Справа №295/1149/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Сидорець К.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представник третьої особи ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_8про визнання спільної сумісної власності подружжя квартири на ? частини, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася ОСОБА_6 з позовом до ОСОБА_7 про визнання спільної сумісної вартості подружжя квартири та визнання права власності на ? частини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 в період з 27.07.1990 р. по 05.12.2002 р. Під час шлюбу вона з ОСОБА_7 придбали квартиру за адресою: м. Житомир, вул. Мануільського (ОСОБА_9), 96, кв. 27. Документи на квартиру були оформлені на ім'я ОСОБА_7, що підтверджує договір купівлі - продажу посвідчений державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 від 24.05.1996 р. за реєстровим № 1-200.

На підставі рішення суду по сімейному праву Кфар Саба, Ізраїль від 05.12.2002 р., шлюб між нею та ОСОБА_7 було розірвано та було укладено договір про майнові відносини та аліменти згідно якого була домовленість про розпорядження їхньою спільною квартирою за адресою: м. Житомир, вул. Мануільського (ОСОБА_9), 96, кв. 27. Відповідач зобов'язувався у разі продажу квартири передати їй половину вартості квартири. Вона залишилася з дитиною в Ізраїлі, а ОСОБА_7 поїхав на Україну.

В подальшому, при приїзді до України, влітку 2012 р., їй стало відомо про те, що ОСОБА_7 здійснив відчуження вказаної квартири без її на те згоди, що підтверджує договір купівлі-продажу квартири, укладений 01.10.2011 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_11 ОСОБА_7 відмовився передати їй кошти за половину вартості квартири у звязку з чим вона була змушена пред'явити до ОСОБА_7 позов про стягнення з нього компенсації її частки квартири.

Bapтicть трикімнатної квартири визначена згідно договору та становила 28 160 грн., відповідно вартість 1/2 частки становить 14 080 грн., виходячи з якої було сплачений судовий збір.

Так, як вона, ОСОБА_6 є співвласником квартири i має право на половину зазначеного майна та коштів, то вважає, що квартира за адресою: АДРЕСА_1, підлягає поділу між нею та ОСОБА_7 в рівних частках.

В судовому засіданні представник позивачки наполягала на задоволені позовних вимог та обґрунтувала їх доказами, матеріалами наданими до позовної заяви.

Відповідач та представник відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог так як вважають, що позивачка, згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира суду від 09.04.2014 р., може зняти гроші в сумі 14 080 грн. з відповідного депозитного рахунку як компенсацію вартість 1/2 частки квартири за адресою: м. Житомир, вул. Мануільського (ОСОБА_9), 96, кв. 27.

Судом встановлено.

Згідно договору купівлі-продажу від 24 травня 1996 р. ОСОБА_12 продала а ОСОБА_7 купив квартиру за адресою: АДРЕСА_1. (а. с. 6).

Згідно договору купівлі-продажу від 01 жовтня 2011 р. ОСОБА_7 продав а ОСОБА_8 купила квартиру за адресою: АДРЕСА_1. (а. с. 7).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05.03.2015 р. договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2, укладений 01.10.2011 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_11, визнано недійсним. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 20.04.2015 р. рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05.03.2015 р. залишено в силі. (а. с. 8-9, 12-14).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09.04.2014 р. стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію відповідно вартості 1/2 частки квартири в сумі 14 080 грн. (а. с. 10-11).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляд справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведения господарства, з'ясовувати джерело i час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно iз законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо iншe не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За таких обставин, виходячи з принципу рівності часток подружжя у спільній cyмісній власності, суд вважає що ОСОБА_6 належить половина вказаної спільної набутої квартири за адресою: АДРЕСА_2, оскільки вона була набута під час її з ОСОБА_7 перебування у зареєстрованому шлюбі.

Керуючись вимогами ст. 368 ЦК України, 60-71 СК України, Постанова Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляд справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст.10, 60, 79, 81, 88, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_8про визнання спільної сумісної власності подружжя квартири на ? частини, задовольнити.

Визнати за спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 квартиру за адресою: м. Житомир, вул. Мануільського (ОСОБА_9)АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: м. Житомир, вул. Мануільського (ОСОБА_9)АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: м. Житомир, вул. Мануільського (ОСОБА_9)АДРЕСА_3.

Залишити квартиру за адресою: м. Житомир, вул. Мануільського (ОСОБА_9)АДРЕСА_3 у спільній частковій власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі і не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка