Справа № 520/6798/17
Провадження № 2/520/7893/17
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Куриленко О.М.
за участю секретаря - Баранової Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
12.06.2017 року позивач звернулась до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2, 1986 року народження, таким, що втратив право користування житловою квартирою за адресою АДРЕСА_1. Зазначити, що рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 1986 року народження з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1.
Свої вимоги мотивувала тим, що вона є наймачем квартири АДРЕСА_2. Стверджує, що разом з нею на спірній житловій площі зареєстровані донька ОСОБА_3, онук ОСОБА_4, донька ОСОБА_5 та син ОСОБА_2, який в квартирі не проживає.
Позивач вказує на те, що факт перебування ОСОБА_2 на реєстраційному обліку за даною адресою перешкоджає їй в повній мірі реалізовувати право користування квартирою, крім того вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за комунальні послуги здійснюються з кількості зареєстрованих за адресою осіб.
У зв'язку з наведеним, на підставі статей 71,72 ЖК України просила задовольнити позов, вказуючи на те, що її права відповідального наймача порушені.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що по вині відповідача вона вимушена нести додаткові витрати по утриманню житла, тому реєстрація відповідача по спірній адресі створює додаткові незручності. Матеріально позивачу дуже важко утримувати квартиру і сплачувати комунальні послуги за людину, яка в ній не проживає. Також повідомила суду, що місце проживання відповідача їй взагалі не відомо, так як останній лише іноді їй телефонує з номеру телефону, який навіть не є українським.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконкому Київської районної ради народних депутатів № 1225 від 19 грудня 1986 року, Житлово-експлуатаційним об'єднанням Київського району 26 грудня 1986 року було видано розпорядження № 817, згідно якого позивачу ОСОБА_1 було відкрито особовий рахунок на займану нею житлову площу 29,37 кв.м. у квартирі за адресою АДРЕСА_1, з право укладання договору найму. Склад сім'ї три особи: вона, донька ОСОБА_3 та син ОСОБА_2
Згідно довідки (з місця мешкання про склад сім'ї та реєстрацію) № 479 від 09.03.2017 року, вбачається що в квартирі АДРЕСА_2 крім позивача ОСОБА_1, також зареєстровані: її донька ОСОБА_3, онук ОСОБА_4, донька ОСОБА_5 та син ОСОБА_2.
Згідно Акту обстеження квартири для визначення не проживаючих осіб, складеного сусідами ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, підпис яких посвідчено начальником дільниці № 6 КП «ЖКС «Чорноморський», вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з квітня 2004 року не проживає в спірній квартирі.
Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 Цивільного процесуального кодексу України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи такою, зо втратила право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Оцінюючі встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги в підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач більше шести місяців відсутній за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несе. Отже відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, відповідач є особою, що втратила право користування вказаним житловим приміщення
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 71,72 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 10, 57, 58, 60, 209, 212-215, 226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, 1986 року народження, таким, що втратив право користування житловою квартирою за адресою АДРЕСА_1.
Зазначити, що рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 1986 року народження з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.
Суддя Куриленко О. М.