Справа №463/3204/16-ц
Провадження №4-с/463/38/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю представника скаржника ОСОБА_2

представника Личаківського відділу

державної виконавчої служби Львівського

міського управління юстиції ОСОБА_3

представника стягувача - Личаківської

районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_4

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу ОСОБА_5 на дії старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3,-

в с т а н о в и в:

заявник ОСОБА_5 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця. З врахуван6ням уточнить, просить визнати незаконними дії державного виконавця щодо винесення попередження про призначення виконання виконавчого документу від 24.06.2016 року та 07.07.2016 року та вчинення дій щодо виконання таких попереджень (акт від 05.07.2016 року та від 14.07.2016 року).

Скаргу мотивує тим, що на виконанні Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист, виданий Личаківським районним судом м. Львова 15.05.2015 року про зобовязання ОСОБА_5 привести квартиру до попереднього стану, який існував до її реконструкції. В процесі примусового виконання, державний виконавець тричі звертався з поданням до суду про надання дозволу на проникнення до житла боржника, однак ухвалами суду такі подання залишені без задоволення. Крім цього, ухвалою суду скасована постанова державного виконавця про накладення штрафу у звязку з невиконанням рішення без поважних причин. Незважаючи на це, 24.06.2016 року державним виконавцем винесено попередження про примусове виконання рішення суду. Боржником доведено до відома державного виконавця про недопустимість виконання рішення суду з порушенням вимог чинного законодавства, однак після цього, 05.07.2016 року державний виконавець повторно виніс аналогічне попередження. 14.07.2016 року рішення суду фактично було виконаним, а ключі від вхідних дверей передані представнику боржника, однак в акті не зазначено документів, які б визначали його особу. Під час вчинення виконавчих дій, фактично відбулося проникнення у житло при відсутності судового рішення про дозвіл на таке проникнення. Вважає, що винесення згаданих вище попереджень та дії, вчиненні щодо виконання таких попереджень є неправомірними, з приводу чого подала вказану скаргу.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 скаргу підтримав. Дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить скаргу задовольнити.

Представник Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції державний виконавець Кіт В.Ю., якою здійснювалось примусове виконання рішення суду проти скарги заперечила. Пояснила, що боржнику надавався строк для добровільного виконання рішення суду. Остання зобовязалась виконати його до 17.07.2016 року, однак жодних дій не вчинила, у звязку з чим відбулось примусове виконання. В ході розгляду апеляційної скарги Апеляційним судом Львівської області було розяснено, що вказане рішення суду може бути виконане без участі боржника. Проникнення до житла не було і тому, в задоволенні скарги просить відмовити.Підтримала письмові пояснення від 20.07.2016 року (а.с.20-21)

Представник стягувача в судовому засіданні проти скарги заперечила, вважає таку безпідставною.

Заслухавши думку сторін, оглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що скарга до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що 20.10.2015 року Личаківським районним судом м. Львова виданий виконавчий лист про зобовязання ОСОБА_5 привести квартиру № 1 на вул. К. Левицького, 100 у м. Львові до попереднього стану, який існував до її реконструкції шляхом відновлення раніше існуючого входу в квартиру та закладення дверного прорізу зі сторони вул. ОСОБА_6 з відновленням віконного отвору (а.с.21).

У звязку з невиконанням рішення суду в добровільному порядку 24.06.2016 року, державним виконавцем винесено попередження про призначення виконання виконавчого документу (а.с.6). У звязку з невиконанням рішення в добровільному порядку, 05.07.2016 року державним виконавцем складено відповідний акт (а.с.7). 07.07.2016 року т 11.07.2016 повторно винесене аналогічне попередження (а.с.68, 73) та 14.07.2016 року складено акт про виконання рішення суду (а.с.76). Постановою державного виконавця від 15.07.2016 року (а.с.79) виконавче провадження закінчено у звязку з фактичним виконанням рішення суду.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею ст.7 Закону України «Про державну виконавчу службу» №202/98 від 24.03.1998 року, чинного на час вчинення виконавчих дій, передбачено, що працівник органу державної виконавчої служби зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні також закріплені в ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV в редакції Закону України № 2677-VI від 04.11.2010р. з наступними змінами. Згідно з ч. 1 державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається із матеріалів справи, про що вказано також в ухвалі Апеляційного суду Львівської області від 24.05.2016 року (а.с.51-52), виконання рішення не стосується майнових прав боржника, а йдеться про виконання рішення щодо зобовязання до вчинення дій.

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV в редакції Закону України № 2677-VI від 04.11.2010 року з наступними змінами, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Дійсно, якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом ч. 2 цієї статті.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець двічі у звязку із невиконанням рішення суду виносились постанови про накладення на боржника штрафу, а також державний виконавець звертався із поданням у правоохоронні органи про притягнення боржника до відповідальності за невиконання рішення суду.

Окрім того, державний виконавець, призначаючи виконання рішення суду 05.07.2016 року та 14.07.2016 року вручав боржнику попередження про примусове виконання рішення суду.

Доводи боржника про те, що відсутність такої форми дій державного виконавця як попередження у Законі України «Про виконавче провадження» порушує права боржника є надуманим, оскільки відповідно до положень ст.129-1 Конституції України та ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

При цьому, суд вважає, що державний виконавець, використовуючи надані йому права відповідно до закону, не допустив у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, оскільки боржник більше року не виконував рішення суду.

Окрім того, у відповідності до п.1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженій Наказом МЮУ від 02.04.2012р. № 512/5 в редакції, чинній на момент здійснення примусового виконання, під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Також суд вважає, що державний виконавець не порушив права боржника, виконавши рішення суду без боржника, залучивши згідно постанови до проведення виконавчих дій спеціалістів та відновивши раніше існуючий вхід до квартири №1 по вул. К,ОСОБА_6 у м. Львові, оскільки погодився з доводами Апеляційного суду Львівської області, висловлені в ухвалі від 24.05.2016 року, про те, що для виконання цього рішення суду рішення про примусове проникнення до житла не потрібне.

Таким чином скарга є безпідставною. а тому її слід відхилити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 14, 210, 212, 383-387 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_5 на дії старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо винесення попереджень про призначення виконання виконавчого документу від 24.06.2016 року та від 07.07.2016 року та вчинення дій щодо виконання таких попереджень (акти державного виконавця від 05.07.2016 року та від 14.07.2016 року).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Гирич С. В.