Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1781/17 Головуючий у 1 інстанції: Шейна Л.Д.
Є.У. № 325/52/17-ц Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року по справі за скаргою Публічного Акціонерного Товариства «Банк Національний Кредит» на дії державного виконавця Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича, заінтересовані особи: відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Марїнський УКРПРОМЗБУТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройинвест Донбасс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтезпродсервіс», ОСОБА_5, про визнання незаконними дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича, визнання незаконним повідомлення про повернення виконавчого документа та зобов'язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року скаргу Публічного Акціонерного Товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С про визнання незаконними дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка, визнання незаконним повідомлення про повернення виконавчого документу, скасування повідомлення про повернення виконавчого документа та зобов'язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження, задоволено частково.

Визнано дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка по поверненню виконавчого документа відносно ТОВ "Мар'їнський Укрпромзбут" про звернення стягнення на предмет іпотеки, без виконання від 23.12.2016 року на підставі Закону України "Про виконавче провадження" №1404-19 від 02.06.2016 року, незаконними.

Визнано незаконним повідомлення від 23.12.2016 року винесеного державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко по поверненню виконавчого документа відносно ТОВ "Мар'їнський Укрпромзбут" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Скасоване повідомлення від 23.12.2016 року винесене державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. по поверненню виконавчого документа відносно ТОВ "Мар'їнський Укрпромзбут" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 312 ЦПК розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції було встановлено, що 13.01.2017 року заявник Публічне Акціонерне Товариство "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" звернулося до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, мотивуючи тим, що 09.11.2015 року Приазовським районним судом Запорізької області, ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ТОВ "Мар'їнський Укрпромзбут" у зв'язку з чим 14.06.2016 року видано виконавчий лист.

15.08.2016 року була винесена незаконна постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.08.2016 року ВП №51830753., що підтверджено рішенням Приазовського райсуду Запорізької області 23 вересня 2016 року ухвалено рішення за яким: - дії державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження, визнано незаконними; - скасовано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження: - зобов'язано відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України вирішити питання про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви від 04.07.2016 року.

Ухвала суду від 23.09.2016 року набрала законної сили 17.11.2016 року .

Незважаючи на існування судового рішення 23.12.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, винесено повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання, керуючись п.4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень у редакції від 29.09.2016 року на підставі того, що такі рішення їм не підвідомчі.

Частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції правильно послався на те, що відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а органи і посадові особи, що здійснюють дії, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, Законом України "Про виконавче провадження" та іншими законами України.

Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відмовляючи у прийняття до виконання виконавчого документу, Департамент ДВС послався на те, що на час виконання судового рішення Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-XIV втратив чинність з 05.10.2016 року, згідно із Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404 XVІІІ. В свою чергу, Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404 XVІІІ, набрав чинності 05.10.2016 року. Цей закон передбачав що Департаменту підвідомчі лише виконання рішень на суму боргу, що перевищує 20 000 гр.

Разом з тим, такі заперечення не ґрунтуються на законі, позаяк, як правильно вказав суд першої інстанції, пунктом 7 перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404 XVІІІ встановлено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

При апеляційному розгляді представник Департаменту підтвердив, що після набуття чинності новим Законом виконавчі провадження про стягнення боргу, розмір якого становив менше 20 000 гр. не були закриті, продовжували виконуватись.

Відтак на час набуття сили новим Законом, вже існувало рішення суду, яке зобов'язувало Департамент вичинити дії по виконанню, визнавало його дії неправомірними, такими, що позбавили стягувача права на здійснення виконання. Отже у разі правомірності дій Департаменту та належного прийняття виконавчого документа на час його первісного подання, виконавчий документ на час набуття чинності законом вже знаходився б на виконанні.

Отже суд першої інстанції зробив правильний висновок, що відповідно до ч. 1ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність особи.

Офіційне тлумачення даного конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року. В указаному Рішенні, зокрема, зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З посиланням на відповідні положення Конституції України, які регламентують принцип верховенства права та обов'язковість рішень суду, ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", та практику розгляду справ Європейським судом з прав людини, зокрема від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції",, суд зробив правильний висновок про те, що сама по собі зміна закону після встановлення незаконності дій Департаменту не може тягнути за собою відмову у виконанні судового рішення, яке набуло чинності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - відхилити.

Ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: