АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року, позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що має неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. ОСОБА_3 є батьком дитини, але жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

У зв'язку з чим, ОСОБА_2, з урахуванням всіх уточнень, просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2710,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та 1544,00 грн. щомісячно на утримання позивача до досягнення дитиною 3-річного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви.

Рішенням Бабушкіського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково та вирішено:

- стягувати щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 02 грудня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття;

- стягувати щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи стягнення з 02 грудня 2016 року.

Також, вказаним рішенням, з відповідача на користь держави було стягнуто судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Не погодившись із таким рішенням, позивач звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення щодо стягнення аліментів в частині від заробітку відповідача, ухваливши нове, яким вирішити до стягнення аліменти у твердій грошовій сумі, як і було заявлено ОСОБА_2

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно ст. ст. 84, 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого 11 березня 2014 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Дитина проживає разом із матір'ю, яка його утримує.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

При розгляді даної цивільної справи, в судовому засіданні сторонами було підтверджено, що відповідач працевлаштований та має постійний дохід.

Положеннями ст. ст. 182, 183 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався положеннями Сімейного кодексу України та виходив із наданих доказів і пояснень сторін наданих у судовому засіданні, згідно яких дійшов висновку про необхідність присудження аліментів не в твердій грошовій сумі, як просила позивач, а в частині від заробітку та усіх доходів відповідача.

Серед основних доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 є посилання на відсутність постійного доходу відповідача, у зв'язку з чим вважає за доцільне вирішити питання про розподіл аліментів на її утримання та утримання сина саме в твердій грошовій сумі.

Окрім цього, апелянт посилаються на неповне з'ясування обставин справи, зокрема щодо врахування стану здоров'я та матеріального становища дитини.

Однак, колегія суддів не погоджується із такою позицією апелянта, оскільки, по-перше, працевлаштованість та наявність постійного доходу в ОСОБА_3 було підтверджено самими сторонами у судовому засіданні при розгляді справи в першій інстанції, що вже виключає підстави для застосування положень ст. 184 СК України, а, по-друге, до суду апеляційної інстанції представником відповідача було надано довідку щодо офіційного працевлаштування відповідача та його доходів.

Посилання позивача на незадовільний стан здоров'я дитини не позбавляє позивача права на звернення до суду з відповідним позовом щодо необхідності стягнення з відповідача додаткових витрат в порядку ст. 185 СК України, згідно якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

А тому, виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2016 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова