АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/1472/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Квятковська Л.Й.
Провадження № 22-ц/789/70/17 Доповідач - Храпак Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря Танцюри О.В.

та відповідача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК на рішення Чортківського районного суду від 2 лютого 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

в липні 2015 року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог банк зазначив, що відповідачі неналежно виконують свої зобовязання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за кредитним договором, а тому станом на 21.05.2015 року сума заборгованості становить 18738,01 доларів США.

Рішенням Чортківського районного суду від 2 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованість у розмірі 17092 (сімнадцять тисяч дев'яносто два) долари США 55 центів заборгованості за кредитом, що за курсом 20,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.05.2015 року складає 355695 (триста п'ятдесят п'ять тисяч шістсот дев'яносто п'ять) гривень 97 копійок та 644 (шістсот сорок чотири) долари США 06 центів заборгованості по процентам за користування кредитом, що еквівалентно 13402 (тринадцять тисяч чотириста два).

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні судового збору та 225 гривень за оголошення в газеті.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ ПРИВАТБАНК просить рішення суду змінити в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та відмови у задоволенні вимог щодо комісії, пені та штрафів і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд зробив помилковий висновок про пропуск банком шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя, оскільки згідно умов договору поруки, порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту. Зазначив, що відсутні підстави вважати, що банк укладаючи додаткову угоду з ОСОБА_1, якою суттєво змінювались умови кредитного договору, не повідомив поручителя ОСОБА_3, оскільки власноручний підпис поручителя в договорі поруки від 15.04.2013 року свідчить про його згоду з умовами кредитного договору і додаткової угоди від 15.04.2013 року до нього. Також вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України на зазначені умови договору та положення ст. 549 ЦК України уваги не звернув, зокрема, що штраф та пеня відповідно до умов кредитного договору настають при різних обставинах порушення зобов'язання зі сторони боржника, а відтак є різними видами відповідальності за порушення зобов'язань боржником. У зв'язку з цим висновок місцевого суду щодо подвійної відповідальності відповідача за одне і теж саме порушення зобов'язання не ґрунтується на законі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Представник ПАТ КБ ПРИВАТБАНК в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи і банк, і представник ОСОБА_4, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча неодноразово повідомлявся в порядку ч.1 ст.77 ЦПК України за адресою, де зареєстрований і останньою відомою судові адресою. Відповідач ОСОБА_1 повідомив, що ОСОБА_2 відсутній за місцем проживання та перебуває за межами України.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку представника ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та ОСОБА_2 такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення відповідача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що банк пропустив шестимісячний строк пред'явлення вимог до поручителя. Що ж стосується відмови у стягнення із відповідачів пені і штрафу, то суд виходив з того, що це є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності.

Колегія суддів повністю з даними висновками суду погодитися не може, оскільки вони не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, тому відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду слід скасувати і ухвалити нове рішення.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст. 553 Цивільного кодексу України передбачається, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи, 07.08.2007 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №TEAWGA00000051, згідно якого останні отримав кредит у розмірі 33500, 00 доларів США із сплатою 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та терміном повернення до 4 серпня 2017 року. Періодом сплати вважається період з 7 до 13 числа кожного місяця.(а.с. 13-15).

15.04.2013 року між Банком та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до кредитного договору №TEAWGA00000051 від 07.08.2007 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо внесення змін до вказаного кредитного договору, а саме суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди, зменшено на 6,88 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 0,00 доларів США, комісія у розмірі 427,48 доларів США, пеня - 6,88 доларів США (а.с. 16-18).

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 21 травня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 18738,01 доларів США, яка складається з 17092,55 доларів США заборгованості за кредитом, 644,06 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом, 71,99 доларів США заборгованості з комісії за користування кредитом, 25,68 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 12,01 доларів США штрафу (фіксована частина), 891,71 доларів США штрафу (процентна складова).

15.04.2013 року між Банком та ОСОБА_2 укладений договір поруки, за яким поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором №TEAWGA00000051 від 07.08.2007 року та додаткової угоди 1 до договору в тому ж розмірі, що і боржник. У пункті 12 даного договору поруки зазначено, що порука припиняється після закінчення 5 (п'яти) років з дня настання терміну повернення кредиту (а.с. 19).

Згідно умов Договору та умов додаткової угоди до Договору строк повернення кредиту визначений по 30.04.2023 року.

Окрім того, як видно з розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 прострочив черговий платіж у березні 2015 року, а банк звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості у липні 2015 року.

Отже, колегія суддів вважає, що порука відповідно до умов договору поруки не припинена, оскільки встановлений договором поруки строк дії поруки - порука припиняється після закінчення 5 (п'яти) років з дня настання терміну повернення кредиту і черговий платіж прострочений у березні 2015 року, а тому слід стягнути на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № TEAWGA00000051 від 07.08.2007 року в розмірі 17092,55 доларів США заборгованості по тілу кредиту; 644,06 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом; 71,99 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом.

З врахуванням наведеного не заслуговують на увагу доводи відповідача ОСОБА_5 про те, що минуло шість місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання, а позивач до поручителя з вимогою про повернення боргу не звернувся, і тому порука є припиненою, а отже, і відсутній обов'язок поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що позивач, укладаючи додаткову угоду з боржником, суттєво змінив умови договору кредиту, не повідомивши про це поручителя ОСОБА_3 з огляду на таке.

Як додаткова угода так і договір поруки укладені в один день - 15.04.2013 року (а.с. 16-19).

В п.16 договору поруки вказано, що предметом договору поруки є зобов'язання за кредитним договором і Додаткової угоди 1 до даного кредитного договору.

ОСОБА_2 своїм підписом ствердив не тільки те, що він ознайомлений з умовами договору поруки, а і те, що він отримав оригінал договору поруки (а.с. 19).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Умовами спірного кредитного договору, зокрема п. 4.1, передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого п. 2.2 договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на дату сплати.

Водночас, згідно з п. 5.4 договору сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення, зокрема при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн - 5% від суми позову.

Отже, як видно з умов договору, що пеня і штраф передбачена фактично за одне і те саме порушення, а саме - порушення позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, тому колегія суддів вважає, що з відповідачів слід стягнути лише один вид цивільно-правової відповідальності штраф у сумі 324,51 грн. (12,01 дол. США х 27,02 грн.= 324,51) з врахуванням вимог ст.533 ЦК України та умов кредитного договору.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві.

Відповідно до п. 35 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах при пред'явленні позову до кількох відповідачів одним або кількома позивачами, звільненими від сплати судового збору, він стягується у дохід держави за рішенням суду окремо з кожного відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Солідарне стягнення суми судових витрат закон не передбачено.

Як вбачається з квитанцій від 15.07.2015 року № IHN95B167L та від 25.02.2016 №PROM5B5K6L публічним акціонерним товариством Комерційний банк ПРИВАТБАНК оплачено судовий збір при зверненні в суд з позовом про стягнення боргу в сумі 3654 грн., а також судовий збір при подачі апеляційної скарги в сумі 4019,80 грн.

Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України та положення п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року , колегія суддів вважає, що слід з відповідача ОСОБА_2 стягнути в користь АТ КБ ПРИВАТБАНК сплачений ними судовий збір у розмірі 3654 грн. - за подання позову та 4019,80 грн. за подання апеляційної скарги, оскільки відповідач ОСОБА_1 в силу ст.5 п.13 Закону України Про судовий збір та ст.12 п. 18 Закону України звільнений від сплати судового збору, як учасник бойових дій.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК задовольнити частково.

Рішення Чортківського районного суду від 2 лютого 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії НЮ №027606, виданий Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області 17.02.2005 року та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_2, паспорт серії НЮ № 066918 виданий Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області 20.01.2006 року, в користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК заборгованість за кредитним договором № TEAWGA00000051 від 07.08.2007 року в розмірі: 17092,55 доларів США заборгованість по тілу кредиту; 644,06 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом; 71,99 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом; 324,51 грн. - штраф (фіксована частина).

Стягнути з ОСОБА_2 в користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК 3654 грн. судового збору за подання позову та 4019,80 грн. за подання апеляційної скарги.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6