Справа № 289/1258/17
Номер провадження 2/289/782/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Сіренко Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Пергун Р.Ю.,

позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивач в уточненій позовній заяві (а.с.47-48) вказав, що перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 05.09.1998 року по 12.03.2013 року, від шлюбу мають двох дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідно до рішення суду від 12.03.2013 року обоє дітей залишені на виховання та проживання з матірю ОСОБА_2, однак, на даний час діти проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні. Мати дітей, відповідач по справі ОСОБА_2 у виховання дітей участі не приймає, матеріальної допомоги на дітей не надає.

На теперішній час син сторін ОСОБА_3 є повнолітнім та навчається в Національному університеті харчових технологій м. Київ на денній формі навчання, термін навчання до 30.06.2020 року. На утримання сина в період навчання необхідні кошти: на оплату навчання, оплату гуртожитку, проїзд до місця навчання, придбання одягу, харчування, підручників тощо.

Згоди щодо матеріального утримання сина під час його навчання у вищому навчальному закладі між сторонами не досягнуто, син знаходиться на утриманні позивача, посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на його користь на період навчання сина ОСОБА_3 у розмірі 1 200,00 грн. щомісячно на період навчання.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просить їх задовольнити з підстав, заявлених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов в заявленій сумі не визнала, посилаючись на те, що вона надає матеріальну допомогу дітям і не ухиляється від своїх обовязків щодо виховання та утримання дітей. Зазначила, що на даний час вона офіційно не працевлаштована. Після розлучення з позивачем діти проживали з нею, в м. Коростишів Житомирської області закінчили школу і наразі навчаються у вищих навчальних закладах, син в м. Києві, а дочка в м. Житомирі. Колишній чоловік ОСОБА_1 проживає в будинку, який придбаний в період шлюбу і належить обом сторонам як співвласникам. Діти вже дорослі і вони самі вибирають, де їм проживати в м. Радомишль чи м. Коростишів на час канікул чи на вихідні дні. Просить відмовити в задоволенні заявлених вимог, так як вона надає допомогу в звязку із навчанням синові особисто.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позов свого батька не підтримав та пояснив, що він являється повнолітнім і за необхідності може сам звернутися до суду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона являється матірю позивача, бабусею третьої особи ОСОБА_3, яким вона опікується, дає гроші на навчання, а мати ОСОБА_2 відповідач по справі, нічим не допомагає.

Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Матеріали справи свідчать, що сторони перебували в шлюбі з 05.09.1998 року по 12.03.2013 року, від шлюбу мають двох дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідно до рішення суду від 12.03.2013 року обоє дітей залишені на виховання та проживання з матірю ОСОБА_2 (а.с.6).

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Коростишівської РДА Житомирської області від 08.08.2017 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує компенсаційні виплати по догляду за інвалідом І-ї групи, всього за 2016 рік отримав 256,79 грн. (а.с.50,51).

Син сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є повнолітнім, являється студентом 1-го курсу денної форми навчання Навчально-наукового інституту харчових технологій Національного університету харчових технологій (ІV рівень акредитації) м. Київ, закінчує навчання 30.06.2020 року, а також навчається в ПП «Радомишльський аграрний навчально-виробничий центр» по підготовці водіїв транспортних засобів категорії «В» з 10.08.2017 року по 10.10.2017 року (а.с.12,52-54).

Як вбачається з матеріалів справи, Договір про надання освітньої послуги укладено між Національним університетом харчових технологій та ОСОБА_2 (Замовник) та ОСОБА_3 (Одержувач послуги), форма навчання денна, строк навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 55 200,00 грн. За перший рік навчання становить 13 800,00 грн., Замовник за надання освітньої послуги першого року навчання до 30.08.2016 року перераховує 6 900,00 грн..

Відповідно складеного 24.05.2017 року Акта депутата в присутності свідків, діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із ОСОБА_6, який є батьком дітей (а.с.7).

В той же час в судовому засіданні було встановлено, що син ОСОБА_3 знятий з реєстрації в м. Радомишль і зареєстрований в гуртожитку м. Києва, де і проживає на теперішній час, а на вихідні дні приїздить в м. Радомишль.

Із копій наданих чеків вбачається, що ОСОБА_1 в березні 2017 року перерахував отримувачу ОСОБА_3 5 700,00 грн. із зазначенням «аліменти», а в травні 2017 року ОСОБА_1 перерахував на рахунок ОСОБА_3 5 400,00 грн. «на навчання», у серпні 2017 року ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_3 2 225,00 грн. «за гуртожиток» (а.с.14,15,68).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні в підтвердження своїх заперечень надала для огляду оригінал квитанції про сплату 11.09.2017 року за 2 курс навчання сина ОСОБА_3 3 600,00 грн..

Таким чином позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач не надає матеріальної допомоги синові в звязку з навчанням.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Таким чином, ОСОБА_3 має право на отримання аліментів у зв'язку з продовженням навчання і до досягнення ним 23 років, такий обов'язок поширюється на обох батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 29 ЦПК України та ст. 30 ЦК України, особа з досягненням 18 річного віку набуває здатності особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).

У виключних випадках, за наявності підстав передбачених ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність особи.

Статтею 45 ЦПК України передбачено право фізичної особи у випадках встановлених законом звертатися до суду про захист прав та інтересів інших осіб та брати участь у цих справах.

З правового аналізу ст. ст. 3, 29, 45, 46 ЦПК України, ст. 30 ЦК України та ч. 3 ст. 199 СК України позивач, як батько повнолітнього сина ОСОБА_3, який продовжує навчання, має право звернутись, в інтересах останнього, з відповідним позовом про стягнення аліментів з відповідача. Проте, оскільки ОСОБА_3 має повну цивільну процесуальну дієздатність, саме він повинен бути позивачем у зазначеній справі та аліменти мають бути стягнуті на його користь, а не на користь батька, який звернувся до суду з позовом, так як під час розгляду справи встановлено, що син сторін ОСОБА_3 зареєстрований та проживає в м. Києві, крім того, позовні вимоги свого батька не підтримав.

Право звернення до суду з позовом належить виключно тій особі, яка вважає своє право порушеним, невизнаним або оспорюваним.

Беручи до уваги наведені норми матеріального та процесуального права, що регулюють дані правовідносини, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на його користь не можуть бути задоволені.

За наявності даного рішення суду ОСОБА_3 не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом до будь-кого з батьків про стягнення на свою користь аліментів, у зв'язку з продовженням навчання.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 184, 199 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15.09.2017.

Суддя /підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)