Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/275/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

22.02.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.,

суддів: Суровицької Л.В., Чельник О.І.

секретар Постоєнко А.І.

за участю представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом.

Зазначав, що 25 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останній кредитні кошти в сумі 4100 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав. Станом на 25 жовтня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 27772 грн. 45 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 1747 грн. 22 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом 21126 грн. 54 коп.; заборгованості за пенею 3100 грн.; штрафу (фіксована частина) 500 грн.; штрафу (процентна складова) 1298 грн. 69 коп.

Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість в розмірі 27772 грн. 45 коп. та судові витрати.

Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2016 року позов задоволено повністю. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 27772 грн. 45 коп. та судовий збір в сумі 1378 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи. Суд не взяв до уваги, що нею сплачено банку борг в сумі 6400 грн., з яких відсотки за користування кредитом за період з 25 липня 2011 року по 24 липня 2012 року 1104 грн. 39 коп. Нарахування позивачем відсотків після 24 липня 2012 року є незаконним в силу припинення дії договору.

В засіданні апеляційного суду відповідач підтримав доводи апеляційної скарги, представник банку просив відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, а обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак оскаржуване судове рішення таким вимогам не відповідає.

25 липня 2011 року відповідач подала банку анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку та оформлення на її імя кредитної картки «Універсальна» з кредитним лімітом 4100 грн. Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердив факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодився з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. З Тарифами банку та довідкою про Умови кредитування також ознайомлена під підпис (а.с.6,7,8-10,79-80,81,82-86). Справжність свого підпису на цих документах відповідач не оспорює.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. Відповідно до пунктів 3.1.1 та 33.1.3 Правил користування платіжною карткою карта дійсна до останнього календарного дня вказаного в картці місяця і по закінченню строку дії картки банк продовжує строк дії картки шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо від клієнта не надійшла письмова заява про закриття карткового рахунку.

Згідно з пунктом 5.4 правил користування платіжною карткою строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month).

За цим договором відповідач отримала кредитну картку 25 липня 2011 року з терміном дії по червень 2013 року, що підтверджується витягом з програмного комплексу «Промінь» (а.с.62).

Також матеріалами справи підтверджується, що відповідач 25 лютого 2013 року подала банку письмову заяву припинення кредитного договору від 25 липня 2011 року (а.с.59-60), строк дії картки банком не продовжувався.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що строк дії кредитного договору закінчився 30 червня 2013 року.

Позивач зазначав, що взяті на себе зобовязання за кредитним договором відповідач припинила виконувати, останній платіж здійснила 21 грудня 2013 в сумі 720 грн., у зв'язку з чим станом на 25 жовтня 2016 року виникла заборгованість в сумі 27772 грн. 45 коп., яка складається із тіла кредиту, процентів, комісії, штрафів, що підтверджується розрахунком банку (а.с.4-5) та випискою з особового рахунку (а.с.64-69).

Згідно зі ст. ст. 526, 530,610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, погашення процентів за користування кредитом та пені, внаслідок чого виникла заборгованість. Проте суд в порушення вимог ст.212 ЦПК України не дав належної оцінки наданому позивачем розрахунку заборгованості.

Зокрема, позивачем станом на 25 жовтня 2016 року на тіло кредиту в сумі 1747 грн.22 коп. нарахована заборгованість за процентами в сумі 21126 грн.54 коп. за ставкою 30%, з подальшим зростанням до 38,40%, до 46,80% (а.с.5), разом з тим, суд не врахував, що Умови та Правила надання банківських послуг відповідач особисто не підписувала, тобто укладеним між сторонами договором розмір процентів після спливу строку договору не визначено.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи вищезазначені положення закону та у випадку не встановлення договором розміру процентів після спливу визначеного у договорі строку їх повернення, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 07 вересня 2016 року у справі №6-1412 цс 16.

Станом на 30 червня 2013 року заборгованість за процентами становила 250 грн. 67 коп. Наданим позивачем розрахунком заборгованість за відсотками за період з 01 липня 2013 року по 25 жовтня 2016 року за обліковою ставкою НБУ складає 954 грн. 30 коп. (а.с.91-92). Таким чином, заборгованість за процентами становить 1204 грн.97 коп.

Також суд першої інстанції при дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості не врахував, що відповідно до ст. 549 ЦК України пеня і штраф є одним із видів цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування разом за одне й те саме порушення строки виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених в ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення (правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15).

Представник банку в засіданні апеляційного суду просив стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 3100 грн.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду в частині стягнення з відповідача штрафів, залишивши стягнення пені в сумі 3100 грн., зміни рішення суду в частині розміру заборгованості за процентами та загального розміру заборгованості за кредитним договором станом на 25 жовтня 2016 року, визначивши її в сумі 6052 грн.19 коп, та яка складається з тіла кредиту 1747 грн.22 коп., процентів1204 грн.97 коп., пені 3100 грн.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2016 року в частині стягнення штрафів в сумі 1798 грн. 69 коп.,з ухваленням нового рішення про відмову в позові про стягнення штрафів. Змінити рішення в частині розміру процентів, визначивши їх в сумі 1204 грн.97 коп., та загального розміру заборгованості, визначивши її в сумі 6052 грн.19 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

ОСОБА_3