Справа № 219/320/17
Провадження № 2/219/1126/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний Донецької області в складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря Троян Л.К.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в місті Бахмут Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить: зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини його щомісячного заробітку до 1/6 частини його щомісячного заробітку, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів, до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття чи настання інших суттєвих обставин, починаючи з дня подання вказаної заяви до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з відповідачем вони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Під час сумісного проживання 23 січня 2003 року у сторін народився син ОСОБА_4. На підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2005 року з нього стягуються на користь відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно. Вказане рішення ним виконується в повному обсязі. На теперішній час його сімейний стан змінився, оскільки з 12 вересня 2014 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, яка народила йому дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім того, на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2013 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини щомісячного доходу. Враховуючи викладене, він не має можливості виплачувати аліменти на користь відповідача в розмірі 1/4 частини його щомісячного заробітку, у звязку з чим звернувся до суду з позовною заявою.

В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій зазначив, що просить справу розглядати без його участі та за участі представника ОСОБА_1, на позовних вимогах наполягає.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач має змогу сплачувати аліменти на утримання їх дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки офіційно працевлаштований, має постійний заробіток, домашнє господарство, легковий автомобіль та трактор. Ним рішення суду від 23 травня 2005 року про стягнення аліментів не виконується, про що вона надала відповідні довідки про недоотримання аліментів. Додатково зазначила, що з приводу невиконання позивачем рішення суду про стягнення аліментів вона до відповідних органів не зверталась. Коли дитину двічі оперували, позивач матеріальної допомоги не надавав, хоча відповідач просила у нього хоч якось допомогти, на що він їй сказав, що вона отримує допомогу на утримання дитини, якої повинно вистачати на всі витрати. У звязку з наведеним, вважає, що позивач має матеріальну можливість та зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дитини саме в 1/4 частці від всіх видів його доходу, у звязку з чим просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО № 330844, ОСОБА_4 народився 23 січня 2003 року в селі Привілля Артемівського району Донецької області. В графі «Батьки» батьком зазначений ОСОБА_3, а матірю ОСОБА_2 (а.с. 9). Вказаний факт сторонами не оспорювався, тому будь-яким сумнівам та додатковому доказуванню не підлягає.

На підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2005 року з позивача на користь відповідача утримуються щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 04 травня 2005 року, на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: рішення суду (а.с. 45) та виконавчого листа (а.с. 11).

З копії свідоцтва про народження серії 1-НО № 143402 вбачається, що у відповідача та ОСОБА_8 30 липня 2007 року народилась дитина ОСОБА_9 (а.с. 10). На утримання вказаної дитини з відповідача на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2013 року з 29 жовтня 2013 року підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 46).

З 12 вересня 2014 року позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 359614 (а.с. 6). У подружжя народились діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження (а.с. 7, 8).

З довідки про доходи № 19 від 07 квітня 2011 року, виданої директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРОС ПЛЮС» ОСОБА_10, вбачається, що позивач працював у зазначеному товаристві водієм та його заробітна плата за період з 01 березня 2010 року по 31 серпня 2010 року складала 5320 гривень (а.с. 37).

З довідки про доходи № 4 від 07 квітня 2011 року, виданої директором Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИСТАЛ ЛТД» ОСОБА_10, вбачається, що позивач працював у зазначеному товаристві водієм та його заробітна плата за період з 01 грудня 2010 року по 31 березня 2011 року складала 4000 гривень (а.с. 37).

Згідно копії довідки № 74-74/46 від 17 січня 2017 року, виданої керівником Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО» ОСОБА_11, позивач з 11 серпня 2015 року працює у вказаній установі та займає посаду електромонтера, його середній дохід на місяць за період з січня 2016 року по грудень 2016 року становить 3516,95 гривень, а загальна сума нарахованого доходу за вказаний період становить 42203,37 гривень (а.с. 22).

Відповідно до довідки № 03/02-24 від 17 січня 2017 року, виданої в.о. старости Соледарської міської ради ОСОБА_12, з позивачем за адресою: Донецька обл., Бахмутський р-н, с. Привілля вул. Гагаріна, буд. 2 зареєстровані та проживають: дружина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 23).

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дані положення Закону також враховані в розясненнях Верховного Суду України, що викладені в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Аналіз статті 192 СК України свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Крім того, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Згідно положень статей 141, 180-182 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до п.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, позивачем та його представником надано суду достатньо належних та допустимих доказів, які підтверджують зміну його сімейного стану та матеріального становища, оскільки з 12 вересня 2014 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі та на його утриманні знаходяться четверо неповнолітніх дітей, на утримання двох з яких з нього в примусовому порядку стягується по 1/4 частині з заробітку на кожного.

Доводи відповідача щодо невиконання позивачем рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2005 року про стягнення з останнього аліментів в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття, та надані нею з цього приводу довідки про недоотримання аліментів (а.с. 32-35) при прийнятті рішення по справі суд не приймає до уваги, оскільки вони не є предметом спору. З приводу невиконання позивачем рішення суду, зокрема, злісного ухилення від сплати аліментів, відповідач може звернутись в порядку цивільного судочинства до суду з відповідною позовною заявою про стягнення неустойки (пені) з прострочення сплати аліментів або до правоохоронних органів з заявою про притягнення позивача до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Інших обставин, які б мали істотне значення у справі, судом встановлено не було.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при змінні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Оскільки в судовому засіданні представником позивача зазначено, що вона просить не стягувати з відповідача понесені позивачем судові витрати, які складаються зі сплати ним судового збору за подання до суду позовної заяви, задовольняючи позов, суд, вважає за доцільне задовольнити вказане клопотання та не присуджувати з відповідача понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, повязані з розглядом справи у вигляді судового збору в сумі 640 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтею 51 Конституції України, статтями 57, 60, 131, 209, 214, 215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 180, 181, 182, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2005 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист № 2-3799-2005, виданий на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2005 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відкликати.

Повний текст рішення суду виготовлено 10 березня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.06.03.2017

Суддя О.С.Конопленко