Єдиний унікальний номер 243/5506/16-ц Номер провадження 22-ц/775/174/2017
Головуючий у 1 інстанції: Гусинський М.О.
Доповідач: Груіцька Л.О.,
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Груіцької Л.О.,

суддів: Осипчук О.В., Новікової Г.В.,

секретар Чуряєв В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія заборгованість за кредитним договором від 25.07.2008 року, а саме: заборгованість за кредитом R1В: 123751,38 грн.- заборгованості по кредиту, 24751,05 грн.- заборгованості по відсоткам, 18128,63 грн.- заборгованость по комісії, 10128,02 грн.- інфляційні збитки, 5026,32 грн .- 3% річних , а усього 181785 грн. 40 коп. (Сто вісімдесят одна тисяча сімсот вісімдесят п'ять гривень 40 коп.). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з даним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі зазначає те, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги не дослідив обставини, які мають значення для справи та дійшов висновків, які не узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють вказані правовідносини. В обґрунтування апеляційної скарги послався на те, що

- суд необґрунтовано не зупинив провадження по справі за його заявою та не постановив належно мотивовану з цього приводу ухвалу у вигляді окремого процесуального документу;

- не залучив до участі у справі за його клопотанням у якості третьої особи на стороні відповідача ПАТ «Страхова компанія «УНІКА»;

- суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про виклик до суду представника позивача з метою надання ним пояснень позовних вимог;

- суд незаконно відмовив відповідачу у клопотанні про надання часу для надання доказів в обґрунтування заперечень проти позову;

Просив апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні апеляційного суду, апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання апеляційного суду представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність( а.с.130-131).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовано норми матеріального й процесуального права, досліджувати докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суд першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Таким чином, зазначеними положеннями цивільного процесуального законодавства на апеляційний суд покладено обов'язок перевіряти законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, встановлені судом фактичні обставини і усувати недоліки, допущені судом першої інстанції.

Встановлено, що судом при розгляді справи не допущені такі порушення, тому підстави для скасування рішення відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вважав частково доведеними позовні вимоги позивача та позов у частині стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнив частково та стягнув суму заборгованості по кредитному договору у розмірі 181785,40 грн., у задоволенні стягнення витрат з оплати судового збору - відмовив. Розрахунок суми заборгованості апелянт не оскаржує.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем доводів, щодо неналежного виконання відповідачем кредитного договору, у зв'язку з чим відповідач заборгував позивачу 181785,40 грн.

Такі висновки суду є законними та ґрунтуються на матеріалах справи.

Апеляційним судом встановлено, що 28.05.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R1В у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 146790,00 грн. зі строком кредитування на 7 років до 28.05.2020 року під 0,01 % річних за користування кредитом.(а.с.3-7).

28.05.2013р. ОСОБА_1 отримав 146790,00 грн. за меморіальним ордером № 37489 (а.с. 10).

14.05.2014р. між ПАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №006102/4004/0000005, за умовами якого був застрахований автомобіль HYUNDAI» 2012 року випуску д.н.з.НОМЕР_1 (а.с. 89-103).

22.06.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовим кредитом № R1В, відповідно до якого, позивач набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором.(а.с.11-16).

Під час укладання договору відступлення прав вимоги грошових зобов'язань між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було письмово повідомлено відповідача ОСОБА_1, про що свідчить наявність як письмового повідомлення про відступлення прав вимог на ім'я боржника ОСОБА_1 (а.с. 26), так і список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів (в тому числі і на адресу боржника ОСОБА_1.) з відміткою поштового відділення м. Києва від 07.07.2015р. (а.с. 27).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 26.04.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 181785,40 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту - 123751,38 грн., заборгованості по відсоткам - 24751,05 грн., заборгованості по комісії - 18128,63 грн., урахування індексу інфляційних збитків - 10128,02 грн., 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України - 5026,32 грн181785,40 грн., що складається із: заборгованості по кредиту - 123751,38 грн., заборгованості по відсоткам - 24751,05 грн., заборгованості по комісії - 18128,63 грн., індексу інфляційних збитків - 10128,02 грн., 3% річних - 5026,32 грн. (а.с.123, 24, 25).

Позов у частині розрахунку заборгованості відповідачем не оскаржується.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги у тій частині, що відповідачу було невідомо про відступлення права вимоги й з цих підстав, суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволені позову, з наступного,

Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже,за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.

Крім того,судом першої інстанції оцінені докази позивача,щодо належного повідомлення відповідача про передачу права вимоги іншій особі, а саме суд у рішенні вказав на те, що під час укладання договору відступлення прав вимоги грошових забов'язань між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було письмово повідомлено відповідача ОСОБА_1, про що свідчить наявність як письмового повідомлення про відступлення прав вимог на ім'я боржника ОСОБА_1 (а.с. 26), так і список згрупованих поштових відправлення рекомендованих листів (в тому числі і на адресу боржника ОСОБА_1.) з відміткою «поштового відділення м. Києва від 07.07.2015 р. (а.с.27).З цих підстав суд прийшов до висновку про відсутність порушень прав боржника ОСОБА_1 під час укладання 22.06.2015 р. цього договору.

Колегія суддів, не бере до уваги доводи апеляційної скарги у частині того,що суд порушив права відповідача та не надав представнику відповідача за його клопотанням часу для витребування доказів, оскільки як вбачається з матеріалів справи, провадження по справі знаходилося у Слов'янському міськрайонному суді з 08 липня 2016 року (а.с.37). Позов ОСОБА_1 отримав 29.07.2016 року (а.с.42). Заперечення проти позову представник відповідача надав суду 10.08.2016 року (а.с.47). На час слухання справи у суді, а саме 14 грудня 2016 року, представник відповідача мав достатній час для підготовки розгляду вказаної цивільної справи, у тому числі й для подання клопотань з питання заперечень проти позову.

Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі забов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги у частині того, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про виклик до суду представника позивача з метою надання ним пояснення позовних вимог, та не залучив до участі у справі за його клопотанням у якості третьої особи на стороні відповідача ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», оскільки матеріали справи не містять такого клопотання, зауважень щодо неправильності запису фіксування судового засідання технічними засобами з боку представника відповідача у матеріалах справи відсутні.

Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги у частині того, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволені клопотання про зупинення провадження по справі не прийняв ухвалу у вигляді окремого процесуального документу, втім ця помилка не вплинула на загально-правову оцінку судом обставин справи і не впливає на висновок суду про обґрунтованість заявленого позову, проте є підставою для прийняття апеляційним судом окремої ухвали з питань порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, з урахуванням конкретних обставин справи,колегія суддів погоджується з висновком суду проте, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, а тому підстави для відмови у задоволені позову відсутні.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційн6ої скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не ґрунтуються на законі та не містять посилань на такі факти чи докази, які б давали підстави для перегляду судового рішення.

Згідно ст. 308ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 , 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Л.О. Груіцька

Судді: Г.В. Новікова

О.В. Осипчук