УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на його ліквідацію - ОСОБА_5 про стягнення коштів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Сумської області від 28 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 4 липня 2013 року між нею та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») укладено договір банківського рахунку № 005-18202-040713 з використанням та обслуговуванням платіжної картки (поточний рахунок НОМЕР_1) в гривні.

4 вересня 2014 року сторони уклали договір банківського рахунку № 002-18202-040914 з використанням та обслуговуванням платіжної картки (поточний рахунок НОМЕР_2) в доларах США.

26 грудня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та нею був укладений договір банківського вкладу № 003-29553-231214 на суму 10 тис. доларів США зі строком до 25 січня 2015 року.

Платіжним дорученням від 15 грудня 2014 року вона доручила банку конвертувати 3 тис. доларів США в гривню з рахунку № 002-18202-040914 та оплатити дану суму як авансовий платіж за автомобіль, який вона придбала у приватному підприємстві «Авто-Актив».

Банк конвертував зазначені кошти у гривню, однак не перевів їх належному отримувачу.

2 жовтня 2015 року Національним Банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».

Залишки коштів на її рахунках станом на 2 жовтня 2015 року становлять: на поточному рахунку НОМЕР_1 - 2 022 грн 38 коп.; на поточному рахунку НОМЕР_2 - 13,22 доларів США; на поточному рахунку НОМЕР_3 - 4 889, 29 доларів США.

Зазначала, що вона неодноразово зверталася до банку з заявами про повернення їй коштів із нарахованими відсотками, однак відповідач не вчинив жодних дій щодо виплати належних їй грошей.

Враховуючи викладені обставини, з урахуванням уточнень просила стягнути з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію (далі - ФГВФО) ПАТ «Дельта Банк» на її користь 152 527 грн 85 коп.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 8 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 28 вересня 2016 року, ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 2, 36, 46, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що 2 жовтня 2015 року Національним Банком України прийнято рішення про ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», а тому задоволення вимог ОСОБА_4, як кредитора банку, повинно здійснюватися виключно в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія погоджується з таким висновком.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання зобов'язань.

У правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року № 6-2001 цс 15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів, роз'яснено, що у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Судами встановлено, що постановою правління Національного Банку України від 2 жовтня 2015 року № 664 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 41).

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 2 жовтня 2015 року № 181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» по 4 жовтня 2017 року включно.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 визнала факт виплати їй ФГВФО 200 тис. грн у порядку ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, оскільки задоволення вимог кредиторів, в тому числі вимог вкладників - фізичних осіб, у частині, що перевищує суму виплачену Фондом, за рахунок ліквідної маси у порядку визначеному ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснюється за умови їх внесення в реєстр кредиторів ліквідованого банку шляхом подання письмової заяви уповноваженій особі Фонду.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Сумської області від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.Ф. Хопта