У Х В А Л А

16 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Охрімчук Л.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 8 червня 2016 року та рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2016 року в справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Концерну «Міські теплові мережі», третя особа - ОСОБА_5, про визнання правочину не вчиненим,

в с т а н о в и л а :

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя рішенням від 26 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 8 червня 2016 року, позов Концерну «МТМ» задовольнив, стягнув солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Концерну «МТМ» заборгованість по сплаті за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 2 тис. 320 грн 27 коп., у задоволенні зустрічного позову відмовив; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 13 липня 2016 року відмовив ОСОБА_5, ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

У травні 2017 року до Верховного Суду України звернулись ОСОБА_4, ОСОБА_5 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 8 червня 2016 року та рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави перегляду судових рішень щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 33 Конституції України, частини першої статті 29, частини другої статті 310 ЦК України, статей 64, 156, 162 ЖК України, статті 2, абз. 5 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

На обґрунтування своїх вимог заявники надали ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 і 8 лютого 2017 року.

Перевіривши доводи заявників, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Задовольняючи позовні вимоги Концерну «МТМ» і стягуючи з відповідачів заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що споживачі зобов'язані оплатити надані їм послуги, якщо вони фактично користуються ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг з позивачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки згідно зі статтею 11 ЦК України та пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідачі зареєстровані у квартирі та є споживачами послуг Концерну «МТМ», тому відповідно до статті 64 ЖК України сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Надані для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 та 8 лютого 2017 року не можуть бути прикладом неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, оскільки суд на підставі статті 338 ЦПК України скасував судові рішення та направив справи на новий розгляд у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що унеможливлювало встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Концерну «Міські теплові мережі», третя особа - ОСОБА_5, про визнання правочину не вчиненим за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 8 червня 2016 року та рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2016 року відмовити.

Судді : В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко