Ухвала

іменем україни

15 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЄвтушенкоО.І., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», про відшкодування шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_8, на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (далі - ПАТ «УСК «Гарант-Авто»), про відшкодування майнової шкоди в розмірі 39 433 грн 32 коп, моральної шкоди в розмірі 100 000 грн, та сплачених експерту за дослідження скутера в розмірі 500 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року на автодорозі Павлоград-Лозова-Мерефа в районі 154 км сталося зіткнення за участю водія ОСОБА_5, яка керувала автомобілем НОМЕР_1, водія ОСОБА_6, який керував мопедом ВТ-49QT7, в результаті якого син позивача, водій мопеда ОСОБА_6 був смертельно травмований. За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди було відкрито кримінальне провадження № 0000349. В ході досудового розслідування слідчий визнав маму загиблого ОСОБА_6 потерпілою.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 28 259 грн 66 коп та стягнуто моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір в розмірі 782 грн 60 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 вересня 2014 року, приблизно о 20 год. 55 хв., зі сторони м. Павлограда по автомобільній дорозі «Павлоград-Лозова-Мерефа» рухався автомобіль «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, а зі сторони м. Лозова в напрямку м. Павлограда рухався мопед «Альфа-Вентус» під керуванням водія ОСОБА_6 Під час їх зближення, в районі 154 км автомобільної дороги «Павлоград-Лозова-Мерефа», сталося зіткнення зазначених транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда - ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в лікарні ім. Мечникова у м. Дніпропетровську.

Позивачка ОСОБА_4 - є матір'ю померлого ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 13 січня 1992 року, та визнана потерпілою по кримінальному провадженню щодо ДТП, яка сталася 12 вересня 2014 року (а. с. 34).

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 13 вересня 2014 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349.

Постановою слідчого відділу Павлоградського MB ГУМВС України в Дніпропетровській області від 09 квітня 2015 року кримінальне провадження було закрито у зв'язку із відсутністю в діянні водія автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 09 квітня 2015 року, згідно з висновком автотехнічної експертизи № 70/27-33 від 02 березня 2015 року, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_5 повинна була діяти згідно до вимог п. п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, а водій мопеда «Альфа-Вентус» ОСОБА_6 повинен був діяти згідно з п. п. 10.1, 19.1 «б» Правил дорожнього руху України. Відповісти на питання стосовно технічної можливості запобігти даній ДТП з боку водія автомобіля «MitsubishiOutlander», державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_5 та відповісти на питання чи відповідали (не відповідали) дії ОСОБА_5 вимогам п. п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, - експерт не зміг. В той час, усунути можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Outlander» для водія мопеда «Альфа-Вентус» - ОСОБА_6 визначалися виконанням ним вимог п. п. 10.1, 19.1 «б» Правил дорожнього руху України і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх. У даній дорожній обстановці дії водія мопеда «Альфа-Вентус» ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку № 086/15 експертного автотоварознавчого дослідження від 14 липня 2015 року вартість майнового збитку володільцю мопеда «Альфа-Вентус» складає 17 570 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 59 від 13 липня 2011 року вартість проведення вказаного експертного дослідження становить 500 грн., які були сплачені ОСОБА_4 (а.с.19, 20-26).

Судами встановлено, що позивачкою, у зв'язку з ДТП, було витрачено на лікування сина 3 126,11 грн. Після його смерті вона понесла витрати на поховання у сумі 5 063,55 грн. та на спорудження надгробного пам'ятнику -2 000 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а. с. 13- 15, 18).

Крім того, позивачці завдано значної моральної шкоди, розмір якої, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, був визначений судом першої інстанції у розмірі 50 000 грн.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного).

Як роз'яснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення гоню) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власного ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, суди попередніх інстанцій перевіривши усі обставини у справі, в силі ст. ст. 23, 1167, 1187, 1188, 1193, 1195, 1201, 1204, ЦК України, зробили правильний висновок про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнової шкоди в розмірі 28259,66 грн, враховуючи витрати на лікування в розмірі 3 126,11 грнвитрати на спорудження пам'ятника - 2 000 грн, витрати на поховання 5 063 грн 55 коп, майнова шкода завдана внаслідок пошкодження мопеда «Альфа-Вентус» а розмірі 17 570 грн згідно висновку спеціаліста № 086/15 ві 14 липня 2015 року,витрати в розмірі 500 грн понесені на проведення дослідження майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження мопеда «Альфа-Вентус». Крім того стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн, оскільки обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підставі для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_8, відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова