22.02.2017 Провадження по справі № 2/380/32/17
Справа № 380/1786/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лісовенка П.І.

при секретарі Романовській Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Тетіївська державна нотаріальна контора Київської області, про визнання права власності на будинок на надвірні споруди колишнього подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просить визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку площею 100,2кв.м, хлів, гараж, погріб, вбиральню, огорожу, загальною вартістю 96490гривень, за адресою: АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_4 побудували житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, який був зареєстрований на ОСОБА_4 Шлюб між позивачем та ОСОБА_4 07.05.2013 року розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_2 колишній чоловік позивачки ОСОБА_4 помер, після смерті якого відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його діти: ОСОБА_3, ОСОБА_2, які на даний час не можуть оформити спадщину по причині не визначення частки спадкового майна із-за розірвання між нею та спадкодавцем та не визначеності часток спільної сумісної власності подружжя після розірвання шлюбу. З метою оформлення частки в спільній сумісній власності подружжя та отримання свідоцтва про право власності на частку житлового будинку звернулась до державного нотаріуса, однак, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Виходячи з вимог ст.ст.60,63,68-70 СК України, ст.ст.325,328,392 ЦК України, має право власності на ? частку житлового будинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю.

Представник третьої особи Тетіївської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, надали до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, ухвалення рішення покладають на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача ОСОБА_2, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копію паспорта ОСОБА_1 та довідкою, виданою виконавчим комітетом Тетіївської міської ради 22.12.2016 року №4846. (а.с.7,16).

Із пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, побудували під час зареєстрованого шлюбу із ОСОБА_4

Із копії рішення Тетіївського районного суду Київської області від 07.05.2013 року встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був зареєстрований 20.12.1986 року Тетіївським райвідділом загс. (а.с.17).

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03.06.1992 року. (а.с.10).

07.05.2013 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Тетіївського районного суду Київської області від 07.05.2013 року. (а.с.17).

Тобто, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.12.1986 року по 07.05.2013 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2. (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його діти: дочка ОСОБА_3, син ОСОБА_2

10.12.2016 року позивач звернулася до державного нотаріуса щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті 29 червня 2014 року її колишнього чоловіка ОСОБА_4, у видачі якого їй відмовлено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії із-за відсутності документу, який посвідчує шлюбні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.18).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи, що сторони не оспорюють той факт, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, будувався під час зареєстрованого шлюбу, тобто, є об'єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя, тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання за нею право власності на ? частину даного домоволодіння, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,60,88,208,209,212-215,218,294 ЦПК України, ст.ст.60,63,68,69,70 Сімейного Кодексу України, ст.ст.328,392 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Тетіївська державна нотаріальна контора Київської області, про визнання права власності на будинок на надвірні споруди колишнього подружжя, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частку житлового будинку площею 100,2кв.м, хлів, гараж, погріб, вбиральню, огорожу, загальною вартістю 96490гривень, за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Тетіївський районний суд Київської області.

Суддя: П.І.Лісовенко