УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі КП «Харківські теплові мережі») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 12 524,78 грн.

Позов мотивовано тим, що позивач надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, що регулюють відносини між виконавцем послуг КП «Харківські теплові мережі» та споживачами, які отримують ці послуги.

26 травня 2011 року КП «Харківські теплові мережі» звернулось до Київського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання з відповідачів.

17 червня 2011 року Київським районним судом м. Харкова по вищезазначеній справі було видано судовий наказ, який за заявою відповідача 23 грудня 2014 року скасовано.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання.

Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг у відповідачів виникла заборгованість в сумі 12524,78 грн за період з 1 листопада 2006 року по 30 квітня 2011 року. Вказану заборгованість позивач просив стягнути в солідарному порядку.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2016 року, позов КП «Харківські теплові мережі» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за період з 1 червня 2008 року по 31 січня 2011 року у розмірі 8 037,72 грн. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за період з 1 лютого 2011 року по 30 квітня 2011 року у розмірі 1 313,28 грн. Вирішено питання щодо судового збору.

Відповідачі, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подали касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просять їх скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1, та є споживачем послуг з централізованого опалення. Відповідач ОСОБА_4 з 9 лютого 2011 року проживає за адресою: АДРЕСА_2, тобто до лютого 2011 року також була споживачем послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, що регулюють відносини між виконавцем послуг (КП «Харківські теплові мережі») та споживачами, які отримують ці послуги.

Згідно з ст. 67 Житлового кодексу України (далі ЖК) комунальні послуги підлягають оплаті за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Стаття 68 ЖК України вказує на те, що наймач повинен своєчасно вносити квартиру платню та комунальні платежі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житло- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно до пп. 17, 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання.

Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати відповідачами рахунків за надані послуги за період з 1 листопада 2006 року по 30 квітня 2011 року виникла заборгованість у сумі 12524,78 грн.

17 червня 2011 року Київським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за опалення та гарячу воду в сумі 12 524,92 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2014 року судовий наказ скасовано.

Згідно ст.ст. 257, 267 ЦК України загальна позовна встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, позовна давність переривається у разі пред'явлення позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Встановивши факт наявності заборгованості за послуги теплопостачання, суд першої інстанції, з урахуванням переривання строку позовної давності у зв'язку з видачею судового наказу та його скасування, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в межах строку позовної давності. При цьому, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог поза межами строку позовної давності за період з 1 листопада 2006 року по 31 травня 2008 року.

Суд першої інстанції правильно застосував строк позовної давності з урахуванням вимог передбачених ч. 3 ст. 118 та ч.1 ст. 96 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційний суд дав належну оцінку вказаним висновкам з урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів, у зв'язку із чим, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги щодо неправильності обрахування стягнутого на користь позивача судового збору вбачаються необґрунтованими, оскільки така сума стягнута з урахуванням вимог ст.88 ЦПК України.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
Ю.Г. Іваненко