№243/3099/16-ц
№ 2/243/21/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя - Пронін С.Г.

при секретарі Чевела С.Ю.

за участю представників

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третья особа: Першої Словянської державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування та визнання права на спадкування із спадкоємцями першої черги, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою в якій вказують, що 10.10.2015 року помер їх брат ОСОБА_6, після його смерті відкрилася спадщина на 11/20 часток житлового будинку №36 по вул. Лермонтова м. Словянськ Донецької області загальною площею 80,1кв.м., житловою площею 58,3кв.м., який належав йому на підставі договору дарування, посвідченого Першою Словянською державною нотаріальною конторою 10.09.1992р. за реєстром №1-3953. За час життя ОСОБА_6 був одружений з відповідачем по справі ОСОБА_5 з 17.09.1983р. по 16.03.2000року за рішенням Словянського міського суду їх шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу та до своєї смерті ОСОБА_6 проживав у житловому будинку за вищевказаною адресою. Разом з ним на його половині будинку проживав його брат позивач ОСОБА_6, а в другій половині будинку поживав його другий брат ОСОБА_3, який прийняв спадщину на праві власності 9/80 часток після смерті матері ОСОБА_7, якій належали 27/80 часток вказаного будинку.

ОСОБА_6 з 1975 року був інвалідом дитинства третьої групи, з 2004 року він ніде не працював, оскільки стан його здоровя погіршився, позивачі всіляко допомагали йому, доглядали за ним, купували ліки та продукти харчування. 10жовтні 2015 року ОСОБА_6 помер. Після чого, позивачі звернулися до Першої Словянської державної нотаріальної контори з заявами про реєстрацію спадкової справи, де їм стало відомо, що спадкова справа вже зареєстрована за заявою відповідача по справі, як спадкоємця першої черги оскільки, відповідач після розірвання шлюбу в судовому порядку не звернулася до Словянського ЗАГС для реєстрації розірвання шлюбу і свідоцтво про розірвання шлюбу сторони не отримували.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_6 і до часу його смерті, ОСОБА_3 ніяких стосунків з ним не підтримувала, не проживала у будинку, не доглядала за ним, і зявилася тільки на його поховання, однак ні якої участі в витратах на поховання не приймала.

Позивачі вважають, що ОСОБА_5 треба усунути від права на спадкування за законом, оскільки вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані та потребував постійної сторонньої допомоги. Визнати за позивачами, право на спадщину разом з спадкоємцями першої черги, після померлого 10.10.2015року ОСОБА_6 оскільки вони вважають, що протягом тривалого часу у опікувалися, матеріально забезпечували, надавали іншу допомогу спадкодавцю, який через тяжку хворобу перебував в безпорадному стані.

Позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 судовому засіданні позовні вимоги підтримали суду надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні погодився з поясненнями позивачів просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала суду пояснила, що з 1983 по 2000 рік вона проживала в шлюбі з ОСОБА_6 в будинку №36 по вул. Лермонтова м. Словянська. В 2000 році між ними виник конфлікт в наслідок якого вона була змушена звернутися до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, але фактично розривати шлюб вона не бажала намагаючись таким

чином повернути чоловіка в сімю. Після судового засідання чоловік попросив у неї пробачення за свою поведінку, вона вибачила його і вони спільно вирішили рішення суду не забирати та продовжувати спільне проживання. В 2000р. вона також довідалася про важку хворобу, яка була у її чоловіка і інтимні відносини між ними припинилися. В 2002 році за її спільним з ОСОБА_6 рішенням вона була змушена проживати з своєю мамою оскільки вона важко хворіла та потребувала сторонньої допомоги. ОСОБА_6 також приходив до неї та її матері купував для них продукти і ліки. Вона також приходила до ОСОБА_6, який проживав в будинку по вул. Лермонтова 36, по прати білизну та прибрати в будинку. До 2015року фактично до часу його смерті вини підтримували один одного, купували продукти харчування, ліки, намагаючись вилікуватися від тяжкої хвороби. Вона неодноразово допомагала ОСОБА_6 в його протезуванні, виготовлення протезу та придбанні відповідного взуття. Проходила з ним медичні обстеження, спонукала його, щоб він не ухилявся від отримання специфічних препаратів. Останній місяць життя він почував себе дуже погано, хвороба прогресувала, а медичні препарати вже не допомагали. Але незважаючи на хворобу він не знаходився в безпорадному стані і до останнього тижня міг пересуватися, обслуговувати себе і не потребував сторонньої допомоги. Вона була присутня на похованні чоловіка та на поминах, не заперечувала, що б гроші яки залишилися після смерті ОСОБА_6 та соціальні виплати на поховання залишили у себе його браття.Заперечує проти задоволення позовних вимог оскільки вважає, що ОСОБА_6 не перебував в безпорадному стані, до останнього часу, не потребував сторонньої допомоги. Вони спільно з ОСОБА_6 продовжувала шлюбні відносини після рішення суду і не бажали розривати шлюб.

Представник відповідача захисник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала погодився з поясненнями яки надала ОСОБА_5

Представник третьої особи Першої Словянської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Свідки з боку позивача.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що з 1976 року добре знає сімю ОСОБА_5 проживає з ними по сусідству. З 2000 року покійний ОСОБА_6 припинив спільне проживання з дружиною ОСОБА_5 і шлюб між ними був розірваний. З цього часу ОСОБА_5 зібрала свої речі і в будинку №36 по вул. Лермонтова м. Словянська більше не зявлялася, ні якої допомоги ОСОБА_6 не надавала. У літку 2015 року стан здоровя ОСОБА_6 погіршився, в вересні 2015 року він фактично вже не піднімався з ліжка і потребував сторонньої допомоги. Утриманням ОСОБА_6 в цій час займалися його брати ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що по сусідству з ОСОБА_5 проживає з 1977 року добре знає їх сімю. ОСОБА_5 останнім разом вона бачила у 2000 році коли вона припинила шлюбні стосунки з ОСОБА_6 В осені 2015 року стан здоровя ОСОБА_6 значно погіршився, він фактично вже не піднімався з ліжка і потребував сторонньої допомоги. Утриманням ОСОБА_6 в цій час займалися його брати ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ОСОБА_5 допомоги на утримання ОСОБА_6 не надавала.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що з 1961 року добре знає сімю ОСОБА_6 проживає з ними по сусідству. З 2000року спільне проживання між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було припинено, оскільки вона пішла від нього і почала жити з іншим чоловіком. З цього часу ОСОБА_5 в будинку №36 по вул. Лермонтова м. Словянська більше не зявлялася, ні якої допомоги ОСОБА_6 не надавала. У літку 2015 року стан здоровя ОСОБА_6 погіршився, в вересні 2015 року він фактично вже не піднімався з ліжка і потребував сторонньої допомоги. Утриманням ОСОБА_6 в цій час займалися його брати ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що з 2001 року добре знає сімю ОСОБА_6 проживає в фактично шлюбних стосунках з ОСОБА_4. З 2001року спільного проживання між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не було, Вона зібрала свої речі та пішла жити з до іншого чоловіка. З цього ж часу ОСОБА_5 в будинку №36 по вул. Лермонтова м. Словянська більше не зявлялася, ні якої допомоги ОСОБА_6 не надавала. З вересня 2015 року стан здоровя ОСОБА_6 значно погіршився, він фактично вже не піднімався з ліжка і потребував сторонньої допомоги. Утриманням ОСОБА_6 в цій час займалися його брати ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що більше 30 років знає сімю ОСОБА_6 проживає з ними по сусідству. З 2000 року спільне проживання між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було припинено, оскільки вона пішла від нього і почала жити з іншим чоловіком. З цього ж часу ОСОБА_5 в будинку №36 по вул. Лермонтова м. Словянська більше не зявлялася, ні якої допомоги ОСОБА_6 не надавала. Благоустроєм будинку в якому проживали брати ОСОБА_6 в основному займався ОСОБА_3 ОСОБА_6В.(ОСОБА_6) за час життя не міг готувати їжу, прати білизну та

прибирати в будинку, цю роботу по будинку виконувала цивільна дружина ОСОБА_6В.(ОСОБА_4) ОСОБА_11 У 2015 році стан здоровя ОСОБА_6 погіршився, за два тижня до його смерті він фактично вже не піднімався з ліжка і потребував сторонньої допомоги. Утриманням ОСОБА_6 в цій час займалися його брати ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що більше 30 років знає сімю ОСОБА_6 проживає з ними по сусідству. З ОСОБА_6 до 2006року вони працювали спільно на одному підприємстві. З 2000року спільне проживання між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було припинено, оскільки вона пішла від нього і почала жити з іншим чоловіком. З цього ж часу ОСОБА_5 в будинку №36 по вул. Лермонтова м. Словянська більше не зявлялася, ні якої допомоги ОСОБА_6 не надавала. Утриманням ОСОБА_6 займалися його браття та дружина ОСОБА_6В.(ОСОБА_4) ОСОБА_11 У 2015 році стан здоровя ОСОБА_6 погіршився, за два тижня до його смерті він фактично вже не піднімався з ліжка і потребував сторонньої допомоги.

Свідки з боку відповідача

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що в 2011 році вона познайомилася з ОСОБА_5 по роботі в благодійних організаціях оскільки працює медичним працівником. Ні одноразово допомагала ОСОБА_5 та її чоловіку ОСОБА_6 проходити медичні дослідження та консультації лікарів, оскільки ОСОБА_6 важко хворів, ОСОБА_5 також постійно допомагала йому проходити медичні обстеження. Останнім разом вона бачила ОСОБА_6 в вересні 2015 року коли він прийшов до неї спільно з ОСОБА_5 на медичну консультацію він дуже погано себе почував, важко рухався, і виглядав дуже хворим.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що в 2000 року добре знає ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по спільній праці в благодійних організаціях по захисту інвалідів. У 2012р. та у 2013 році неодноразово звертався до ОСОБА_6, який на той час працював на підприємстві в цеху по ремонту двигунів, з проханням якісно відремонтувати електродвигун. У 2013 році ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спільно приїжджали до нього в м. Святогірськ в гості і на відпочинок, він вважав їх чоловіком та дружиною, вони постійно спілкувалися, про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 він ні чого пояснити не може.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що більше 20 років знає ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по спільній праці в благодійних організаціях по захисту інвалідів. Вважав їх чоловіком та дружиною, оскільки вони постійно спілкувалися, надавали допомогу один одному, ні коли ні чула, що шлюб між ними був розірваний. У 2014 та 2015 році вона неодноразово бачила подружжя ОСОБА_5 у м. Словянськ, яки рухалися до лікарні та іншими особистими справами. В вересні 2015року ОСОБА_6 особисто приходив до товариства інвалідів та отримав виготовлені для нього протези.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що більше 30 років знає ОСОБА_5 і більше 15 років ОСОБА_6 Вважав їх чоловіком та дружиною, оскільки вони постійно спілкувалися, надавали допомогу один одному. У 2014 та 2015 році вона неодноразово бачила, що ОСОБА_6 приходив за місцем мешкання ОСОБА_5 вони постійно спілкувалися та вирішували особисті справи.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до пункту 6 постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року від «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Відповідно до ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 10 жовтня 2015року помер ОСОБА_4, після його смерті відкрилася спадщина на 11/20 часток житлового будинку №36, по вул. Лермонтова міста Словянська Донецької області загальною площею 80,1кв.м., житловою площею 58,3кв.м який належав йому на підставі договору дарування, посвідченого Першою Словянською державною нотаріальною конторою 10.09.1992року за реєстром /№ 1-3953.

24.12.2015 року ОСОБА_5 звернулася до Першої Словянської державної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка ОСОБА_6.

15 березня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Першої Словянської державної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого брата ОСОБА_6.

21 березня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Першої Словянської державної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого брата ОСОБА_6

Сторони по справі своєчасно звернулися до Першої Словянської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини і претендують на спадщину.

За рішенням Словянського міського суду Донецької області від 16.03.2000 року шлюб між ОСОБА_6 та відповідачем по справі, ОСОБА_5 було розірвано, однак належним чином сторони не оформили розірвання шлюбу в органах реєстрації цивільного стану, оскільки сторони після рішення суду фактично помірилися та не бажали офіційної реєстрації розірвання шлюбу. Відповідно до ст.44 Кодексу про шлюб та сімю України який у 2000р. діяв на час виникнення правовідносин, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Таким чином шлюб вважається не припинений, а ОСОБА_5 є спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є спадкоємцями другої черги.

Позивачі в судовому засіданні стверджували, що ОСОБА_6 був інвалідом дитинства 3 групи, з 2004 року ніде не працював та жив на пенсію по інвалідності, вони допомагали йому вести господарство надавали матеріальну допомогу, після розірвання шлюбу з відповідачем та до 2012 року він проживав у своїй частині будинку який знаходиться за адресою вул. Лермонтова, 36 м. Словянська. В 2015 році, стан здоровя ОСОБА_6 погіршився, лікарі констатували йому різку атрофію мязів правої нижньої кінцівки, навесні 2015 року у ОСОБА_6 різко погіршився зір та на початку вересня 2015 року він практично його втратив. Відповідач з моменту розірвання шлюбу в фактичних шлюбних відносинах з ним не перебувала, спільне господарство з ним не вела, не допомагала йому в придбанні ліків та продуктів харчування, зявилася тільки в день поховання ОСОБА_6 Відповідно до цих підстав позивачі вважають за можливо усунути ОСОБА_5 від права на спадкування за законом як спадкоємця першої черги, та отримати право на спадщину разом з спадкоємцями першої черги, після померлого 10.10.2015 року ОСОБА_6 оскільки вони вважають, що протягом тривалого часу у опікувалися, матеріально забезпечували, та надавали допомогу спадкодавцю, який через тяжку хворобу перебував в безпорадному стані.

В підтвердження позовних вимог позивачі представили суду довідки про стан здоровя ОСОБА_6 виписки з історії хвороби, лікарське свідоцтво про смерть, інші письмові докази, пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 До пояснень цих свідків та частини письмових доказів суд відноситься критично, приймає їх до уваги частково оскільки з їх пояснень не можливо встановити, в який час та чому ОСОБА_5 та ОСОБА_6В припинили шлюбні стосунки, чому ОСОБА_5 почала проживати за іншою адресою. Свідки не підтвердили факт тривалого перебування ОСОБА_6 в безпорадному стані через важку хворобу або каліцтво, знаходження його на утриманні. Фактично свідки позивача підтвердили доводи відповідача по справі, що ОСОБА_6 потребував сторонньої допомоги тільки останній тиждень, два, до його смерті, підтвердили факт, що ОСОБА_6 продовжував працювати після 2004року на підприємстві, отримував пенсію та соціальні виплати, тобто фактично утримував себе самостійно. Зазначені свідки, не підтвердили факт, що брати ОСОБА_6 протягом тривалого часу опікувалися та матеріально забезпечували ОСОБА_6 який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані. Пояснення свідків позивача були суперечливими та непереконливими.

З представлених стороною позивача письмових доказів, також не вбачається перебування ОСОБА_6 у безпорадному стані, та то що позивачі протягом тривалого часу опікувалися та надавали йому матеріальну допомогу.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні стверджувала, що незважаючи на рішення суду вони продовжували спільне проживання, допомагали один одному, купували продукти харчування, ліки намагаючись вилікуватися від тяжкої хвороби, не бажали офіційного розірвання шлюбу, з 2000року через важку хворобу ОСОБА_6 відповідач припинила з ним інтимні стосунки. З 2002 році за їх спільним з ОСОБА_6 рішенням вона проживала з своєю матірю оскільки вона важко хворіла та потребувала сторонньої допомоги. Вона також приходила до ОСОБА_6, який проживав в будинку по вул. Лермонтова 36, по прати білизну та прибрати в будинку. Вона неодноразово допомагала ОСОБА_6 в його протезуванні, виготовлення протезу та придбанні відповідного взуття. Проходила з ним медичні обстеження, спонукала його, щоб він не ухилявся від отримання специфічних препаратів. Останній місяць життя він почував себе дуже погано, хвороба прогресувала, а медичні препарати вже не допомагали. Вважає, що ОСОБА_6, не знаходився в безпорадному стані і до останнього тижня міг пересуватися, обслуговувати себе і не потребував сторонньої допомоги. Отримував пенсію та інші соціальні виплати, був працездатним інвалідом третьої групи. Вона була присутня на похованні чоловіка та на поминах, не заперечувала, що б гроші яки залишилися після смерті ОСОБА_6 та соціальні виплати на поховання залишили у себе його браття.Зазначенні свідчення суд приймає до уваги вважає їх правдивими.

Ствердження ОСОБА_5 були доведені у судовому засіданні письмовими доказами та поясненнями свідків ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_17 яки підтвердили факт того що, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 після розірвання шлюбу фактично продовжували спільне проживання, підтримували один одного, допомагали один одному, до останнього часу ОСОБА_5 намагалася допомогти ОСОБА_6 облегшити його страждання, домовлялася з лікарями та проходила спільно з ОСОБА_6 медичні обстеження та консультації лікарів. Свідки відповідача підтвердили факт того, що ОСОБА_6 не знаходився в безпорадному стані і до останнього тижня життя міг пересуватися, обслуговувати себе і не потребував сторонньої допомоги, в вересні 2015 року він особисто прибув до товариства інвалідів та отримав виготовлені для нього протези. Пояснення цих свідків суд приймає до уваги і приходить до висновку, що ОСОБА_6 не ухилялася від надання допомоги своєму чоловіку ОСОБА_6 підтримувала його та постійно надавала йому допомогу по мірі можливості ОСОБА_6 не перебував в безпорадному стані і до останнього часу не потребував сторонньої допомоги. За тих же обставин суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог усунення від права на спадщину та на отримання права на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не підлягають задоволенню оскільки вони не були доведені у судовому засіданні достовірними та допустимими доказами з сторони позивача, і навпаки доводи сторони відповідача у судовому засіданні були більш переконливими та доведеними у судовому засіданні.

У відповідності зі ст.88 ЦПК України сторона, на користь якої ухвалене рішення, суд стягує з іншої сторони всі судові витрати по справі, у зв'язку з тим, що рішення постановлено не на користь позивача суд відмовляє йому в стягнені судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись Постановою №7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року від «Про судову практику у справах про спадкування» ст.1224,1241 ЦК України, ст.ст.10,60,209,210,212 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про усунення від права на спадкування та визнання права на спадкування із спадкоємцями першої черги відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Словянського міськрайонного суду Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: