Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 333/2807/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Боровікова А.І.
Номер провадження 22-ц/778/309/17 Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бабак А.М.

Спас О.В.

Суддів Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Комунарського району м. Запоріжжя на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2016 року

у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Комунарського району м. Запоріжжя до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води),-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року Концерн «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Комунарського району м. Запоріжжя (далі Концерн «МТМ») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води).

В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 проживають за адресою: АДРЕСА_1.

Концерн «МТМ» по відношенню до відповідачів являється виконавцем послуг з централізованого опала централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води).

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі Правила) та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 р. передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору.

Відсутність укладеного між споживачем та теплопостачальною організацією договору про наданий послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води не позбавляє споживача відповідальності та обов'язку зі сплати спожитих послуг. Фактично послуга надавалась відповідачам, була їм прийнята та спожита.

Послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води) постійно.

Позивач у період з січня 2009 року по квітень 2016 року включно надав відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, (розрахунок додається). Сума заборгованості відповідачів за отримані послуги станом на 01 травня 2016 року складає 14708,25 грн.

На адресу відповідачів неодноразово направлялись претензії стосовно наявної заборгованості за надані позивачем послуги з вимогою погасити суму боргу.

За вказаний період скарг з боку відповідачів на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) на адресу позивача не надходило.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Концерну «МТМ» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) в сумі 14708,25 грн. та судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Концерну «МТМ» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) у сумі 9109 грн. 58 коп.

Стягнуто з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Концерну «МТМ»» судові витрати у сумі 344 грн. 50 коп. з кожного.

У іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду Концерн «МТМ» подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не правильно застосований строк позовної давності, судом не повно з'ясовані обставини справи та не враховано, що із подачею заяви про видачу судового наказу, відбувся перебіг строку позовної давності. Суд на зазначене уваги не звернув. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким у задовольнити позовні вимоги Концерну «МТМ».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга Концерну «МТМ» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Звертаючись до суду з позовом доОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), позивач зазначав, що у період з січня 2009 року по квітень 2016 року Концерн «МТМ» надав відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, де мешкають відповідачі, однак оплата за надані послуги відповідачами не здійснюється. Сума заборгованості станом на 01 травня 2016 року становить 14708,25 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги Концерну «МТМ» та стягуючи з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) в сумі 9109,58 грн. за період з січня 2013 року по квітень 2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості звернувся зі спливом строку позовної давності, а тому із врахуванням заяви відповідачів про застосування строку позовної давності, заявленої у суді та визнання позову в межах трирічного строку давності, стягнув заборгованість у сумі 9109,58 грн.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст.ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач Концерн «МТМ», у період з січня 2009 року по квітень 2016 року включно надав відповідачам послуги з централізованого опалення, у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, де мешкають відповідачі. Оплата за комунальні послуги відповідачами не здійснювалася. Станом на 01 травня 2016 року сума заборгованості склала 14708,25 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 7-11).

Застосовуючи строк позовної давності та стягуючи суму заборгованості в межах строку трирічної давності, суд прийняв до уваги заяву відповідачів про застосування строку позовної давності, яка зроблена ними у судовому засіданні 30.06.2016 року, а також визнання позову відповідачами в межах трирічного строку.

Зазначене не суперечить вимогам ч.3 ст.267 ЦК України та ч.4 ст. 174 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправомірно застосував строк позовної давності, оскільки має місце перебіг строку позовної давності є безпідставними.

Зазначені доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції та в рішенні суду, у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України відображена оцінка належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності. Дослідивши належним чином зазначені докази, та часткове визнання позову відповідачами, суд першої інстанції і дійшов висновку про часткове задоволення позову Концерну «МТМ».

Судом першої інстанції встановлено, що у серпні 2011 році Концерн «МТМ» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за комунальні послуги. Виданий судовий наказ 20 вересня 2011 року скасований ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2012 року (а.с. 12,23,26).

Повторно із заявою про видачу судового наказу Концерн «МТМ» звернувся у грудні 2015 року та 19 січня 2016 року видано судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості за надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у сумі 6858,09 грн. Однак, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2016 року зазначений судовий наказ скасований за заявою відповідачів. (а.с. 13,24).

Позов про стягнення заборгованості з відповідачів поданий Концерном «МТМ» 01.06.2016 року (а.с.2).

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 ЦК України зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу і позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. ( ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК).

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011р. № 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" - наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Враховуючи, що після скасування судового наказу 09 липня 2012 року і до подачі повторної заяви про видачу судового наказу - 14.12.2015 року пройшло більше ніж три роки, відсутні підстави вважати, що є перебіг строку позовної давності.

Зазначені доводи Концерну «МТМ» були предметом дослідження у суді першої інстанції та в рішенні суду, у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України відображена оцінка належності, допустимості та достовірності цього доказу як окремо, так і достатність і взаємний зв'язок його у сукупності з іншими доказами.

Дослідивши належним чином надані сторонами докази, суд першої інстанції і дійшов висновку про часткове задоволення позову позивача Концерну «МТМ».

Таким чином, доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: