ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1882/17
провадження № 4-с/753/124/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2017 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Леонтьєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стеценко Наталії Василівни, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_4, суд -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник в порядку ст. 383 ЦПК України звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стеценко Н.В., заінтересовані особи: ОСОБА_4, ПАТ «Укрсиббанк». Мотивуючи свої вимоги тим, що державний виконавець безпідставно виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 грудня 2016 року (провадження ВП № 51173166) по виконанню виконавчого листа № 753/16606/14, виданого 23 березня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу в сумі 20 229 доларів 40 центів США та 55 700 грн. 97 коп., невірно застосувавши положення ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», наклавши арешт на все майно боржника, що належить їй, тим самим порушивши її майнові права на це майно.

В судовому засіданні скаржниця скаргу підтримала з тих же підстав та просила її задовольнити, тим самим, поновивши її права боржника в межах виконавчого провадження.

В судове засідання державний виконавець та заінтересовані особи не з»явились, належним чином повідомлені про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа.

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати скаргу за відсутності державного виконавця, заінтересовани осіб, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням скаржника.

Вислухавши скаржника, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Судом встановлено, що державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стеценко Н.В. на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 грудня 2016 року (провадження ВП № 51173166) по виконанню виконавчого листа № 753/16606/14, виданого 23 березня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу в сумі 20 229 доларів 40 центів США, в межах суми звернення стягнення - 20 229 доларів 40 центів США (а.с.6-7).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п.6 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. (ч.ч.1, 2 ст. 56Закону України «Про виконавче провадження»).

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч.3 ст. 56Закону України «Про виконавче провадження»).

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За таких підстав, державний виконавець, прийнявши постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми звернення стягнення, діяв у відповідності до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно, судом встановлена правомірність дій державного виконавця, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника.

Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавста прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст.ст. 88, 388 ЦПК України.

Судові витрати, пов"язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. За таких підста, зі скаржника підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 386, 387, 388 ЦПК України, ст.ст. 1, 18, 56 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суд -

У Х В А Л И В:

У задововоленні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стеценко Наталії Василівни, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_4, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. - судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Коренюк А.М.