Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/1151/17 Головуючий у 1-й інст. Гумен Н. В.
Категорія 27 Доповідач Григорусь Н. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Борисюка Р.М., Талько О.Б.

секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 06 липня 2017 року

встановила:

У січні 2017 року позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся із позовом до відповідача, в якому просив винести рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № CL 010/088/2008 від 23.07.2008 на загальну суму 274 178,28 грн та судові витрати.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 06 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено за пропуском строку звернення до суду.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при постановленні рішення суд неповно з'ясував обставини справи, які мають суттєве значення для справи та безпідставно застосував строк позовної давності до спірних правовідносин, оскільки перебіг строку починається зі спливом строку виконання зобов'язання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23.07.2008 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю та договору про відступлення права вимоги від 27.04.2012 є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-010/088/2008, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 24 894,11 доларів США на купівлю автомобіля, зі сплатою визначених сторонами відсотків за користування кредитними коштами та на умовах повернення у строки, встановлені умовами зобов'язання, з кінцевим терміном повернення 14.07.2014 (а.с. 4-9, 14-29).

Свої зобов'язання позивач виконав у повному обсязі, відповідачу було надано відповідну суму кредиту, що не заперечується відповідачем.

Умови кредитного договору ОСОБА_1 належним чином не виконував у зв'язку із чим станом на 04.01.2016 утворилася заборгованість у розмірі 274 178,28 грн, яка складається із: заборгованості по кредиту - 58 836,54 грн та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по договору - 215 341,74 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існують договірні відносини, які належним чином не виконуються відповідачем, проте вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором пред'явлені позивачем зі спливом строку позовної давності, а тому не підлягають до задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормами ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Згідно з положеннями ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та ч. 5 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно із ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю в три роки, перебіг якого починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В силу ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк, а згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Пунктом 2.1.5.1 додаткового договору № 2 від 27.09.2010 до кредитного договору № CL-010/088/2008 від 23.07.2008 встановлено, що у випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань чи невиконання позичальником або третіми особами інших умов кредитного договору, додаткового договору, документів забезпечення ти/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів), укладених між банком та позичальником, та/чи між банком та третіми особами, що існували на момент укладення кредитного договору чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені в майбутньому, понад 30 календарних днів, сторони домовились, що банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення позичальнику вимоги про виконання боргових зобов'язань у повному розмірі, а позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору, та отримав вимогу банку, в зв'язку з чим позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов'язання в повному розмірі протягом 30 календарних днів, що слідують за останнім днем строку порушення зобов'язань (а.с. 92-96).

Таким чином, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Отже, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Зазначене правило узгоджується зі змістом частини другої статті 1050 ЦК України, відповідно до якої, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, чим і скористався позивач.

Пунктом 2.1.5.1 додаткового договору № 2 від 27.09.2010 до кредитного договору № CL-010/088/2008 від 23.07.2008 зокрема визначений останній календарний день строку, протягом якого позичальник мав погасити боргові зобов'язання в повному обсязі. Останній платіж за кредитним договором позичальник ОСОБА_1 здійснив 12 березня 2013 року (а.с. 123). За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відлік строку позовної давності починається з останнього дня прострочки, а саме з 11.05.2013.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що банк використав своє право достроково вимагати з позичальника повернення усієї суми заборгованості за кредитним договором у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання, та саме з 11 травня 2013 року в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак позивач звернувся до суду із зазначеним позовом лише 31 січня 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Заяв про поновлення вказаного строку позивач не подавав.

Згідно частини 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові

Таке клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності надане суду представником відповідача під час розгляду справи у суді першої інстанції (а.с. 127).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за пропуском строку звернення до суду. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування судового рішення не має.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Рішення Богунського районного суду міста Житомира від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: Судді: