АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1105/17 Головуючий 1 інст. - Уварова Ю.В.
Справа № 613/934/16-ц
Категорія: земельні Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селянського (Фермерського) господарства «Промінь», за участю третіх осіб - Сектора державної реєстрації Богодухвської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_2, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Юридична компанія «Право груп» в особі Ястребової Євгенії Богданівни - представника ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2016 року,

у с т а н о в и л а:

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Селянського (Фермерського) господарства «Промінь» (далі - С(Ф)Г «Промінь»), за участю третьої особи - Сектора державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

На обґрунтування позивач вказала, що вона є власницею земельної ділянки площею 4,96 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 30 липня 1999 року згідно з рішенням Дмитрівської сільської ради народних депутатів Богодухівського району Харківської області від 26 березня 1999 року № 13.

30 вересня 2005 року вона оформила довіреність на ім'я ОСОБА_2, якою уповноважила останнього на вчинення дій у всіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях незалежно від підпорядкування відносно вказаної земельної ділянки.

25 вересня 2014 року вона скасувала цю довіреність, а в 2016 році їй стало відомо, що 14 липня 2015 року представником С(Ф)Г «Промінь» ОСОБА_2 було здійснено державну реєстрацію договору оренди належної їй земельної ділянки.

Посилаючись на те, що договіор оренди земельної ділянки суперечить вимогам цивільного і земельного законодавства України, укладений з порушенням Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-Х1У (з наступними змінами) «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-Х1У), і вказаний договір вона не підписувала, просила на підставі частини 3 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений з С(Ф)Г «Промінь» та зареєстрований 14 липня 2015 року в Секторі державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області; обов'язати С(Ф)Г «Промінь» повернути їй земельну ділянку площею 4,96 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області; вирішити питання про судові витрати.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 02 грудня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_2, який заперечував проти позову, посилаючись на його безпідставність. В заяві просив застосувати строк позовної давності.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 05 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Приватне підприємство «Юридична компанія «Право груп» в особі Ястребової Євгенії Богданівни - представника ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що ОСОБА_1 не уповноважувала ОСОБА_2 на укладання договору оренди саме з С(Ф)Г «Промінь»; договір оренди ОСОБА_1 не підписувала та не погоджувала всі істотні його умови, що було визнано сторонами по справі, отже ця обставина не підлягає доказуванню з підстав, передбачених статтею 61 ЦПК України; позивач орендну плату не отримувала, а в 2014 році відповідач не повідомив їй про право отримати орендну плату; після скасування довіреності земельна ділянка їй не була повернута.

Відповідач, треті особи в запереченнях на апеляційну скаргу просять залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2 статті 203 ЦК України).

За загальним правилом статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3 , 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, зокрема правочин не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 4,96 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_1, виданого 30 липня 1999 року згідно з рішенням Дмитрівської сільської ради народних депутатів Богодухівського району Харківської області від 26 березня 1999 року № 13.

30 вересня 2005 року ОСОБА_1 оформила довіреність на ім'я ОСОБА_2, якою уповноважила останнього укладати всі дозволені законом угоди по управлінню та розпорядженню цією земельною ділянкою, крім договору дарування, отримувати та сплачувати всі платежі за укладеними угодами, отримувати усі грошові суми з різних місць, від усіх осіб та установ, у тому числі з банків та ощадбанків, з пошти та телеграфу по різного роду документам та підставам, отримувати поштову, телеграфну та усілякого роду кореспонденцію, вести її справи в усіх судових та адміністративних установах з усіма правами, що надаються законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, у тому числі з правом закінчення справ миром, визнання або відмови повністю або частково від позовних вимог, з правом отримання грошей та майна, видавати замість неї розписки, всюди замість неї розписуватися.

22 жовтня 2007 року укладено Договір оренди землі № б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надала в оренду дану земельну ділянку строком на двадцять п'ять років, який зареєстровано в Богодухівському відділі Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 18 листопада 2009 року за № 72.

Межі земельної ділянки визначені в натурі згідно з актом від 07 листопада 2009 року.

Договір оренди землі від 22 жовтня 2007 року та акт від 07 листопада 2009 року підписані ОСОБА_2, що не заперечувалось сторонами в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 25 вересня 2014 року довіреність на ім'я ОСОБА_2 скасована, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей (а. с. 10, 12, 13, 48, 50).

Звертаючись із позовом, позивач послалась на те, що договір оренди земельної ділянки вона не укладала та не підписувала, не уповноважувала нікого на укладення договору оренди стосовно належної їй земельної ділянки.

Згідно зі статтею 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до статті 244 ЦК України на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала.

Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їх третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність (частина 1 статті 249 ЦК України).

Статтями 3, 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Оскільки Договір оренди землі від 22 жовтня 2007 року укладено в період дії довіреності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Справа розглянута в межах заявлених вимог.

Посилання на те, що ОСОБА_2 не мав повноважень на укладання договору оренди саме з С(Ф)Г «Промінь від імені ОСОБА_1 є безпідставними.

Повноваження ОСОБА_2 підтверджені довіреністю у відповідності до положень статті 244 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про несплату орендної плати не можуть бути прийняті до уваги, оскільки це є доказами при розгляді справи про розірвання договору оренди землі.

Посилання на необізнаність щодо укладеного договору оренди належної позивачу земельної ділянки не гуртуються на законі, оскільки довіреністю від 30 вересня 2005 року ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 укладати всі дозволені законом угоди по управлінню та розпорядженню цією земельною ділянкою, крім договору дарування.

З огляду на це, підстав для застосування для застосування строку позовної давності немає.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлене стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Доводи апеляційної скарги про те, що після скасування довіреності земельна ділянка не була повернута власнику, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки строк дії договору оренди не закінчився.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1. п. 1, 308, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Юрпидична компанія «Право груп» в особі Ястребової Євгенії Богданівни - представника ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Богодухвського районного суду Харківської області від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

Р.М.Піддубний