Справа № 562/1638/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"03" березня 2017 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

при секретарі Парфенюк Т.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

її представника-адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

його представника-адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

У поданій в суд позовній заяві, зміненій заявою від 05 жовтня 2016 року, позивач ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь додаткові витрати на утримання їх неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 13143 грн. 40 коп., обґрунтовуючи тим, що вказані кошти вона витратила на лікування дітей та у звязку з їх навчанням.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та з аналогічних мотивів.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, обґрунтовуючи тим, що позивач отримує на дітей аліменти, за рахунок яких повинні покриватися витрати на їх навчання та лікування. Просять у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до 31 серпня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідними свідоцтвами.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09 червня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання його неповнолітніх дітей сина ОСОБА_7 та доньку ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно довідок ВП «Рівненська дистанція водопостачання» від 27 жовтня 2016 року з ОСОБА_3 за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року стягнуто та перераховано стягувачу ОСОБА_1 10539,08 грн. аліментів, або 878,26 грн. в місяць на двох дітей, а за період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року відповідно 14357,36 грн. або 1196,45 в місяць на двох дітей.

Відповідно до положень ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З роз'яснень, які містяться у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вбачається, що ст.185 СК України передбачена участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом). У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

До особливих обставин, викладених у ст.185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Установлено, що у 2016 році ОСОБА_7 здобув повну загальну середню освіту у Здолбунівській гімназії Здолбунівської районної ради Рівненської області, що підтверджується відповідним атестатом, у зв'язку з чим позивач у лютому-березні 2016 року понесла витрати на загальну суму 7075 грн. на придбання тестів з підготовки до ЗНО по хімії, історії та українській літературі, а також костюму, сорочки, галстука та туфлі для останнього.

Згідно довідки №872 від 07 вересня 2016 року ОСОБА_7 зарахований на 1 курс Харківського національного медичного університету, який разом із позивачем у серпні 2016 року витратили на проїзд до навчального закладу та у зворотному напрямку кошти в сумі 5799,29 грн.

Виходячи з аналізу ст.185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

При цьому, суд вважає, що загалом дошкільне навчання дитини як її природна потреба та обов'язок батьків, охоплюється питанням стягнення аліментів та не може розглядатись як додаткові витрати на дитину, оскільки відповідну підготовку до школи має пройти кожна дитина, а особливі обставини вказують виключні випадки участі батьків у додаткових витратах на дитину.

Також у вересня 2016 року позивачем сплачено ООБФ «За щасливе дитинство» 1700 грн. благодійної допомоги , придбано згідно товарного чеку від 28 серпня 2016 року шкільні товари на суму 783 грн., витрачені кошти на поїзд з ОСОБА_6 до м.Одеси, які у розумінні положень ст.185 СК України не можуть розглядатися як додаткові витрати на дитину.

Разом з тим, з довідки Рівненської обласної клінічної лікарні та медичних документів ОСОБА_7 у березні 2016 року проходив обстеження щитовидної залози, а в травні 2016 року хворів на ГРВІ, з приводу чого позивачем понесені значні витрати на лікування сина в сумі 2343 грн., що підтверджується відповідними фіскальними чеками на придбання медичних засобів та препаратів.

Згідно епікризу №1092 ОСОБА_6 знаходилася на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні ЦРЛ з 03 лютого по 09 лютого 2016 року з діагнозом «ГРВЗ, фарінготрахеіт, ацетонемічний синдром», а також остання знаходилася на стаціонарному лікуванні 19 серпня 2016 року з приводу перелому кісток лівої гомілки та з 14 по 27 вересня 2016 року з діагнозом «нейроциркуляторна дисфункція репубертатного періоду», що підтверджується карткою стаціонарного хворого, на лікування якої згідно фіскальних чеків позивачем на придбання медичних засобів та препаратів витрачено кошти на загальну суму 5615,14 грн.

Згідно Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік від 25 грудня 2015 року розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 грн., з 1 травня - 1531 грн., з 1 грудня - 1689 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України Про прожитковий мінімум прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Сума стягнутих з ОСОБА_3 на користь позивача аліментів на утримання їх дітей у період їх хвороби є меншою за прожитковий мінімум для забезпечення нормального функціонування організму дитини.

А тому, вимога позивача з огляду на розмір витрачених нею коштів у звязку з хворобою дітей на загальну суму 7958,14 грн., які значно перевищують розмір отриманих аліментів, є обґрунтованими та в цій частині підлягають задоволенню.

З урахуванням вище викладеного, при взаємному обов'язку батьків утримувати дитину (ч.1 ст.141 СК України) суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають до стягнення додаткові витрати на неповнолітніх дітей у розмірі 3979 грн. 07 коп. (7958,14 грн.: 2).

При ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України суд пропорційно до задоволеної частини позовних вимог присуджує стягнення з відповідача в прибуток держави судового збору у розмірі 166 грн. 84 коп.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.10, 57-60, 88, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на неповнолітніх дітей у розмірі 3979 (три тисячі девятсот сімдесят девять) грн. 07 (сім) коп.

Стягнути з ОСОБА_3 у прибуток держави судовий збір у розмірі 166 (сто шістдесят шість) грн. 84 (вісімдесят чотири) коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі через Здолбунівський районний суд апеляційної скарги протягом 10 /десяти/ днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення судового рішення у той же строк із дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 07 березня 2017 року.

Суддя: