Провадження № 2/522/3752/13
У Х В А Л А

Іменем УКРАЇНИ

«20» січня 2017 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, просила замінити стягувача Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» на ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження за виконавчими листами, виданими Приморським районним судом м. Одеси 29.04.2013 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «ПОРТО-ФРАНКО» заборгованості за кредитним договором № 115/1-11 від 18.03.2011 року та за кредитним договором №172/2-11 від 28.04.2011 року в сумі 2 321 395,05 гривень (два мільйона триста двадцять одна тисяча триста девяносто пять гривень 05 копійок), а також стягнення в рівних частках з відповідачів на користь позивача судових витрат в розмірі 3219,00 гривень.

Представник позивача надав суду заяву, якою просив вказане клопотання розглянути за його відсутності, не заперечує щодо заміни сторони виконавчого провадження стягувача.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового засідання сповіщалися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник заявника ОСОБА_4 просив розглянути заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження за його відсутності, заяву підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши заяву, матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

На виконанні у Відділі державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області перебувають виконавчі провадження №42052363 та №42052507 за виконавчими листами Приморського районного суду м. Одеси, виданими 29.04.2013 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «ПОРТО-ФРАНКО» заборгованості за кредитним договором № 115/1-11 від 18.03.2011 року та за кредитним договором №172/2-11 від 28.04.2011 року в сумі 2321395, 05 гривень (два мільйона триста двадцять одна тисяча триста девяносто пять гривень 05 копійок), а також стягнення в рівних частках з відповідачів на користь позивача судових витрат в розмірі 3219,00 гривень.

26 серпня 2014 року між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ТОВ «Фінансова компанія «ТОП ФІНАНС» укладений договір факторингу № 4, відповідно до умов якого до останнього перейшли права вимоги усіх зобов'язань за первинними договорами та договорами забезпечення.

Згідно з додатком № 1 до договору факторингу права вимоги переходять до ТОВ «ФК «ТОП ФІНАНС» за кредитним договором № 115/1-11 від 18.03.2011 року та за кредитним договором №172/2-11 від 28.04.2011року, укладених між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ОСОБА_2 Крім того, відповідно до цього додатку до вказаного договору факторингу до ТОВ «ФК «ТОП ФІНАНС» переходять права вимоги за договорами іпотеки, які посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 18.03.2011 року та 28.04.2011 року за реєстровими номерами 537 та 1223 відповідно, де ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є застоводавцями (іпотекодавцями).

При цьому, відповідно до договору про відступлення права вимоги №7 від 16 березня 2016 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «ПОРТО-ФРАНКО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС-ФІНАНС», до останнього перейшли права вимоги за кредитним договором №115/1-11 від 18.03. 2011 року, укладеним між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ОСОБА_2; за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, від 18.03.2011 року з усіма додатками та доповненнями; за договором поруки №18-03-2011 від 18.03.2011 року та договором поруки №28-01-2015/4 від 28.01.2015 року.

Разом з цим, за договорами про відступлення права вимоги №11/12/15-1 від 11.12.2015 року та №б/н від 22.03.2016 року ОСОБА_1 отримала право вимоги:

- за кредитним договором №172/2-11 від 28.04.2011 року з усіма додатками та доповненнями, за договорами поруки №28-04-2011/6 від 28.04.2011 року та №28-01-2015/5 від 28.01.2015 року;

- за кредитним договором №115/1-11 від 18.03.2011 року, за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, від 18.03.2011 року з усіма додатками та доповненнями; за договором поруки №18-03-2011 від 18.03.2011 року та договором поруки №28-01-2015/4 від 28.01.2015 року.

Відповідно до підпунктів 1.2. цих договорів відступлення прав вимоги новий кредитор ОСОБА_1 одержує право вимагати від боржника/боржників належного виконання всіх зобовязань за основним договором та всіма договорами забезпечення.

На підтвердження переходу прав вимоги від ТОВ «АЛЬЯНС ФІНАНС» до ОСОБА_1 суду надано копія акту прийому-передачі до договору відступлення права вимоги від 22.03.2016 року, проте, підтверджень переходу прав вимоги за договором відступлення прав вимоги від 11.12.2015 року суду не надано.

Проте, ані заявницею, ані позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги за кредитним договором №172/2-11 від 28.04.2011 року від ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНО» до ТОВ «АЛЬЯНС ФІНАНС», а також переходу таких прав від ТОВ «АЛЬЯНС ФІНАНС» до ОСОБА_1, у звязку з чим суд не може встановити всіх обставин, за яких до ОСОБА_1 перейшли права вимоги за вказаним кредитним договором та всіма забезпечувальними договорами.

Крім того, під час розгляду заяви судом зясовано, що існує невирішений судовий спір по цивільній справі №522/22217/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП ФІНАНС» до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО», ОСОБА_6 про визнання дійсними договорів факторингу № 1 від 16.08.2014р.; № 2 від 22.08.2014р.; № 3 від 26.08.2014р.; № 4 від 26.08.2014р.; № 5 від 27.08.2014р., укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП ФІНАНС» та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» та визнання прав іпотекодержателя, за участі третіх осіб ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Дочірнє підприємство «Маккенлі», Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19.12.2016 року призначено розгляд апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2014 року у вказаній цивільній справі.

Таким чином, суд зобовязаний взяти до уваги, що існує невирішений на цей момент спір між позивачем в цьому провадженні ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ТОВ «ФК «ТОП ФІНАНС» з приводу визнання дійсності договору факторингу №4 від 26.08.2014 року, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 115/1-11 від 18.03.2011 року та за кредитним договором №172/2-11 від 28.04.2011року перейшло до ТОВ «ФК «ТОП ФІНАНС».

Отже, для здійснення заміни сторони виконавчого провадження стягувача у цих правовідносинах, заявник на підставі зазначених договорів про відступлення прав вимоги повинен беззаперечно набути статусу нового кредитора та заставодержателя за всіма заставами (іпотеками), укладеними між первісним кредитором та боржниками.

При цьому, існують обєктивні перешкоди для набуття заявником прав вимоги за цим спором у звязку з наявністю іншого спору про відступлення права вимоги за цими ж кредитними договорами та договорами забезпечення (договорами іпотеки), який розглядається в іншому судовому провадженні, цей спір остаточно судом не вирішений, з огляду на що суд дійшов висновку про недостатню обґрунтованість заяви та необхідність відмовити у задоволенні вимог цього клопотання.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником..

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, суд розяснює стороні заявника його право на звернення з вказаним клопотанням до суду повторно після вирішення спорів стосовно правомірності укладання між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ТОВ «Фінансова компанія «ТОП ФІНАНС» договору факторингу № 4 від 26 серпня 2014 року.

Керуючись ст. 1077 ЦК України, ст. ст. 201, 378 ЦПК України, СУД

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ С.О. ПОГРІБНИЙ

20.01.2017