АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5223/16-ц Номер провадження 22-ц/786/431/17Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Чумак О.В.,

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

при секретарі Ткаченко Т.І.

за участю представника позивача Борути Е.В., відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2016 року по справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2016 року позовні вимоги Полтаського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» задоволено частково.

Стягнуто на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суму заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою АДРЕСА_1, за період з 01 квітня 2012 року по 01 вересня 2016 року з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Кобеляки Полтавської області, мешканки АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в сумі 9549 грн. 36 коп.

Стягнуто на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суму заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою АДРЕСА_1, за період з 01 квітня 2012 року по 01 вересня 2016 року з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в сумі 9549 грн. 36 коп.

Стягнуто на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" понесені судові витрати з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з кожного в сумі по 689 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду, відповідач ОСОБА_3 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення, у задоволенні позову ПОКВПГ «Полтаватеплоенерго» відмовити.

Вважає позовні вимоги недоведеними. Посилається на відсутність правовідносин з позивачем. Зазначає, що не є споживачем послуг, які надає ВП «Полтаватеплоенерго» за вказаною в позові адресою, а позивачем не надано доказів про те, що вона зареєстрована, є власником чи наймачем за вказаною в позові адресою. Вважає, що позивач як кредитор пропустив строки, передбачені ст.1281 ЦКУ, на пред'явлення вимог до неї та ОСОБА_4 як до боржників, а судом безпідставно нарахована заборгованість за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних за період по 01.09.2016 р., оскільки договір про надання послуг теплопостачання з позивачем не укладався.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01 серпня 2011 року по 01 вересня 2016 року надавав послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1. Разом з тим плата за надані послуги в повному обсязі не вносилася. Заборгованість за вказаний період становить 14231,31 грн. Розрахунок вартості послуг є обґрунтованим та відповідає затвердженим тарифам.

Відповідач ОСОБА_3 в суді першої інстанції не оспорювала ту обставину, що у зв'язку з наявністю заборгованості частково погашала борг, зазначаючи при цьому в платіжних документах про те, що кошти сплачуються на погашення заборгованості за послуги.

Місцевим судом також установлено, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 Другою полтавською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 442/2012, з заявами про прийняття спадщини звернулися відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3

ОСОБА_4 відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 18 травня 2015 року, яке вступило в законну силу, є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Право власності на відповідну частку в праві власності на квартиру відповідачем ОСОБА_4, яке набуто в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 попереднього власника квартири ОСОБА_5, зареєстровано за нею у встановленому законом порядку в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

ОСОБА_3 не отримувала свідоцтво про право на спадщину.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що квартира, за якою надавалися позивачем послуги з теплопостачання, належить відповідачам з часу відкриття спадщини, тому вони мають обов'язок з утримання спадкового майна відповідно до частки кожного по ? з 08.04.2012 року.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов'язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Статтею 162 ЖК України передбачено обов'язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.

За нормами ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з нормами ст. ст. 1268 -1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Проаналізувавши наведені правові норми, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в разі не отримання у встановленому законом порядку свідоцтва про право на спадщину, спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття.

З огляду на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 прийняли у встановленому законом порядку спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5, до складу якої входила квартира за адресою: АДРЕСА_1, місцевий суд прийшов до вірного висновку про те, що дана квартира належить обом відповідачам з часу відкриття спадщини з ІНФОРМАЦІЯ_5. Отже, вони в силу норм ст. ст. 322, 360 ЦК України мають обов'язок з утримання спадкового майна відповідно до частки кожного - по ? з квітня 2012 року.

З урахуванням вищенаведеного суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги теплопостачання за період з часу прийняття, а саме з 01 квітня 2012 року по 01 вересня 2016 року в сумі 13155,01 (14231,31 грн.-1076,30 грн.) відповідно до розміру часток кожного в праві власності, з кожного по 6577,51 грн. (13155,01 грн. /2).

В силу норм 1218 ЦК України спадкоємці отримують всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті, в розмірі вартості спадкового майна.

Разом з тим, кредитору спадкодавця при зверненні з вимогами до спадкоємця потрібно дотримуватися вимог, установлених стст.1281-1282 ЦК.

Так, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора про відкриття спадщини, якщо їм відомо про борги спадкодавця. Кредиторові належить протягом 6 місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом 1 року від настання строку вимоги. Кредитор, котрий не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у вказані строки, позбавляється права вимоги.

Отже, в матеріально правовому розумінні право кредитора, який протягом шестимісячного строку від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, або протягом одного року від настання строку вимоги у випадку, коли кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, не пред'явив свої вимоги до спадкоємців припиняється.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (присічними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів.

Встановивши, що ПОКПТГ «Полтаватеплоенерго» не пред'явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину в передбачений строк, встановлений частиною 3 ст.1281 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що право вимоги позивача до спадкоємців по боргах спадкодавця припинилося та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01 серпня 2011 року по 01 квітня 2012 року.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно положень ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Аналогічна відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

На підставі вищенаведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з 01 квітня 2012 року по 01 вересня 2016 року.

Встановивши, що розмір 3 % річних за вказаний період складає 818,13 грн., а сума інфляційних втрат 5125,58 грн., місцевий суд обґрунтовано стягнув з відповідачів на користь позивача з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за період по 01 вересня 2016 року 19098,72 грн., в рівних частках з кожного.

Крім цього, місцевим судом надано вірну правову оцінку твердженням відповідача ОСОБА_3 щодо пропуску позивачем строків позовної давності, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

У суді першої інстанції відповідач ОСОБА_3 пояснила, що в травні, червні, серпні, вересні та грудні 2015 року, а також в травні 2016 року частково сплатила заборгованість в рахунок боргу.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що строк позовної давності у відповідності до ст. 264 ЦК України перервався.

Окрім того, як встановлено судом, позивачем ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» дотримано вимоги цивільного процесуального законодавства щодо звернення до суду попередньо з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідачів.

За частинами 1, 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ за ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Подання особою заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України, перериває позовну давність (Ухвала ВССУ від 23 вересня 2015 року в справі N 6-18668св15).

Розподіл судових витрат проведено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги вірних висновків суду не спростовують, зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, отже на увагу колегії суддів не заслуговують. Правові норми, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, тлумачаться на власний розсуд.

Висновок місцевого суду про часткове задоволення позову зроблений на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка.

Розгляд справи проведений місцевим судом з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя /підпис/ О.В.Чумак

Судді: /підпис/ Т.О.Кривчун

/підпис/ Л.І.Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області О.В.Чумак