Справа № 2-320/12 Головуючий у І інстанції Орда О. О.
Провадження № 22-ц/780/2433/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 16.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючогосудді: ОСОБА_1,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2017 року у справі за позовом Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_2, третя особа управління Держземагенства у Васильківському районі Київської області про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації, визнання права постійного користування земельної ділянкою та витребування її із чужого володіння , -

в с т а н о в и л а:

Васильківський міськрайонний прокурор Київської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що згідно держаного акту з 20.05.2002 року у ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» на праві постійного користування знаходилася земельна ділянка площею 387,19 га.

Згідно рішення господарського суду Київської області від 30-31.12.08, що набрало законної сили, було задоволено позов Глевахівської селищної ради та визнано недійсним вказаний вище державний акт і припинено та вилучено ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 387,19 га.

Разом з цим, рішенням господарського суду Київської області від 21.04.10 задоволено подання Васильківського міжрайонного прокурора про перегляд цього рішення суду від 30-31.12.08 за нововиявленими обставинами і його скасовано та прийнято новее рішення, яким в позові Глевахівської селищної ради відмовлено в повному обсязі і це рішення набрало законної сили 02.07.2010 року.

Таким чином, прокурор зазначає, що земельна ділянка повернулась у постійне користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», проте у період з часу постановлення судового рішення про вилучення земельної ділянки до ухвалення рішення про її повернення, землями ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» на користь фізичних осіб відповідачів у справі відповідно до свого рішення № 714-31-V від 03.09.2009 року розпорядилася Глевахівська селищна рада без законної на те підстави та у порушення встановленої процедури, без її вилучення компетентним органом КМ України.

Оскільки, земельна ділянка знаходяться в межах земель переданих в постійне користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», прокурор просив визнати незаконним і скасувати рішення Глевахівської селищної ради № 714-31-V від 03.09.2009 року в частині передачі у власність ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельних ділянок, визнати за ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» право на земельні ділянки та витребувати їх з чужого незаконного володіння.

В судовому засіданні 01.03.2017 р. представником відповідача ОСОБА_3 було заявлене клопотання про залишення позову без розгляду з тих підстав, що позов не відповідав вимогам ст. 119 ЦПК України, так як його подано в інтересах держави без вказівки відповідного органу, який здійснює повноваження та функції держави у спірних правовідносинах, а ДП "ДСВ ІФРГ НАН України" до органів держави не належить та її функції не виконує, в тому числі не належить до органів держави, через які вона діє у цивільно-правових відносинах.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2017 року в задоволенні клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить ухвалу скасувати у звязку з порушенням норм процесуального права та клопотання задовольнити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд виходив з того, що для залишення заяви без розгляду відсутні підстави.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

Обгрунтовуючи свої вимоги прокурор посилався на те, що розділом 1 Статуту Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» передбачено, що підприємство є госпрозрахунковим науково-виробничим підприємством Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України і входить до складу НАН України.

Згідно п. 2.1 Статуту, виробництво створено з метою забезпечення наукового пошуку, дослідно-промислової перевірки та широкого впровадження результатів розробок фундаментальних та прикладних досліджень ІФРГ НАН України, установ НАН України та інших міністерств й відомств з метою отримання прибутку.

З матеріалів справи вбачається, що Васильківський міжрайонний прокурор Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» із позовом про захист прав на земельну ділянку, яка знаходиться в постійному користуванні цього інституту та вибула з володіння без дотримання встановленої процедури.

Також в обгрунтування державних інтересів прокурор посилався на те, що відповідно до ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», вилучення земельних ділянок Національної академії наук України та галузевих академій наук може здійснюватися лише за згодою Президії Національної академії наук України та президій галузевих академій наук відповідно до Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України, земельні ділянки рілля державної власності, що перебувають у постійному користуванні можуть вилучатися лише Кабінетом Міністрів України.

До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 150 ЗК України, землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів відносяться до особливо цінних земель. Вилучення особливо цінних земель для несільськогосподарських потреб не допускається, за винятком випадків, визначених ч. 2 ст. 150 ЗК України.

Згідно з ч. 2 ст. 150 ЗК України, земельні ділянки особливо цінних земель, що перебувають у державній або комунальній власності, можуть вилучатися за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною Радою України.

Національна академія наук України не погоджувала вилучення земельних ділянок

Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України в редакції, чинній на час пред'явлення у вересні 2011 року позову, прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на час пред'явлення позову, при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 4 Рішення Конституційного суду України від 08 квітня 1999 року за № 3-рп/99 з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому сааме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

З викладеного вбачається, що позов поданий з додержанням ст. 119 ЦПК України, уповноваженою особою згідно законодавства. Прокурор у цьому випадку визначив з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому сааме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

За таких обставин доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді