Справа № 159/4566/16-ц Провадження № 22-ц/773/327/17 Головуючий у 1 інстанції: Денисюк Т.В.
Категорія: 2 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Осіпука В.В., Федонюк С.Ю.,

з участю: секретаря Лимар Р.С.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності, за апеляційною скаргою позивача на рішення Ковельського міськрайонного суду від 16 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ОСОБА_3) "Ковельрембуд" звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про припинення права ОСОБА_3 «Ковельрембуд» на постійне користування частиною земельної ділянки, яка знаходиться по вул. Театральній, 37а в м. Ковелі Волинської області у звязку з набуттям ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці. В ході судового розгляду вказаної цивільної справи стало відомо про реєстрацію 28.11.2012 року за ОСОБА_2 права власності на обєкт незавершеного будівництвом арматурного цеху по вул. Театральній, 37а в м. Ковелі Волинської області. Реєстрація права власності проведена на підставі свідоцтва № 1177 від 19.07.2012 року, виданого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4

Вказує на те, що цим свідоцтвом нотаріус посвідчила, що ОСОБА_2 належить на праві власності майно, яке складається з сукупності будівельних матеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, що знаходяться по вул. Театральній, 37а в м. Ковелі Волинської області. Дане свідоцтво видано за наслідками аукціону по реалізації в порядку виконавчого провадження рухомого майна, яке належало ОСОБА_3 «Ковельрембуд».

Зазначає, що результати аукціону оформлені протоколом № 0-03100/2 від 24.12.2010 року та актом державного виконавця про реалізацію рухомого майна від 30.12.2010 року, що не давало нотаріусу права на видачу свідоцтва на нерухоме майно.

Оскільки вказане свідоцтво видано з порушенням вимог законодавства, зокрема без подачі нотаріусу належних документів, перелік яких передбачений п. 6.1, п. 6.4 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27.10.1998 року та з порушенням територіальної підвідомчості видачі свідоцтва, яка закріплена пп. 1 п. 1 глави 12 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (в редакції чинній на час вчинення нотаріальної дії) не за місцем знаходження нерухомого майна, позивач просив суд визнати його недійсним та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 16.01.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 "Ковельрембуд" відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 "Ковельрембуд" просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржуване рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, виходячи з такого.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваним свідоцтвом № 1177 від 19.07.2012 року, виданим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4, яке не є правовстановлюючим документом, зафіксовано лише факт набуття у власність ОСОБА_2 сукупності будівельних матеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху по вул. Театральній, 37а в м. Ковелі Волинської області, а тому воно не порушує прав та інтересів ОСОБА_3 "Ковельрембуд", у звязку з чим підстави для визнання його недійсним відсутні.

Однак до таких висновків місцевий суд прийшов з порушенням норм матеріального права та без повного зясування обставин, що мають значення для справи.

Місцевим судом встановлено, що при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 17783024 від 06.05.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 «Ковельрембуд» на користь фізичних та юридичних осіб заборгованості, 24.12.2010 року було проведено аукціон по реалізації рухомого майна, яке належало ОСОБА_3 «Ковельрембуд» - сукупності будівельних матеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, що розташовані по вул. Театральній, 37а в м. Ковелі Волинської області, вартістю 35414,16 грн.

За наслідками аукціону ОСОБА_3 «Торговий дім Укрспецреалізація» складено протокол № 0-03100/2 від 24.12.2010 року, в якому вказаний переможець ОСОБА_2 та розяснено переможцю обовязок сплатити вартість лоту протягом семи днів з дня затвердження протоколу (а.с.14).

На підставі протоколу проведення прилюдних торгів по реалізації рухомого майна сукупності будівельних матеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, державним виконавцем Ковельського міськрайонного управління юстиції 30.12.2010 року видано акт, який затверджений начальником ВДВС, про реалізацію рухомого майна при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження.

Реалізація майна боржника в межах виконавчого провадження проведена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15.07.1999 року (в редакціях чинних на час проведення аукціону).

19.07.2012 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 на підставі ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» та згаданого акта державного виконавця від 30.12.2010 року, затвердженого начальником ВДВС, було видано свідоцтво за реєстраційним № 1177, яким вона посвідчила за відповідачем ОСОБА_2 право власності на рухоме майно, а саме: сукупність будівельних матеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, що знаходяться по вул. Театральній, 37а в м. Ковелі Волинської області (а.с.16).

На підставі вказаного свідоцтва державним реєстратором 28.11.2012 року прийнято рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на незавершений будівництвом арматурний цех за вказаною адресою (а.с.17). Дана обставина підтверджується також витягом КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію прав від 28.11.2012 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час видачі свідоцтва) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Статтею 2 цього Закону передбачено, що правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися.

Отримання переможцем аукціону свідоцтва нотаріуса про підтвердження факту набуття рухомого майна у власність законодавством не вимагалось і така вимога існувала лише щодо нерухомого майна та заставного рухомого майна, яке підлягало реєстрації, про що зазначено у ст. 72 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час видачі свідоцтва) та у главі 12 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. (в редакції чинній на час видачі свідоцтва). При цьому, згідно пп. 1.1, 1.2 п. 1 глави 12 розділу ІІ вказаного Порядку придбання арештованого або заставленого нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціонів) оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва, а видача свідоцтва про придбання заставленого майна, яке складається лише з рухомого майна, здійснюється за місцем проведення аукціону. Якщо право власності на майно підлягає обов'язковій державній реєстрації, нотаріус зазначає про це в тексті свідоцтва із зазначенням органу, який здійснює таку реєстрацію (п. 4 глави 12 розділу ІІ Порядку).

Законом України «Про нотаріат» не було передбачено видачі нотаріусом свідоцтва про право власності на рухоме майно.

В розглядувані ситуації суд першої інстанції, виходячи з того, що в законодавстві була відсутня заборона щодо видачі свідоцтва про придбання з аукціону рухомого майна, вважав законними дії нотаріуса щодо видачі ним оспорюваного свідоцтва відповідачу ОСОБА_2, незважаючи на те, що нотаріус в даному випадку повинен був діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про нотаріат», яким видача такого свідоцтва, як уже зазначалося, не передбачена.

В подальшому вказане свідоцтво стало підставою для реєстрації за відповідачем права власності вже як на нерухоме майно - незавершений будівництвом арматурний цех по вул. Театральній, 37а в м. Ковелі Волинської області та звернення на основі цього ОСОБА_2 до суду з позовом про припинення права КП «Ковельрембуд» на користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування цього цеху.

Таким чином, видача оспорюваного свідоцтва потягла за собою зазначені негативні для позивача наслідки у вигляді загрози позбавлення його права користування земельною ділянкою, чого б не було, якби нотаріус, діючи у законний спосіб, не видав би цього свідоцтва. Цим спростовуються висновки суду і доводи відповідача і його представника про відсутність в розглядуваному випадку факту порушення прав позивача.

В своїй позовній заяві позивач зазначає, що про існування згаданого свідоцтва дізнався 28.11.2016 року під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Ковельрембуд» про припинення права постійного користування земельною ділянкою (а.с.7-8, 12-13). Доказів того, що позивач раніше довідався чи міг довідатись про видачу відповідачці оспорюваного свідоцтва, немає. Видача самого свідоцтва і реєстрація на його основі права власності на нерухоме майно (незавершений будівництвом арматурний цех) відбувалось без участі і повідомлення КП «Ковельрембуд» майже через два роки після проведення згаданого аукціону, через що немає підстав стверджувати або ж припускати, що позивач знав чи міг знати про наведені обставини раніше, ніж він зазначає в своїй позовній заяві, у звязку з чим відсутні підстави для висновку про пропущення ним позовної давності.

Посилання представника відповідачки ОСОБА_5 в його запереченні (а.с.36-40) як на доказ обізнаності позивача про існування оспорюваного свідоцтва ще у 2013 році на протокол виїздного засідання узгоджувальної комісії щодо вирішення земельних спорів від 02.10.2013 року (а.с.85), на якому був присутній керівник названого підприємства ОСОБА_6, є безпідставними, оскільки в цьому протоколі про згаданий правовстановлюючий документ не згадується.

З огляду на встановлені в суді апеляційної інстанції обставини, підстави для видачі приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 відповідачу ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на рухоме майно, яке складається з сукупності будівельних матеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, що знаходяться по вул. Театральній, 37а в м. Ковелі Волинської області, були відсутні, що свідчить про його недійсність і є підставою для скасування оскаржуваного в даній справі рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по справі за подання позовної заяви в розмірі 1378 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 1515 грн. 80 коп., а всього 2893 грн. 80 коп.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що у звязку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, оскаржуване в даній справі рішення суду підлягає відповідно до положень ст. 309 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду від 16 січня 2017 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво № 1177 від 19 липня 2012 року, видане приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4, яким за ОСОБА_2 посвідчено право власності на майно, що складається з: сукупності будівельних матеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, що знаходяться по вул. Театральній, 37а в м. Ковелі Волинської області.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" понесені судові витрати в розмірі 2893 (дві тисячі вісімсот девяносто три) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: