Справа № 344/6670/16-ц
Провадження № 22-ц/779/730/2017
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.,

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання поруки припиненою, за апеляційною скаргою представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» на рішення Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

В травні 2016 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» звернулася з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обгрунтовуючи тим , що ОСОБА_3, згідно догоговору «Автопакет» №2040/2008 від 11 вересня 2008 року, отримав в банку кредит в розмірі 15 065,05 доларів США з кінцевим терміном повернення 07 вересня 2015 року та щомісячною сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 14,2% річних та зобовязався виконати кредитні зобов'язання відовідно до умов договору про надання кредиту. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору станом на 13 квітня 2016 року за відповідачем ОСОБА_3 наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями у сумі 12 452,05 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 318 189,07 грн. Відповідач ОСОБА_4, як поручитель згідно договору поруки, відповідає по зобов'язаннях за договором «Автопакет» перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник.

Просила стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 12 452,05 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 318 189,07 грн за договором «Автопакет» №2040/2008 від 11 вересня 2008 року, та судові витрати в розмірі 4 772, 84 грн.

Відповідач ОСОБА_4 подала зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим, обгрунтовуючи тим, що вона, як поручитель, згідно договору поруки від 11 вересня 2008 року поручилась за належне виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором №2040/2008 від 11 вересня 2008 року. Відповідно до умов кредитного договору ВАТ КБ «Надра» надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 15 065,05 дол. США терміном до 07 вересня 2015 року. Оскільки, кредитним договором встановлено строк виконання зобовязання до 07 вересня 2015 року, то позов до поручителя мав бути предявалений до 07 березня 2016 року, а не в травні 2016 року поза строком дії поруки.

Просила визнати правовідносини за договором поруки від 11 вересня 2008 року припиненими.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в стані припинення, 12 452 (дванадцять тисяч чотириста пятдесят два) дол. США 05 центів, що в гривневому еквіваленті становить 318 189 (триста вісімнадцять тисяч сто вісімдесят девять) грн. 07 коп. заборгованості за договором «Автопакет» №2040/2008 від 11.09.2008 року укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 та 4 772,84 грн витрат по оплаті судового збору. В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання правовідносин за договором поруки від 11.09.2008 року припиненими, задоволено.

Визнано поруку ОСОБА_4, яка виникла на підставі договору поруки від 11.09.2008 року укладеного між ВАТ КБ «Надра» та та ОСОБА_4 припиненою.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в стані припинення на користь ОСОБА_4 551,20 грн витрат по оплаті судового збору.

Не погодившись з рішенням суду у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення кредитної заборгованості з фінансового поручителя ОСОБА_5, представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність, необгрунтованість рішення, неповноту з»ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду матеріалам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що в кредитному договорі встанолено строк виконання основного зобовязання повернення кредиту до 07 вересня 2015 року, але у будь-якому випадку до повного виконання взятих на себе зобовязань, тому банк вправі був звертатись з позовом про стягнення заборгованості як з боржника, так і з поручителя, оскільки кредитний договір продовжує діяти.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В частині стягнення зі ОСОБА_3 заборгованості за договором «Автопакет» №2040/2008 від 11 вересня 2008 року, а також відповідачами рішення суду не оскаржується, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з»явилися, про причини неявки суду не повідомили. Приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 305 ЦПК України, відповідно до яких неявка осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, тому колегія суддів розглянула справу за відсутності сторін.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її необгрунтованою, виходячи з наступних підстав.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, за змістом ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував закон, який їх регулює.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з положень ст.ст. 553, 554, 559, 16 ЦК України, встановивши, що відповідно до п. 1.1.4 договору «Автопакет» №2040/2008 від 11 вересня 2008 року, банк надав позичальнику кредит з терміном погашення до 07 вересня 2015 року. Позивач протягом шести місяців, починаючи з 07 вересня 2015 року повинен був предявити вимоги до поручителя, однак, позовна заява подана поза межами встановленого шестимісячного строку, тому порука ОСОБА_4, яка виникла на підставі договору поруки від 11 вересня 2008 року є припиненою, у зв'язку з чим, поручитель не повинен нести солідарну відповідальність з боржником.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», яке на день розгляду справи перебуває в стадії припинення, та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір «Автопакет» №2040/2008, за яким банк надав, а ОСОБА_3 (позичальник) отримав кредит в сумі 15 065, 05 доларів США та зобов'язався погасити кредит не пізніше 07 вересня 2015 року. Умовами п.1.1.3.1. договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 14.2% річних. Відповідно до п. 2.2.1. договору позичальник зобовязався повертати кредит та сплачувати банку передбачені п.1.1.3.1. цього договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок №79824491 у порядку передбаченому п.2.2.3. цього договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 286,67 доларів США (а.с.13-17).

Незважаючи на взяті на себе за договором про надання кредиту зобов'язання, з часу укладення такого договору, ОСОБА_3 допускав істотні порушення умов договору, зокрема в частині розміру та строків погашення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами, у звязку з чим станом на 13 квітня 2016 року утворилась заборгованість у сумі 12 452,05 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 318 189, 07 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 5 918,21 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 151 228,89 грн, заборгованість за відсотками 1 636,70 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 41 822,24 грн, пеня - 3 390,63 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 86 641,27 грн, штраф - 1 506,51 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 38 496,07 грн. (а.с.10-12).

З метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з кредитного договору «Автопакет» №2040/2008 від 11 вересня 2008 року, між банком та відповідачем ОСОБА_4 (поручитель) 11 вересня 2008 року укладено договір поруки, відповідно до пункту 1.1. якого поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за неналежне виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань, а саме: повернути до 07.09.2015р. кредит в сумі 15065 доларів США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,2% річних; 3% одноразової комісії від залишкової суми кредиту; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). (а.с.18-19).

Згідно п. 1.2. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязань, вказаних у п. 1.1. цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Пунктом 1.3. договору поруки, визначено, що відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобовязань, так і при невиконанні позичальником зобовязань в цілому.

Дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобовязань, згідно з умовами цього договору. (п. 5.3. Договору поруки).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст.ст. 611 та 612 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Види та загальні умови забезпечення виконання зобов»язання передбачені ст. ст. 546 та 548 ЦК України, до яких відноситься, зокрема, порука.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В силу ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції Закону на час укладення договору поруки) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі N 6-223цс16 від 04 вересня 2016 року при застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України слід ураховувати, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Отже, виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії договору поруки, або протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

З договору поруки від 11 вересня 2008 року встановлено, що ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, тому підлягають застосуванню положення ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

У кредитному договорі (договорі «Автопакет» №2040/2008) від 11 вересня 2008 року (пункт 1.1.4.) строк виконання основного зобовязання визначений до 07 вересня 2015 року. Договір поруки також містить вказівку на цей строк як на строк повернення кредиту (пункт 1.1.договору поруки), тому у банку виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 07 вересня 2015 року і протягом наступних шести місяців порука не була припиненою.

Судом вірно встановлено, що позовна заява підписана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» 13 травня 2016 року, а до суду поступила 23 травня 2016 року, поза межами встановленого шестимісячного строку від 07 вересня 2015 року, дострокового повернення кредиту позивач не вимагав, тому моментом пред»явлення вимоги слід вважати день подання позову до суду, що не суперечить роз»ясненням, викладеним у абзаці третьому пункту 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що порука ОСОБА_4, яка виникла на підставі договору від 11 вересня 2008 року, на час подання позову є припиненою, у зв'язку з чим, поручитель не повинен нести солідарну відповідальність з боржником.

Такі висновки суду першої інстанції не суперечать правовим висновкам Верховного суду України, викладеним у Постановах від 16 жовтня 2016 року № 6-1265 цс 16, від 07 вересня 2016 року № 6-691 цс16, від 29 березня 2017 року № 6-3087 цс 16.

Доводи апеляційної скарги про дію договору до повного виконання зобов»язань не заслуговують на увагу, оскільки сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Така календарна дата у кредитному договорі встановлена 07 вересня 2015 року.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_6

ОСОБА_7