Справа № 148/1348/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Галькевич І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником 4/25 частини незавершеного будівництвом адміністративно-побутового корпусу, розташованого в АДРЕСА_1, загальною площею 171,6 кв.м., яке внаслідок реконструкції введено в експлуатацію. На підставі договору купівлі-продажу від 7.10.2014, укладеного між ним та Тульчинською міською радою, він купив земельну ділянку площею 0,0070 га для будівництва та обслуговування 4/25 частини незавершеного будівництвом адміністративно-побутового комплексу. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано.

Співвласником іншої частини даного приміщення є відповідач, якому належить 3/10 частини. Між ними, як співвласниками цього майна вникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто.

Згідно технічної документації, 4/25 часток торгівельно-побутового корпусу, загальною площею 142,6 кв.м, в цілому складається: приміщення перукарні та майстерні по ремонту побутових приладів позначений на плані літ. «А», загальною площею 142,6 кв.м., сходова клітка позначена на плані літ. «а», загальною площею 11,2 кв.м. За технічними показниками 4/25 частина об'єкта є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі.

У разі виділу, йому в натурі частки 4/25 із торгівельно-побутового корпусу, якому присвоєна адреса АДРЕСА_2, право спільної часткової власності щодо належного йому майна припиняється, а право спільної часткової власності продовжує існувати для інших співвласників.

В зв'язку з цим, просить суд, винести рішення яким виділити йому у власність частку спільного майна приміщення перукарні та майстерні по ремонту побутових приладів позначеного на плані літ. «А», загальною площею 142,6 кв.м., сходова клітка позначена на плані літ. «а», загальною площею 11,2 кв.м розташованого в АДРЕСА_2.

Позивач в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду заяву, про розгляд справи у його відсутність та задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи суд встановив:

Згідно рішення Тульчинського районного суду від 23.10.2003, ОСОБА_1 є власником 4/25 частини незавершеного будівництвом адміністративно-побутового корпусу, розташованого в АДРЕСА_1, загальною площею 171,6 кв.м. (а.с.21), яке внаслідок реконструкції введено в експлуатацію, що підтверджується декларацією про готовність до експлуатації об'єкта (а.с.22-24).

На підставі договору купівлі-продажу від 7.10.2014, укладеного між позивачем та Тульчинською міською радою, він купив земельну ділянку площею 0,0070 га для будівництва та обслуговування 4/25 частини незавершеного будівництвом адміністративно-побутового комплексу (а.с.35,36).

Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.37).

Співвласником іншої частини даного приміщення є ОСОБА_2, якому належить 3/10 частини, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 39,40).

Згідно технічної документації (а.с. 15-20), зокрема висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна (а.с.34), 4/25 часток торгівельно-побутового корпусу, загальною площею 142,6 кв.м, в цілому складається: приміщення перукарні та майстерні по ремонту побутових приладів позначеного на плані літ. «А», загальною площею 142,6 кв.м., сходова клітка позначена на плані літ. «а», загальною площею 11,2 кв.м. За технічними показниками 4/25 частина об'єкта є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі.

Відповідно до вимог цивільного законодавства, правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1ст.316 ЦК України).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону та не порушуючи при цьому інтереси інших осіб.

Згідно приписів ст. 361 ЦК України власник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355, ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Статтею 364 ЦК України встановлено, що кожен учасник права спільної часткової власності має право на виділ своєї частки із загального складу майна, що є у спільній частковій власності.

В судовому засіданні вимоги позивача ОСОБА_1 визнанні відповідачем ОСОБА_2

За таких обставин, суд враховує вимоги ст. 174 ч.4 ЦПК України, якою передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності..

Згідно ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення за допомогою дослідження показів свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ст. 10 ч. 3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, що відображено в ст. 11 ЦПК України.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про існування правових підстав для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати залишити за стороною.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 319, 355, 356, 364 ЦК України, ст. ст. 4, 8, 10, 11, 15, 18, 57-60, 61, 64, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності задоволити.

Виділити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю АДРЕСА_3 у власність частку спільного майна приміщення перукарні та майстерні по ремонту побутових приладів позначеного на плані літ. «А», загальною площею 142,6 кв.м., сходова клітка позначена на плані літ. «а», загальною площею 11,2 кв.м розташованого в АДРЕСА_2.

Припинити право спільної часткової власності на 4/25 часток торгівельно-побутового корпусу, розташованого в АДРЕСА_2, яке належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю АДРЕСА_3.

Судові витрати залишити за стороною.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: