Справа № 2/331/76/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі - Постарнак М.М.,

за участю представників

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 07 травня 2008 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 07 травня 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.05.2008 року, ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач ОСОБА_3 своїм особистим підписом підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановленні однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку щомісяця в позичальник повинен надавати ОСОБА_4 грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору.

У порушення умов договору ОСОБА_3 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим у останньої, станом на 31.05.2016р., утворилась заборгованість в розмірі 90826 гривень 74 копійок, з яких: 13599 гривень 07 копійок заборгованість за кредитом; 70005 гривні 96 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2658 гривень 56 копійок заборгованість за пенею та комісією, 250 гривень 00 копійок штраф (фіксована частина); 4313 гривень 18 копійок штраф (процентна складова).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 травня 2008 року, станом на 31 травня 2016 року, на загальну суму 90826 гривень 74 копійок, з яких: 13599 гривень 07 копійок заборгованість за кредитом; 70005 гривні 96 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2658 гривень 56 копійок заборгованість за пенею та комісією, 250 гривень 00 копійок штраф (фіксована частина); 4313 гривень 18 копійок штраф (процентна складова) та сплачений судовий збір.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги банківської установи підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 своїм особистим підписом підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановленні однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Крім того, зазначив, що в даному випадку строки позовної давності не пропущені, оскільки відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, проте якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Враховуючи, що ОСОБА_3 не інформувала банківську установу про припинення дії договору до теперішнього часу, то фактично договір кожні 12 місяців пролонговується на такий же строк. Крім того, зазначив, що відповідно п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) збільшений до 50 років. Також, звернув увагу суду на те, що з виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що ОСОБА_3 на протязі 2014 року (останній раз 22.12.2014 р. в сумі 280,00 грн.) неодноразово вносила грошові кошти, тим самим здійснюючи певні дії на погашення заборгованості за кредитним договором. Вважає, що заперечення відповідача та вимога відповідача щодо застосування строків позовної давності не відповідає викладеним у позові обставинам та наданим доказам.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник, кожен в окремості, у судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечували, зазначивши, що банківською установою будь-якими доказами не підтверджено факт підписання договору між позичальником та ОСОБА_4, надана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не є договором, а тому порушено правила ст..ст. 1054-1055 ЦК України щодо форми укладення договору; «Умови та Правила надання банківських послуг», на які у позові посилається позивач вона своїм підписом не скріпляла, а тому вони не є частиною угоди; також вважають, що позивачем пропущено строк позовної давності, який повинен бути застосований судом, оскільки у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань перед кредитором, позовна давність за вимогами кредитора по поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з момент настання строку погашення чергового платежу (ст. 257 ЦК України), а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії карти, а не закінчення строку дії договору. Також зазначила, що при розрахунку заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2900,00 грн. банківською установою взятий більший період ніж 1 рік, до якого підлягає застосуванню строк позовної давності, визначений ст. 258 ЦК України. Також, вважає, що банківською установою було неправомірно збільшено розмір процентної ставки. На підставі викладеного, просили суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У ч.2 ст. 509 ЦК України зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Належною формою кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.05.2008 року, ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач ОСОБА_3 своїм особистим підписом підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановленні однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. (а.с. 10-33)

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку щомісяця в позичальник повинен надавати ОСОБА_4 грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Відповідно до п. 6.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - у разі не виконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та ОСОБА_5), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу ОСОБА_4 виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та ОСОБА_5), оплати Винагороди ОСОБА_4.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення ОСОБА_5, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на ЗО днів, позичальник зобов'язаний сплатити ОСОБА_4 штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно ОСОБА_4 грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 "Правил користування платіжною карткою", Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в ОСОБА_4 в часності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Відповідно до п. 1.1.2.4 "Умов та правил надання банківських послуг" за незгодою зі зміною Правил та/або "Тарифів Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ позичальник зобов'язується надати ОСОБА_4 письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед ОСОБА_4 заборгованість.

На підставі п. 1.1.3.2.3 "Умов та правил надання банківських послуг". ОСОБА_4 має право на зміну ОСОБА_4, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України . наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно п. 2.1.1.3.5 "Умов та правил надання банківських послуг" Клієнт доручає ОСОБА_4 здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті ОСОБА_4 за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 "Правил користування платіжною карткою", ОСОБА_5 має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої ОСОБА_4 долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором.

Згідно п. 1.1.3.2.2 "Умов та правил надання банківських послуг" У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення ОСОБА_5 має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою ОСОБА_4 часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим Договором.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509. 526. 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

У порушення умов договору ОСОБА_3 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим у останньої, станом на 31.05.2016р., утворилась заборгованість в розмірі 90826 гривень 74 копійок, з яких: 13599 гривень 07 копійок заборгованість за кредитом; 70005 гривні 96 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2658 гривень 56 копійок заборгованість за пенею та комісією, 250 гривень 00 копійок штраф (фіксована частина); 4313 гривень 18 копійок штраф (процентна складова). (а.с. 5-8)

Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам договору, розміру встановлених процентів, комісій, відповідальності за неналежне виконання зобов'язань у вигляді штрафів у вигляді фіксованої суми та процентної складової.

Аналізуючи перелічені норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 07 травня 2008 року.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналогічним чином питання обовязків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях.

З приводу посилання відповідача ОСОБА_3 щодо застосування строків позовної давності, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Також суд враховує правову позицію, висловлену Верховним судом України в постанові від 19 березня 2014 року (в справі № 6-14 цс 14), а саме: відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

30.03.2012р. ОСОБА_3 підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. (а.с. 122)

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Підписанням вказаної анкети-заяви відповідач приєдналася до тих Умов та правил надання банківських послуг, які були чинними на день підписання.

Відповідно до підписаної Клієнтом Анкети-Заяви встановлено, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті, становлять між Клієнтом та ОСОБА_4 договір про надання банківських послуг.

Позичальник підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами та зобов'язується регулярно ознайомлюватися з їх змінами. Умови та правила надання банківських послуг до яких приєднався відповідач долучені до позовної заяви, наказ про їх затвердження додається.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.І ст. 259 ЦК України).

Згідно до ст. 264 ЦК України: перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Крім того, судом встановлено, що останній платіж перед зверненням ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду здійснено 22.12.2014р. в сумі 280,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, тому строк позовної давності розпочався 23.12.2014р. та спливає 23.12.2064 року, а тому ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду в межах строку позовної давності. (а.с. 5-8)

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору не пропущено строк позовної давності, а тому заява відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Надалі, з приводу заперечень відповідача щодо збільшення відсоткової ставки по кредиту, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України відсоткова ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх

сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3,00 % в місяць або 36,00 % на рік. Далі відсоткова ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. 01.01.2013р. Відповідно до Наказ ОСОБА_4 СП-2012-6993080 від 26.10.2012р. (додається) відсоткову ставку було зменшено до 30,00 % річних, 01.09.2014р. відповідно до Наказу ОСОБА_4 № СП-2014-6915682 від 18.08.2014р. відсоткова ставка була підвищена до 34,80% річних, 01.04.2015р. відсоткова ставка була підвищена до 43,20%, згідно Наказу № СП-2015-6552838 від 18.02.2015 р..

Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг та Відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами.

Зокрема, згідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни ОСОБА_4 та інших невід'ємних частин Договору.

Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись ОСОБА_4 за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг Обов'язки Клієнта: У разі незгоди зі змінами Правил та/або ОСОБА_4 надати ОСОБА_4 письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед ОСОБА_4, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Власнику і його Довіреним особам.

Після зміни процентної ставки з відповідною заявою про розірвання договору Відповідач до банку не звертався, про припинення кредитування не просив та всю виниклу заборгованість перед банком не погашав, навки продовожував частково погашати заборгованість по кредиту, отже Відповідач прийняв нові ОСОБА_4 та погодився з іх зміною.

Про підвищення відсоткової ставки позичальника було повідомлено шляхом направлення смс-повідомлень. (а.с. 123)

Необхідно зазначити, що підвищення відсоткової ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою відсотковою ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій відсотковій ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність відсоткової ставки по уже наявній кредитній заборгованості.

Правомірність зміни умов договору також підтверджується Постановлю № 5 Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин. При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК.

Отже, заперечення відповідача в цій частині є також не спроможними та судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з того, що судом позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а також те, що при звернені до суду із позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» було сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн., то суд приходить до висновку, що зазначена вимога також підлягає задоволенню. (а.с. 2)

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст. 598, 599, 610, ч.2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН : НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк» ( м. Дніпропетровськ, 49094, вул.. Набережна Перемоги, буд. 50 ; ; рах № 3111; МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 7 травня 2008 року, станом на 31 травня 2016 року, в розмірі 90 826, 74 грн. ( дев»яносто тисяч вісімсот двадцять шість гривень 74 копійки), з них : 13 599, 07 грн. ( тринадцять тисяч п»ятсот дев»яносто дев»ять гривень 07 копійок) заборгованість за кредитом ; 70 005, 96 грн. ( сімдесят тисяч п»ять гривень 96 копійок) заборгованість по процентам за користування кредитом) ; 2 658, 53 грн. ( дві тисячі шістсот п»ятдесят вісім гривень 53 копійки) заборгованість за пенею та комісією ; 250, 00 грн. ( двісті п»ятдесят гривень 00 копійок) штраф ( фіксована частина) ; 4 313, 18 грн. ( чотири тисячі триста тринадцять гривень 18 копійок) штраф ( процентна складова), а також судовий збір в розмірі 1 378, 00 грн. ( одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Н.Г. Скользнєва

23.02.2017