Справа № 524/8848/16-ц
Провадження № 2/524/543/17
20.02.2017 року м.Кременчук
Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
Головуючого судді Андрієць Д.Д.
за участю секретаря Бєлєнького О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на перереєстрацію автомобіля, -
ОСОБА_1 звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука з дійсним позовом. На обґрунтування позову зазначила, що за життя її батько, ОСОБА_3, як інвалід війни 2 групи, через органи соціального захисту населення безкоштовно був забезпечений автомобілем ЗАЗ 110280. Після його смерті, відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» вона подала заяву на перереєстрацію зазначеного автомобіля на своє імя. Разом з нею вказану заяву подала і її донька, ОСОБА_2. 05.08.2016р. від Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації вона отримала лист, в якому зазначалось, що автомобіль може бути перереєстрований лише на одну особу, а тому необхідно визначитись, хто саме з числа зареєстрованих на момент смерті інваліда разом з ним осіб членів сімї, претендує на перереєстрацію. В досудовому порядку вирішити даний спір їй не вдалось.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати її право на перереєстрацію автомобіля ЗАЗ 110280 на своє імя, згідно правил реєстрації(перереєстрації) ТЗ, визначених чинним законодавством України, на підставі довідки Департаменту соціального захисту населення, без наявності письмової заяви ОСОБА_2 про відмову від перереєстрації цього автомобіля на своє імя.
В судове засідання позивач не зявилась. Від її представника надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. В заяві зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі.
Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання повторно не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в тому числі шляхом опублікування оголошення в ЗМІ.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 38 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», інваліду, законному представнику недієздатного інваліда чи дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням може бути безоплатно переданий у власність після закінчення 10-річного строку експлуатації у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. N 999 Інваліду, законному представнику недієздатного інваліда чи дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, за їх бажанням може бути безоплатно переданий у власність після закінчення 10-річного строку експлуатації. Після смерті інваліда, дитини-інваліда такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену його (її) сімї (за бажанням такого члена сімї), який на час смерті інваліда були зареєстровані за місцем реєстрації інваліда, дитини-інваліда.
Судом встановлено, що 11.05.2016р. помер ОСОБА_3, який був зареєстрований за адресою м.Кременчук, вул.Марка Вовчка, б.24. На день смерті за місцем його реєстрації також були зареєстровані позивач, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що підтверджуєтеся довідками ТОВ «Житлорембутсервіс» від 01.06.2016р. та 13.06.2016р..
За ОСОБА_3 був зареєстрований автомобіль ЗАЗ 110280, державний номер НОМЕР_1, 2005р.в., що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА 149246. Вказаним автомобілем він був забезпечений через органи соціального захисту, як інвалід війни 2 групи.
Після смерті, ОСОБА_3 його донька, ОСОБА_1, звернулась до Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації із заявою про перереєстрацію автомобіля на своє імя. Разом з нею, відповідну заяву подала і ОСОБА_2, онука ОСОБА_3
На своє звернення ОСОБА_1 отримала відповідь від Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації від 05.08.2016р. №03-09/4830, у якій вказано, що в довідці ТОВ «Житлорембутсервіс» №1572 від 12.05.2016р. зазначено декілька членів сімї, які на момент смерті ОСОБА_3 були зареєстровані з ним за однією адресою. Тому необхідно визначитись хто з числа зазначених у довідці членів сімї претендує на перереєстрацію автомобіля та надати від інших членів сімї офіційну відмову від перереєстрації автомобіля на своє імя.
Відповідно до п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. N 999 спори про частку в спільній власності членів сім'ї інваліда щодо автомобіля або суми, сплаченої за нього, вирішуються в судовому порядку.
Відповідач на даний час не проявляє зацікавленості у питанні перереєстрації на своє імя автомобіля, належного ОСОБА_3.
Її місце проживання невідоме, а тому позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку вирішити даний спір з приводу перереєстрації автомобіля на своє імя.
Факт непроживання ОСОБА_2 та її сина - ОСОБА_4 за місцем реєстрації за адресою: м.Кременчук, вул.Марка Вовчка з 2006р. по 06.06.2016р. підтверджено актом ТОВ «Житлорембутсервіс» від 06.06.2016р. №421.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч. 1 ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
В п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України зазначено, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Враховуючи те, що між сторонами виник спір з приводу отримання у власність автомобіля, що належав ОСОБА_3, приймаючи до уваги те, що відповідач не проявляє зацікавленості з приводу перереєстрації вказаного автомобіля на своє імя і не подала заперечень проти позовних вимог ОСОБА_1, а позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку захистити свої права, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст..ст. 3, 13,15,16,34 ЦК України, ст.ст. 15, 88, 208, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на перереєстрацію автомобіля задовольнити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Д.Андрієць