Справа № 304/5/17
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого-судді: Мацунича М.В.,

суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.,

з участю секретаря: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на рішення Перечинського районного суду від 09 березня 2017 року за заявою ОСОБА_1, де заінтересованими особами є: Перечинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області та Публічне акціонерне товариство «Перечинський лісокомбінат» про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановила:

ОСОБА_1 звернувся у суд із заявою, в якій просить встановити факт перебування у трудових відносинах із ПАТ «Перечинський лісокомбінат» на посаді водія лісовозної машини у період з 31 грудня 1987 року по 20 лютого 2001 року. Свої вимоги мотивує тим, що згідно записів у трудовій книзі, наказом за № 223-к від 31 грудня 1987 року по атестації робочих професій він призначений водієм лісовозу Перечинського лісокомбінату, а наказом за № 11-к від 20 лютого 2001 року - звільнений з роботи за згодою сторін. Таким чином, починаючи з 31 грудня 1987 року по 20 лютого 2001 року він безперервно працював на посаді водія лісовозної машини ПАТ «Перечинський лісокомбінат» (на той час - Перечинського ЛК). З довідки про підтвердження спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років №3 від 05 листопада 2015 року, виданої ПАТ «Перечинський лісокомбінат», вбачається, що ОСОБА_1 працював у Перечинському лісокомбінаті в період з 22 січня 1987 року по 20 лютого 2001 року та виконував роботу, яка дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за професією (посадою) - водій лісовозної машини. Однак, згідно архівної довідки про підтвердження трудового стажу за №151 від 25 травня 2015 року, виданої архівним відділом Перечинської РДА, у відомостях про нарахування заробітної плати за 1981-2001 роки його посада вказана як водій ТРЦ лісокомбінату. Існуючі розбіжності щодо займаної посади у первинних документах перешкоджають йому в оформленні пенсії за вислугу років відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Встановлюваний факт заявнику необхідний для правильного обчислення трудового стажу.

Рішенням Перечинського районного суду від 09.03.2017 року заяву, задоволено.

На дане рішення Перечинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі. Зокрема, зазначає, що суду підвідомчі справи про встановлення фактів, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а в даному випадку такий порядок визначено.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню у судовому порядку, наводиться в ст. 256 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При вирішенні питання про підвідомчість справи, суди мають право враховуватись норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК, а коли, справу вже відкрито - закриває провадження в ній.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить встановити факту його перебування у трудових відносинах з ПАТ «Перечинський лісокомбінат» на посаді водія лісовозної машини у період з 31.12.1987 р. по 20.02.2001 р. при цьому вказує, що це потрібно йому для правильного нарахування трудового стажу, оскільки певні первинні документи не узгоджуються із записами в його трудовій книжці, де вказана саме ця посада.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також, архівними установами відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 зі змінами (далі - Порядок № 637).

Згідно із пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки та відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори та угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, чинним законодавством чітко передбачено порядок встановлення особі трудового стажу (до якого входить встановлення факту перебування в трудових відносинах на певних посадах в певні періоди), а саме, такі обставини встановлюються на підставі записів у трудовій книжці, а за відсутності таких записів чи їх неповноти - згідно Порядку №637.

Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Та ч. 8 ст. 8 ЦПК України передбачено, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Апеляційним судом встановлено, що спірні правовідносини допускають позасудове встановлення факту про який просить заявник, а тому, дане питання не підлягає вирішенню в судовому порядку.

Оскільки, такі суспільні відносини не врегульовано, а тому, така прогалина в даних процесуальних відносинах повинна бути подолана в порядку застосування аналогії закону, яким є п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення по суті позовних вимог, суд першої інстанції, розглянув справу, тоді як підстав розгляду таких вимог не мав, через позасудове вирішення зазначених вимог. Зазначене свідчить про порушення судом першої інстанції вимог норм процесуального законодавства, що призвело до неправильного вирішення даного питання.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених статтею 205 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги наведені обставини з огляду на норми права, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла до висновку із приводу того, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню внаслідок застосування аналогії закону із закриттям провадження у справі з підстав, позасудового порядку встановлення певних фактів, що мають юридичне значення.

А звідси, керуючись вимогами норм ч. 8 ст. 8, п. 1 ч. 1 ст. 205, статей 307, 310, 314, 315, 317 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, задоволити.

Рішення Перечинського районного суду від 09 березня 2017 року, скасувати, а провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Суддя-доповідач

Судді