ЄУН № 389/3320/16-ц
Провадження № 2/389/1193/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого- судді Берднікової Г.В.

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Знамянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати її право на спадкуваня розом з ОСОБА_2 спадкоємицею першої черги, після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 15 липня 2016 року.

Свої вимоги обгрунтувала тим, що 15 липня 2016 року помер ОСОБА_3, з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 1998 року. Проживали вони з ним разом однією сімєю в її житловому будинку за адресою: місто Знамянка Кіровоградської області, вулиця Дзержинського, 53, вели спільне господарство, розпоряджалися грошовими коштами, які разом вносили у спільний бюджет, підтримували один одного в різних ситуаціях матеріально і морально, турбувалися один про одного, спільно вирішували всі побутові проблеми, робили сумісні покупки, були повязані спільним побутом. Рішенням суду встановлено факт проживання їх спільно однією сімєю понад п'ять років до відкриття спадщини.

Ще за життя ОСОБА_3 віддав їй документи на свою однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яку він придбав ще до їх спільного проживання. Вказану квартиру з ОСОБА_3 вони здавали в оренду так як фактично проживали у її будинку. Вона весь час турбувалася про ОСОБА_3, була разом з ним, доглядала його, коли він тяжко хворів, поховала.

ОСОБА_3 розповідав їй, що має дочку ОСОБА_4 (відповідача по справі), однак за весь час їх спільного проживання вона жодного разу не приходила до батька, не цікавилася його здоровям, життям, не допомагала матеріально. Де знаходилася ОСОБА_2 їм відомо не було, в організації поховання участі не приймала.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Пояснила, що з ОСОБА_3 познайомилися у 1998 році, почали проживати спільно як одна сімя у належному їй будинку по вулиці Дзержинського в місті Знамянка. З дочкою ОСОБА_3 не спілкувався. У травні 2016 році ОСОБА_3 сильно захворів і його забрали в лікарню, раніше він також хворів, але до лікарні не бажав звертатись. Останні декілька місяців до смерті ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані, самостійно не пересувався.

Представник позивача у судовому засіданні просила суд позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала, що з батьком після того як він почав проживати з ОСОБА_1 спілкувалась по мірі можливості, оскільки позивач була проти цього, внаслідок чого батько ніколи не запрошував її до себе додому. Батько до пенсії працював, добре заробляв, після - отримував пенсію, матеріальної допомоги не потребував. Востаннє бачила батька на початку весни 2016 року в аптеці, він пересувався з палицею. Також відповідач відзначила, що їй не було відомо про те, що батько сильно захворів, потрапив до лікарні, йому був необхідний сторонній догляд. Позивач їй про це не повідомила, так само як і про те, що батько помер. Вона на той час перебувала за кордоном, про смерть батька дізналась згодом від інших родичів.

Представник відповідача у судовому засіданні вказала на безпідставність позовних вимог і просила відмовити у їх задоволенні.

Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, їх представників та свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3, помер 18 липня 2016 року в місті Знамянка Кіровоградської області.

Згідно з договором купівлі-продажу від 23 травня 1997 року на праві власності ОСОБА_3 належала житлова квартира АДРЕСА_2 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_3 07 жовтня 2016 року в Знамянській міській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за №155/2016. З заявами про прийняття його спадщини звернулися дочка останнього ОСОБА_2 07 жовтня 2016 року та співмешканка ОСОБА_1 15 листопада 2016 року. У довідці наданій нотаріусу дочкою зазначено, що на день смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований один ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Згідно з довідкою квартального комітету №10 міста Знамянка від 14 грудня 2016 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з лютого 1988 року по день смерті ОСОБА_3 проживали спільно однією сімєю по вулиці Дзержинського, 53 в місті Знамянка, вели спільне господарство (а.с.12).

Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2016 року встановлено факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 15 липня 2016 року, однією сім'єю в період з лютого 1998 року по день його смерті -15 липня 2016 року (а.с.13).

У довідках Комунального закладу «Знамянська міська лікарня імені ОСОБА_11» та виписці з медичної картки стаціонарного хворого №2250 зазначено, що ОСОБА_3 знаходився у лікарні на диспансерному обліку як ліквідатор аварії на ЧАЕС. З 2011 року хворий на диспансерний облік не зявлявся, безкоштовні лікарські препарати не виписував. Виклик лікаря на дім зафіксовано 15 квітня 2016 року, діагноз: миготлива аритмія постійної форми. Атеросклеротичний кардіосклероз СН ІІ-ІІІ ступеня. Гіпертонічна хвороба ІІ ступеня. Хворому було запропоновано стаціонарне лікування в кардіологічному відділенні, на що хворий відмовився і самостійно розписався в амбулаторній картці. 11 червня 2016 року останній був доставлений каретою швидкої допомоги та оформлений на стаціонар хірургічного відділення, де він знаходився на лікуванні до 24 червня 2016 року з діагнозом: облітеруючий атеросклероз обох нижніх кінцівок ІІІ стадії. Трофонекроз підошвових поверхонь обох кінцівок. Флегмона стоп. Інтоксикація. Ішемічна хвороба серця: атеросклеротичний кардіосклероз. СН ІІ Б ст.ФК ІІІ.

24 червня 2016 року ОСОБА_3 був виписаний у задовільному стані. 15 липня 2016 року ОСОБА_3 помер вдома. 16 липня 2016 року видана довідка про смерть, діагноз: хронічна недостатність кровообігу ІІІ ступеню. Атеросклеротичний кардіосклероз.

З 10 січня 2011 року ОСОБА_3 знаходився на обліку у Знамянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України, отримував пенсію за віком, розмір якої у липні 2016 року складав 2128 грн.37 коп.(а.с.31).

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що є сином позивача, проживав з матірю і ОСОБА_3 в одному будинку близько 20 років. Здоровя у ОСОБА_3 погіршилося десь за три місяці до смерті, були проблеми з ногами, сам він не пересувався, перебув у безпорадному стані, його доглядала мати, робила перевязки, він також доглядав. Ховала ОСОБА_3 мати, допомагали сусіди.

Свідок ОСОБА_6 (сусідка позивача) пояснила, що проживає по сусідству з позивачем. З 1998 року ОСОБА_3 почав проживати з позивачем, жили дружно, дочку ОСОБА_3 жодного разу вона не бачила. ОСОБА_3 пересувався з палицею. За декілька місяців до смерті він зліг, перебував у безпорадному стані, вона допомагала позивачу у догляді.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що відповідач доводиться йому невісткою, ОСОБА_3 знав особисто. Востаннє його бачив два роки тому, повз їх двір їхав на город і бачив там ОСОБА_3, той стояв у дворі, без палиці. На здоровя останній не скаржився.

Свідок ОСОБА_8 (племінник ОСОБА_3В.) пояснив, що ОСОБА_3 бачив десь за місяць до смерті, він стояв біля двору з палицею, казав, що болять ноги, лікарі пропонують ампутацію, а він не бажає. ОСОБА_3 помітно постарів, осунувся. Проблеми з ногами у дядька були ще з часів участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Свідок ОСОБА_9 (брат ОСОБА_3В.) пояснив, що десь за рік до смерті брата ОСОБА_3 разом їздили до нотконтори з питань оформлення спадщини, пересувався він самостійно, хоча і за допомогою палиці. Останнім часом також бачив його у дворі будинку, він скаржився на хворі ноги, казав, що пережив інсульт. За життя брат розповідав, що на банківській картці має грошові кошти.

Свідок ОСОБА_12 (мати відповідача) пояснила, що за місяця два до смерті бачила ОСОБА_3 в аптеці разом з дочкою, він був з палицею. Вона з ним також поспілкувалась. Ноги у нього хворіли давно, але він ніколи не скаржився.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами цього Цивільного кодексу спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За нормою ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК.

Згідно з ст. 1261 ЦК - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1262 ЦК - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ст.1263 ЦК - у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Згідно ст. 1264 ЦК - у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч.2 ст.1258 ЦК кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно зі ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно згідно зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 за життя заповіт не склав, тому право на спадкування отримали спадкоємці за законом.

Згідно зі ст. 1261 ЦК - дочка спадкодавця, яка є відповідачем усправі - є спадкоємцем першої черги.

Відповідно до ст.1264 ЦК України позивач проживала з спадкодавцем понад 5 років до відкриття спадщини однією сім'єю, як чоловік і жінка, що встановлено рішенням суду та є спадкоємцем четвертої черги.

За правилами щодо черговості у спадкуванні, встановленими статтею 1258 ЦК, позивач не набула права на спадкування (при наявності спадкоємиці першої черги, яка реалізували свої спадкові права у відповідності до ст. 1261, 1259, 1270 ЦК).

Відповідно до п.5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16 травня 2013 року, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч.1 ст.1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч.2 ст.1259 ЦК).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

За ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Застосування наведеної норми права з урахуванням вимог ст. ст.10,60 ЦПК України вимагає доведення позивачем факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості є вичерпним, а відсутність хоча б однієї із них зумовлює застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст. 1258 ЦК України.

У зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

При цьому слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК.

В п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

В ході судового розгляду правових підстав для зміни черговості спадкоємства ОСОБА_1, передбачених ст.1259 ЦК України судом не встановлено. Позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу ОСОБА_3, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Так, з медичної документації та пояснень сторін, свідків в судовому засіданні з'ясовано,що ОСОБА_3 у безпорадному стані, коли він не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, перебував декілька місцяців перед своєю смертю. Наведене не дає підстави вважати, що спадкодавець ОСОБА_3 тривалий час перебував у безпорадному стані, через який потребував опікування з боку ОСОБА_1

З пояснень позивача у судовому засіданні також з'ясовано, що за життя ОСОБА_3 отримував пенсію, яка була більшою за розмір, отримуваної нею пенсії. З довідки про розмір пенсії ОСОБА_3 вбачається, що її розмір у липні 2016 року складав 2128 грн.37 коп.. Позивач пояснила суду, що на той час розмір її пенсії складав трохи більше однієї тисячі гривень. Також з пояснень позивача судом з'ясовано, що квартиру, належну ОСОБА_3 вони разом здавали в оренду, від чого отримували додатковий дохід. Вказане не дає підстав вважати, що позивач матеріально забезпечувала спадкодавця.

Позивач має право на спадкування за законом у четверту чергу відповідно до ст. 1264 ЦК України, однак сам факт спільного і тривалого проживання однією сім'єю із спадкодавцем не є достатньою підставою для застосування ч.2 ст.1259 ЦК України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд відносить на рахунок позвача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача, залишивши їх по фактично нею понесеним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через даний суд до Апеляційного суду Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Берднікова