РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/39/17

07 березня 2017 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Здибель І.О.

за участю:

представника позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області цивільну справу №564/39/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 5600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач своєчасно не надав Банку грошові кошти для погашення заборгованості з кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач, станом на 31.10.2016 року, має заборгованість 36 702 грн. 65 коп. і на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання та заборгованість за кредитним договором не погашає.

Позивач не забезпечив явку уповноваженого представника в судове засідання. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У своїй позовній заяві вказує, що у разі неявки представника в судове засідання, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Окрім того, представником банку подано суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідачем подано суду клопотання про застосування позовної давності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечив наявність заборгованості, однак подав заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк". Пояснив суду, що він дійсно отримав від банку кредит у розмірі 5600 грн. та погасив його частково. Останню оплату зробив у 26.07.2013 року. Після чого жодного разу плату за кредит не вносив. Платіж на суму 5,09 грн. вважає помилково нарахованим позивачем, оскільки такого платежу він не здійснював. Зазначив, що просить застосувати позовну давність стосовно всіх позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк".

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає.

Так, судом встановлено, що 21.10.2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено договір, відповідно до якого, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки, та ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання погашати зазначений кредит та проценти по ньому щомісячно в розмірі 7% від суми заборгованості (далі - договір) /а.с.7,8/.

Відповідно до п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який може збільшити або зменшити його в будь-який момент.

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що він був ознайомлений та згідний з умовами надання банківських послуг і тарифами банку.

Вказаний договір відповідає вимогам ст.634 ЦК України.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Оскільки за договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 останній взяв на себе зобов`язання погашати зазначений кредит та проценти по ньому щомісячно в розмірі 7% від суми заборгованості (довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду") та зазначені обов'язки порушив, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором /а.с.5,6/ та не заперечується відповідачем, то у банку виникло право вимоги повернення частини позики, що лишилася в розмірі 2520 грн. 52 коп. та сплати процентів.

При вирішенні спору по суті, судом береться до уваги, що остання сплата заборгованості за кредитом зі сторони відповідача мала місце 26 липня 2013 року, що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.5,6/, поясненнями самого відповідача та вбачається із роздруківки скріншотів онлайн допомоги банку /а.с. 52-59/.

Пунктом 1.1.3.2.3 умов і правил надання банківських послуг визначено, що банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків та при цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта в виписці по картрахунку і якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Водночас, зазначеним пунктом визначено, що право зміни розміру наданого на платіжну картку кредитного ліміту банк залишає за собою в односторонньому порядку, по власному рішенню та без попереднього повідомлення клієнта.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 21.10.2010 року, заборгованість за кредитом станом на 31.10.2016 року становить 36 702 грн. 65 коп. та складається: 2520 грн. 52 коп. заборгованість за кредитом; 28313 грн. 28 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3644 грн. 91 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1723 грн. 94 коп. штраф (процентна складова). Розмір вказаної заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу не надано.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором. Оскільки договором про надання кредиту було передбачено повернення коштів щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним, а ОСОБА_1 дані умови порушив, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов договору кредиту заборгованість по кредиту підлягає стягненню з нього.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Кредитним договором визначено, що ОСОБА_1 отримав кредит зі сплатою 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

При цьому судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався.

При укладені договору про надання кредиту від 21.12.2010 року сторони домовились, що за порушення взятих зобов'язань по поверненню коштів по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів ОСОБА_1 зобов'язався сплатити на користь банку штраф в фіксованій частині та в розмірі 5% від ціни позову. Зазначене визначено п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Оскільки ОСОБА_1 зобов'язання перед банком порушив, то відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України в ПАТ КБ "ПриватБанк" виникло право на стягнення з нього штрафу.

Розглядаючи заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності судом враховується наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідач просить застосувати позовну давність до всіх позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом.

Згідно п.1.1.1.37. Умов і правил надання банківських послуг, заява-анкета про надання послуг - звернення клієнта до Банку про відкриття йому банківського рахунка та/або надання йому інших банківських послуг на умовах цих Умов та правил. У Якщо клієнт приєднується до цих Умов та правил не в повному обсязі, він додатково складає заяву про надання окремих послуг, які надаються Банком за Умовами та правилами.

Згідно п.1.1.7.11. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання.

Відповідно до п.1.2.7.3.2.1. Умов і правил надання банківських послуг для надання послуг, Банк видає Клієнту карту.

Згідно п.1.2.7.3.2.2. Умов і правил надання банківських послуг датою укладання Договору є дата підтвердження підключення до послуги "КВІТ", у відповідно до п.1.2.7.3.2.1. Умов і правил надання банківських послуг. Моментом виникнення зобов'язань у Клієнта є дата здійснення операцій з картковим рахунком з використанням встановленого кредитного ліміту на картці КВІТ (далі Карта).

Згідно п.1.2.7.3.2.3. Умов і правил надання банківських послуг картка є власністю Банку і видається у тимчасове користування.

Згідно п.1.2.7.3.2.5. Умов і правил надання банківських послуг згода з цими Умовами є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Згідно п.1.2.7.3.2.11. Умов і правил надання банківських послуг карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні Картки, включно. Забороняється використання Карти (її реквізитів) із закінченим строком дії.

У відповідності до Правил користування платіжною карткою передбачено, що строк погашення кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії) по платіжним карткам без встановленого мінімального платежу у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Зазначені положення свідчать про те, що строк дії договору визначається Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та строком дії кредитної карти.

Із наданих документів про умови договору вбачається, що сторони узгоджували погашення кредиту обов'язковими щомісячними платежами.

Відповідно до наданої відповідачем картки, яку було оглянуто в судовому засіданні, вбачається, що відповідно до відмітки банку термін дії картки зазначено 11/13, тобто строк виконання зобов'язання визначений терміном дії картки, який закінчився 30 листопада 2013 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач вносив нерегулярні платежі до липня 2013 року, останній платіж був здійснений 26.07.2013 року.

Платіж 19.03.2014 року на суму 5,09 грн., який вказаний у наданому суду розрахунку заборгованості відповідач заперечує та вказує, що не мав можливості його здійснити. Позивачем не надано суду доказів, що зазначений платіж було здійснено відповідачем на погашення заборгованості за наданим кредитом. Таким чином, суд дійшов висновку, що даний платіж не переривав строку позовної давності.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

При укладенні договору сторони погодили строки виконання боржником окремих зобов'язань (щомісячного внесення платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, відповідно до ч.3 ст.254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин, початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи ( ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту, відсотків позичальником повинно здійснюватись щомісячно, то початок перебігу строку позовної давності слід обчислювати з 25.08.2013 року, тобто з моменту, коли відповідач припинив виконувати кожне зі своїх зобов'язань.

З позовом банк звернувся в 12.01.2017 року, тобто поза межами строку, передбаченого ст.ст. 257, 258 ЦК України.

Така правова позиція викладена й в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі №6-116 цс 13. Відповідно до ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Виходячи з наведеного, за наявності відповідної заяви відповідача, суд вважає за можливе застосувати щодо вимог позивача про стягнення основного боргу, процентів за користування кредитом наслідки пропуску строку позовної давності, а тому в позові в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Правова природа штрафу така, що позовна давність до вимог про його стягнення обчислюється по факту порушення грошового зобов'язання, передбаченого цим договором, більш ніж на 30 днів. Отже, позовна давність по штрафу має обчислюватись з того місяця, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Оскільки позов було подано тільки в січні 2017 року, то відповідно до ст.267 ЦК України в позові і в цій частині слід відмовити за наслідками спливу позовної давності.

При вирішенні спору суд враховує правові висновки Верховного Суду України про застосування ст.257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України).

На підставі ст. 256-258, 264, 267, 549, 1048-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 10, 57, 62, 88, 212 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

СуддяОСОБА_2