№ провадження 2/495/533/2017
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої судді Чебан Н.В.

при секретарі Ткаченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця незаконними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 29.12.2015 року по справі №646/15102/15-ц з Червонозаводського районного суду м.Харкова до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області передано за підсудністю вказану цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, особа, дії якої оскаржуються державний виконавець Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3, стягувач ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця незаконними та зобовязання вчинити певні дії. Так, у скарзі зазначено, що 28.05.2015 постановою державного виконавця Ісаєвої А.О. Червонозаводського ВДВС Харківського міського управління юстиції у м.Харкові було накладено арешт на належну ОСОБА_1 квартиру №106 в будинку№46 по вул.Грозненська у м.Харкові. Підставою винесення вказаної постанови послугувало рішення суду про стягнення аліментів від 12.04.2013 року, яке добровільно не виконувалось боржником. Проте, ОСОБА_1 у своїй скарзі зазначає, що про вказане рішення він не знав, в той час як в добровільному порядку сплачував аліменти на свою дитину. Державним виконавцем Ісаєвою А.О. було здійснено перерахунок та зазначено, що ОСОБА_1 платив із значною переплатою, проте незважаючи на це державний виконавець не зняла арешт з цього майна. На підставі вищевикладеного , скаржник просить суд: визнати дії державного виконавця Ісаєвої А.О. відносно накладення арешту квартири АДРЕСА_1 безпідставними, зобовязати державного виконавця Ісаєву А.О. зняти арешт квартири АДРЕСА_1, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження , серія та номер: 46229443, видана 28.05.2015 року Червонозаводським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від його представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, вимоги, викладені у скарзі підтримують.

Представник Червонозаводського ВДВС Харківського МУЮ в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.

ОСОБА_2 або її представник в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причина неявки суду невідома.

Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.05.2013 року на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2013 року по справі № 495/438/13-ц був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 21.01.2013 року та до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30 % для дитини відповідного віку(т.2 а.с.65,66).

26.01.2015 року старшим державним виконавцем Червонозаводського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (т.2 а.с.74)

Разом з тим, 24.04.2015 року старшим державним виконавцем Червонозаводського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_5 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (т.2 а.с.77).

24.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу про прийняття квитанції про сплату аліментів, та державним виконавцем Відділу було здійснено перерахунок заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 01.08.2015 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам відсутня, переплата в сумі 1443,54 грн (а.с.83).

На підставі акту державного виконавця, 16.02.2016 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у якій зазначено, що відповідно до відповіді з ПФУ боржник працює в ТОВ «Охоронний Холдінг» м.Київ, тож згідно ч.1 ст.20 ЗУ «Про виконавче провадження» подальші аліменти будуть нараховуватись відповідно заробітної плати боржника за місцем роботи. Виконавчий документ направлений за належністю до Головного територіального управління юстиції у м.Києві (т.2 а.с.130).

Статтею 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.387 ЦПК України за результатами справи суд може визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно з ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, в тому числі: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання, за заявою сторін виконавчого провадження; за власною ініціативою.

Відповідно до п.7.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року №489/20802 (далі Інструкція) державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилися після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості

Згідно з п.7.13.1 вищевказаної Інструкції якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

На підставі виконавчого листа № 495/438/13-ц виданного Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 12.04.2013 р старшим державним виконавцем Червонозаводського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_5 26.01.2015р.винесено постанову про відкриття виконавче провадження №46229443 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно.

Разом з тим, як вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем не було здійснено розрахунку заборгованості боржника та відповідно він сторонам виконавчого провадження і не направлявся.

Згідно ч.2 ст.71 Закону, за наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці.

Пунктом 7.13.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що якщо розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці зі сплати аліментів, державний виконавець перевіряє майновий стан боржника з одночасним накладення арешту на майно боржника та за наявності підстав вручає (напрявляє) боржнику письмове попередження про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів.

Державний виконавець Червонозаводського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_5І не здійснивши розрахунку заборгованості 24.04.2015р. винесла постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що на час постановлення оскаржуваної постанови державним виконавцем в порушення вищевказаних положень Інструкції не було встановлено, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість по сплаті аліментів в розмірі, що перевищує суму відповідних платежів за три місяці зі сплати аліментів відповідно до п.7.13.2 Інструкції, що є умовою для накладення арешту на майно боржника.

Крім того як вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментам відповідно до виконавчого листа № 495/438/13-ц затвердженого 01.08.2015р. станом на день винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на квітень місяць 2015 року розмір заборгованості складає 0,86 грн.Станом на 01.08.2015 року йде переплата в сумі 1443,54 грн.(т.2 ас.83).

Таким чином, враховуючи відсутність заборгованості ОСОБА_1 понад три місяці, що у відповідності до чинного законодавства послугувало б підставою для винесення постанови про арешт майна боржника, свідчить про безпідставність винесення вказаної постанови від 24.04.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а отже вимоги ОСОБА_1, викладені у скарзі в частині визнання дії державного виконавця відносно накладення арешту квартири АДРЕСА_1 безпідставними є обґрунтованими та такими, що пілягаються задоволенню.

Згідно ч.3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

У відповідності до ч.5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду (за відсутності підстав, зазначених у ч.4 вищевказаної статті).

Таким чином, враховуючи встановлення факту неправомірності та безпідставності винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.04.2015 року, суд вважає за необхідне скасувати постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження , серія та номер: 46229443, видана 28.05.2015 року Червонозаводським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Керуючись ст. ст. 384-387 ЦПК України, ст.48, 56, 59,71 ЗУ «Про виконавче провадження» суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця незаконними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Червонозаводського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_5 щодо винесення, в межах виконавчого провадження №46229443, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.04.2015 року.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Червонозаводського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 24.04.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної в межах виконавчого провадження № 46229443.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судової ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В.Чебан