, відповідно до ст. 8.2 додатку № 2 до Угоди поняття "право на отримання автомобіля" означає право учасника одержати власне автомобіль та обовязок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобовязання. Водночас ТОВ "АВТО ПРОСТО" зобовязане надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі.

Відповідно до Угоди між ТОВ "АВТО ПРОСТО" та виробником (дистрибютором чи імпортером) останній протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення зобовязаний передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля (п. 8.1 додатку № 2).

Передбачені Угодою умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в Угоді "Чисті внески" або "Внесок в оплату товару".

Відповідно до розд. 1 Визначення термінів додатку № 2 до Угоди "Цілий Чистий внесок - це частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати Автомобіля. Половинний Чистий внесок це половина Цілого чистого внеску".

Згідно з п. 2.6 ст. 2 додатку № 2 до Угоди Чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від вартості автомобіля, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль.

Таким чином, в Угоді чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. Крім того, сплачені Чисті внески перерахунку (у звязку зі зміною ціни автомобіля) не підлягають. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє імя споживач зобовязаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати 100% від ціни автомобіля.

Отже, Угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної Угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару.

Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ "АВТО ПРОСТО" виконання свого зобовязання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі.

Отже, за системою придбання автомобілів у групах "АвтоТак" кожний з учасників, який належним чином виконує зобовязання за Угодою, отримує автомобіль через механізм, передбачений в Угоді, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Чистого Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи (п. 1.2 ст. 1, п. 4.1 ст. 4 додатку № 2 до Угоди).

За таких обставин твердження позивача про те, що діяльність ТОВ "АВТО ПРОСТО" за Угодою сторін є функціонуванням "пірамідальної схеми", суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у звязку з відсутністю головних ознак "пірамідальної схеми" - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок обєднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобовязань.

Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ТОВ "АВТО ПРОСТО" з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття "фінансова послуга".

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах") (далі Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах.

З аналізу Ліцензійних умов необхідно зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 11 вересня 2013 року по справі №6-40цс13, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів.

Відповідно до додатку № 2 Угоди система "АвтоТак" це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг ОСОБА_2 з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи - порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому Угодою (ст. ст. 5, 6 додатку № 2 до Угоди), і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи.

Отже, отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача.

Як убачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття "пірамідальна схема" та "придбання товарів у групах". Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на головній ознаці відсутності "пірамідальної схеми" згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти.

Так, за схемою придбання товарів у групах придбання товарів для кожного споживача (крім останнього) відбувається, у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому підсумку товар одержать усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш "активними", за умови виконання ними умов договору.

Враховуючи те, що ТОВ "АВТО ПРОСТО" отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо "придбання товарів у групах" у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, не можна вважати правильним твердження позивача про те, що така діяльність здійснюється товариством нелегітимно, у тому числі й до введення законом ліцензування такої діяльності, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин законом не було передбачено обовязок відповідача отримати ліцензію для надання вище вказаних послуг.

Отже, якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обовязки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення "пірамідальної схеми".

Помилковим є й твердження позивача про введення його в оману з підстав оплати ним не самого товару, а права купівлі товару та відсутності залучення власних коштів відповідача.

Такий висновок суперечить нормам чинного законодавства й суті самого правочину, визначеного в ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг".

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

З матеріалів справи вбачається, що під час укладення Угоди ОСОБА_1 отримав примірник Угоди та додатки до неї, які містять опис послуг ТОВ "АВТО ПРОСТО".

Відповідно до ст. 10 Угоди підписання цієї Угоди та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами її умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди й додатків до неї.

Згідно з п. 13.8 ст. 13 додатку № 2 до Угоди учаснику надається 7 днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з Угодою та прийняти її чи відмовитись від участі в системі "АвтоТак". При цьому в разі розірвання Угоди протягом семи днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ "АВТО ПРОСТО". Для цього необхідно письмово повідомити ТОВ "АВТО ПРОСТО" про розірвання Угоди. Однак, як установлено судом, позивач із заявою про розірвання Угоди в семиденний термін до ТОВ "АВТО ПРОСТО" не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами Угоди.

З приводу посилань позивача на визнання договору недійсним в звязку з його несправедливими умовами, суд приходить до наступних висновків.

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону "Про захист прав споживачів" умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 вказаного Закону, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Згідно умов вказаної угоди споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ "АВТО ПРОСТО" виконання свого зобовязання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. При цьому, умовами угоди визначено обов'язок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов'язання. Водночас угодою не передбачено звільнення відповідача від виконання передбачених договором обовязків по передачі автомобіля за умови виконання учасником своїх обовязків належним чином.

За таких обставин, сукупність встановлених судом обставин свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 214; 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Авто Просто про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Миколаївської області через Баштанський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ: