Справа № 569/9945/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар Прокопчук Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Рівному справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського вищого професійного училища Департаменту поліції охорони про стягнення заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Рівненського вищого професійного училища Департаменту поліції охорони (далі - відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 10 545 грн. 36 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 31 жовтня 2012 року його було призначено викладачем Рівненського вищого професійного училища ДДСО при МВС України (на даний час - Рівненське вище професійне училище Департаменту охорони поліції) з посадовим окладом в розмірі 1 230 гривень з установленою надбавкою за високі досягнення у праці в розмірі 40 відсотків, на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника. На вказаній посаді він працював до 7 квітня 2015 року. Однак, вважає, що за вказаний період роботи, відповідач не в повному розмірі виплачував йому заробітну плату. Порядок виплати йому заробітної плати встановлено Інструкцією про порядок виплати заробітної плати працівників освіти, затвердженої Наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993 року № 102 (далі - Інструкція). В порушення п. 80 Інструкції години викладацької роботи, виконані ним понад встановлене річне навантаження, додатково оплачені не були, в підсумку, за період 2013-2015 років, сума заборгованої та невиплаченої йому заробітної плати за години викладацької роботи, виконані понад встановлене річне навантаження, становить - 3163,42 гривні. Також, розділом Б. Інструкції передбачено додаткову оплату праці за класне керівництво. Починаючи від дати призначення його куратором групи ІВ-2 та закінчуючи звільненням з роботи, йому повинно було бути нараховано та виплачено 20% ставки заробітної плати, чого здійснено не було. За вказаний вище період, відповідачем не нараховано та не виплачено 4215,74 гривень додаткової оплати праці. Крім того, відповідно до п. 42 Інструкції викладачам вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації за завідування навчальними кабінетами або лабораторіями провадиться додаткова оплата в розмірі 10-15 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати) за погодженням з профспілковим комітетом. Конкретний розмір доплати встановлюється керівником навчального закладу. З урахуванням нижчої межі додаткової оплати (10%), йому не проведено додаткової оплати за завідування кабінетами та іншими приміщеннями, протягом періоду його роботи, на загальну суму 3166,20 гривень.

У судовому засіданні позивач позов підтримав.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Також вказав, що відповідач є правонаступником Рівненського вищого професійного училища ДДСО при МВС України. Під час роботи позивачу не були виплачені надбавки за години викладацької роботи, виконані ним понад встановлене річне навантаження, кураторство та за завідування навчальними кабінетами в порушення Інструкції про порядок виплати заробітної плати працівників освіти, затвердженої Наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993 року № 102. Колективним договором між керівництвом і профспілковою організацією Рівненського вищого професійного училища ДДСО при МВС України не передбачено виплати надбавок за години викладацької роботи, виконані понад встановлене річне навантаження, кураторство та за завідування навчальними кабінетами, що суперечить Інструкції. Умови колективного договору, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, оскільки Рівненське ВПУ ДПО не є належним відповідачем у даній справі, позивач ніколи не працював в Рівненському ВПУ ДПО, а перебував в трудових відносинах з Рівненським ВПУ ДДСО при МВС України, яке припинило свою діяльність з 07 листопада 2015 року, на підставі Закону України «Про Національну поліцію», як заклад міліції і всі працівники даного училища були звільнені. Умови оплаті праці були встановлені училищем самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством та Галузевою угодою. Оплата праці позивачу здійснювалася за посадовим окладом, виплачувалася надбавка за вислугу років, надбавка за ОУС, щомісячна премія. За вичитані години понад норму, кураторство позивачу була виплачена премія відповідно до умов колективного договору між керівництвом і профспілковою організацією Рівненського вищого професійного училища ДДСО при МВС України на 2011-2015 роки. Заробітна плата була виплачена позивачу в повному обсязі. Окрім того вказала, що позивач не здійснював класне керівництво, а здійснював кураторство та нього не були покладені обовязки по завідуванню кабінетом, а якщо він таке завідування і здійснював, то з перевищенням повноважень.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи наказом Рівненського вищого професійного училища Департаменту ДСО при МВС України №95 о/с від 31 жовтня 2012 року ОСОБА_1 призначено викладачем (фахівцем) (за рахунок платних послуг) Рівненського вищого професійного училища ДДСО при МВС України, з посадовим окладом в розмірі 1 230 грн., установивши згідно з Галузевою угодою між ДДСО при МВС України і Профспілкою працівників держустанов України на 2011-2015 року від 30 листопада 2011 року №54 надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 40 відсотків, на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника ОСОБА_4, увільнивши його від посади інженера (0,5 ставки) (фахівець) Рівненського вищого професійного училища ДДСО при МВС України, з 01 листопада 2012 року на підставі його заяви. 07 квітня 2015 року позивач звільнений з даної посади.

За змістом ст. 2 КЗпП України, ст. 43 Конституції України, право громадян України на працю передбачає оплату праці не нижче встановленого державою мінімального розміру.

З метою регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів на підприємстві, відповідно до ст. 10 КЗпП України, укладається колективний договір, в якому, у відповідності до ст. 7 Закону України від 01 липня 1993 року № 3356-ХІІ «Про колективні договори і угоди» (далі - Закон України № 3356-ХІІ), встановлюються, зокрема, нормування і оплата праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.), а також гарантій, компенсацій і пільг.

Згідно зі ст. 18 КЗпП України, положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Частиною 2 ст. 97 КЗпП України передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до частин 3, 4 ст.97 КЗпП України, конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» з урахуванням загальних положень законодавства про оплату праці суд у разі вирішення спорів з цих питань має з'ясовувати, чи були і як саме вони врегульовані у зазначеному порядку та чи було при цьому додержано норм гарантій, передбачених законодавством, генеральною й галузевою (регіональною) угодами. При їх недодержанні застосовуються відповідно норми і гарантії, передбачені законодавством, генеральною, галузевою (регіональною) угодами.

Згідно з ч.3 ст.3 3акону України № 3356-ХІІ сторонами колективних угод є сторони соціального діалогу, склад яких визначається відповідно до законодавства про соціальний діалог.

За змістом ч. 2 ст. 8 Закону України № 3356-ХІІ угодою на галузевому рівні регулюються галузеві норми щодо нормування і оплати праці, встановлення для підприємств галузі (підгалузі) мінімальних гарантій заробітної плати відповідно до кваліфікації на основі єдиної тарифної сітки по мінімальній межі та мінімальних розмірів доплат і надбавок з урахуванням специфіки, умов праці окремих професійних груп і категорій працівників галузі (підгалузі); встановлення мінімальних соціальних гарантій, компенсацій, пільг у сфері праці і зайнятості; трудових відносин; умов і охорони праці; житлово-побутового, медичного, культурного обслуговування, організації оздоровлення і відпочинку; умов зростання фондів оплати праці; встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці; забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків; заборона дискримінації.

Статтею 9 цього ж Закону визначено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Колективний договір, угода набирають чинності з дня їх підписання представниками сторін або з дня, зазначеного у колективному договорі, угоді. Після закінчення строку дії колективний договір, угода продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором, угодою. Галузеві (міжгалузеві) і територіальні (обласні та республіканська) угоди підлягають повідомній реєстрації в установленому порядку центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, а колективні договори і територіальні угоди іншого рівня - місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Колективний договір між керівництвом і профспілковою організацією Рівненського ВПУ ДДСО при МВС України на 2011-2015 роки схвалено на загальних зборах трудового колективу Рівненського ВПУ ДДСО при МВС України 20 лютого 2012 року, протокол № 1 від 20 лютого 2012 року та зареєстровано Рівненською державною адміністрацією за № 180 від 05 листопада 2012 року, напис про повідомну реєстрацію (далі колективний договір).

П. 2.2.11 колективного договору, передбачено здійснювати щомісячне преміювання працівників у межах створюваного фонду преміювання у розмірі до 100% але не менше 10% середньомісячної заробітної плати. Підставою для нарахування та виплати премії є Положення про преміювання, Звіт про виконання фінансово-економічних показників та наявність фонду преміювання.

Зміни та доповнення на 2013-2015 роки до Колективного договору між керівництвом і профспілковою організацією Рівненського ВПУ ДДСО при МВС України на 2011-2015 роки зареєстровано Рівненською державною адміністрацією за № 241 від 26 листопада 2013 року, напис про повідомну реєстрацію. Колдоговір розроблений на основі Законів України «Про колективні договори і угоди», «Про Державний бюджет України на 2013 рік», Галузевої угоди між департаментом Державної служби охорони при МВС України і профспілки працівників державних установ України на 2011-2015 роки.

П. 2.3.8 зазначених змін та доповнень до колективного договору визначено, що преміювання працівників училища здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати діяльності закладу в межах створюваного Фонду преміювання. Підставою для встановлення конкретного розміру премії та її нарахування є кінцеві позитивні показники фінансово-господарської та службової діяльності відокремленої структурної одиниці училища відповідно до додатку № 12 до даного договору.

Розмір премії встановлюється з урахуванням особистого внеску, спрямованого на збільшення прибутку Рівненського ВПУ ДДСО через використання кращих керівних здібностей, впровадження інноваційних технологій у навчання, в розмірі до однієї середньої заробітної плати виплачується за виконання конкретних показників, зокрема: вичитані години понад норму; кураторство та встановлена відповідальність за збереження майна в аудиторіях, його матеріальне та методичне оснащення.

Відповідно до особового рахунку ОСОБА_1 за період з 15 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року складниками його заробітної плати є: посадовий оклад; надбавка за вислугу років; надбавка за ОУС; премія щомісячна. Відповідно до особового рахунку ОСОБА_1 за період з 01 січня 2014 року по 07 квітня 2015 року складниками його заробітної плати є: посадовий оклад; надбавка за вислугу років; надбавка за високі досягнення у праці; премія щомісячна; індексації заробітної плати.

Як вбачається з обліку навчальних годин викладача ОСОБА_1 нормоване щомісячне навантаження складало 72 год., річна норма годин 720 год. У 2013 році кількість вичитаних позивачем годин становила 810 годин, в 2014 році 764, в 2015 році 132.

Як слідує з наказу Рівненського вищого професійного училища Департаменту ДСО при МВС України № 37 о/с від 23 серпня 2013 року, ОСОБА_1 було призначено куратором групи ІВ-2 з 02 вересня 2013 року.

Відповідно до особового рахунку ОСОБА_1 в 2013 році йому була виплачена щомісячна премія в розмірі 60% середньомісячної заробітної плати, окрім грудня 2013 року, де премія становила 50%, за січень-лютий 2014 року 40%; березень-вересень 2014 року 20%; жовтень 2014 року квітень 2015 року 30%.

Таким чином, вичитані години понад норму та кураторство були позивачу оплачені відповідно до умов колективного договору.

Жодних доказів про те, що на позивача було покладено обовязок завідування навчальними кабінетами чи лабораторіями матеріали справи не містять.

Відповідно до приписів ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Водночас, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи позивача та його представника про те, що позивачу в порушення Інструкції про порядок виплати заробітної плати працівників освіти, затвердженої Наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993 року № 102 додатково не були оплачені години викладацької роботи, виконані ним понад встановлене річне навантаження, за класне керівництво, за завідування навчальними кабінетами або лабораторіями на увагу не заслуговують, оскільки як було вказано вище позивача було призначено викладачем за рахунок платних послуг, умови оплати праці були визначені у колективному договорі, яким, зокрема передбачено преміювання за вичитані години понад норму та кураторство, та як встановлено судом відповідні премії були виплачені позивачу, вичитані години понад норму та кураторство оплачені.

Окрім того, на підставі звернення ОСОБА_1 від 03 березня 2017 року Управлінням Держпраці у Рівненській області була проведена позапланова перевірка з питань додержання вимог законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування у відповідача на предмет оплати годин викладацької роботи викладачами вищих навчальних закладів І та ІІ рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів, виконаних понад встановлене річне навантаження, додаткова оплата праці за класне керівництво, за завідування навчальними кабінетами або лабораторіями. За результатами якої складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №10А/04-7, яким порушень Рівненського вищого професійного училища Департаменту поліції охорони щодо оплати праці не встановлено, зокрема і не встановлено фактів прийняття власником або уповноваженим ним органом чи фізичною особою в односторонньому порядку рішення з питань оплати праці, що погіршують умови встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 60, 88, 212 - 215, 223, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Рівненського вищого професійного училища Департаменту поліції охорони про стягнення заробітної плати відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 18 травня 2017 року.

Суддя О.О. Першко