Справа № 640/5721/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

при секретарі Шаповал Є.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про примусове входження,-

ВСТАНОВИВ :

Державний виконавець Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове входження, в якому просить з метою повного виконання ВП №52154794 вирішити питання про примусове входження до місця реєстрації та мешкання фізичної особи боржника ОСОБА_2 за адресою: м. Харків, вул. Чкалова, 29. В обгрунтування зазначених підстав посилається на те, що на примусовому виконанні у Київському ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області перебуває ВП №52154794 щодо виконання виконавчого листа №640/455/16-к від 15.08.2016 року, що видав Київський районний суд м. Харкова щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 1183,52 грн. та морільну шкоду в розмірі 15000,00 грн., а всього 16183,52 грн. 22.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 07.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, а саме на все майно боржника, та внесені відповідні запити до Державних реєстрів. Державним виконавцем було зроблено запити до установ та організацій з метою зясування майнового стану боржника. Державним виконавцем направлялись запити від державних установ та організацій для зясування майнового стану боржника, та будь-якого рухомого або нерухомого майна виявлено не було, відкриті рахунки у банківських установах відсутні, доходів боржник не отримує, на обліку у пенсійному фонді не перебуває. Згідно виконавчого документи та відповіді з АДБ, боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Державним виконавцем направлялись виклики на прийом до державного виконавця, але вони були проігноровані. 18.10.2016 року та 18.01.2017 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою реєстрації боржника, доступ до будинку державному виконавцю не надано. Боржником було здійснено декілька дзвінків державному виконавцю, в яких він обіцяв зявитись та прийом та почати виконувати рішення суду. Але, станом на сьогоднішній момент будь-яких дій спрямованих на погашення суми боргу, виконання рішення суду боржником не здійснено.

Учасники судового розгляду в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомили, проте їх неявка не перешкоджає розгляду даного подання.

Вивчивши доводи подання, суд знаходить неможливим дозволити примусове входження до житлового приміщення боржника ОСОБА_2 з наступних підстав.

Ст. 376 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Так, в судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Київському ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження №52154794 по виконанню виконавчого листа виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнової шкоди в розмірі 1183,52 грн. та моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн., а всього 16183,52 грн. 07.09.2016 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна

боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Державним виконавцем надсилались запити до відповідних органів влади для виявлення майна боржника. Будь-якого майна та коштів виявлено не було.

Відповідно до відповіді з АДБ, боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказана квартира не є власністю боржника відповідно до наданої до суду Інформаційної довідки.

Згідно актів державного виконавця від 18.10.2016 року та від 18.01.2017 року, державним виконавцем було здійснено вихід за адресою боржника, але двері ніхто не відчинив, та вдруге двері відчинив чоловік та жінка, які повідомили, що боржник відсутній, та доступ до приміщення не надано. Вказані акти були підписані лише державним виконавцем без понятих.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-18/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК України, роз'яснено, що Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року,Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (частина перша статті 55 Основного Закону України, стаття 2 Закону України „Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Однак, судом зазначається про те, що державний виконавець просить дати дозвіл на примусове проникнення до житлового приміщення, яке не належить боржникові на праві власності. Дані про те, що у вказаному житловому приміщенні знаходиться майно чи кошти боржника в матеріалах подання відсутні. Акти державного виконавця підписано лише державним виконавцем, однак це не свідчить про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення, оскільки державним виконавцем навіть не встановлено місце фактичного проживання боржника. Примусове входження до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Таким чином, достатні правові підстави для примусового проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_2

згідно вимог статті 376 ЦПК України суду не доведено.

З цих підстав, мотиви подання не можна визнати обґрунтованими, а тому подання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 376 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про примусове входження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Головуючий