АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/100/17 Справа № 205/6613/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів- Варенко О.П., ОСОБА_2

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ПАТ «БТА Банк» звернулось з позивом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства « БТА Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства « БТА Банк» заборгованість за кредитним договором № 007/006/08-22-4 від 27.02.2008 року у розмірі 56387.73 грн, яка складається з строкової заборгованості по сплаті процентів у розмірі 57.07 грн., простроченої заборгованості по сплаті процентів у розмірі 20519.71 грн., пені, нарахованої за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 32676.86 грн., 3-рьох процентів річних у розмірі 1205.75 грн, інфляційних втрат у розмірі 1928.34 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2013 року та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно ст. 309 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а заочне рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_6 скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «БТА Банк», суд виходив з того, що у відповідачів перед позивачем існує заборгованість, яка ними добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, тому суд вважав за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 56387.73грн., яка складається з строкової заборгованості по сплаті процентів у розмірі 57.07 грн., простроченої заборгованості по сплаті процентів у розмірі 20519.71 грн., пені, нарахованої за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 32676.86 грн., 3-рьох процентів річних у розмірі 1205.75 грн, інфляційних втрат у розмірі 1928.34 грн..

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом першої інстнції встановлено, що 27.02.2008 року між ВАТ «БТА Банк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ «БТА Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 007/006/08-22-4, згідно умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 22000 грн. зі сплатою 26.5 річних, та кінцевим терміном повернення до 27 серпня 2019 року, а відповідач зобовязався їх прийняти, належним чином використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором.

Кредитні кошти у розмірі 22000 грн. були надані ОСОБА_4 27.02.2008 року, що підтверджується заявою на видачу готівки № 2044 від 27.02.2008 року.

З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань, 27.02.2008 року між ВАТ «БТА Банк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ «БТА Банк», та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 007/006/08-22-4(ДП), згідно умов якого поручитель зобовязалася перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідачами порушуються взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 30.11.2012 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 56387.73 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2009 року було стягнуто з відповідачів на користь ВАТ «БТА Банк» заборгованість за кредитним договором від 27.02.2008 року у розмірі 25517,88 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку відносно стягнення з ОСОБА_4 суми заборгованості за кредитним договором №007/006/08-22-4 від 27.02.2008 року у розмірі 56387,73 грн., оскільки позивачем доведено факт неналежного виконання своїх зобовязань відповідачем, у звязку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Щодо стягнення суми заборгованості з поручителя ОСОБА_5, то в цій частині рішення підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 4 ст.559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого договором поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявив позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду до поручителя протягом шести місяців з цієї дати.

У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. З умов договору поруки вбачається, що строк дії цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Беручи до уваги те, що строк позовної давності було перервано у звязку із зверненням банку до суду з позовом до відповідачів, тому строк позовної давності за вимогами до поручителя починає перебіг з моменту ухвалення рішення 16.03.2009 року, а з новим позовом до суду банк звернувся лише 05.08.2013 року, тобто с пропуском строку звернення.

Крім того, в судовому засіданні в апеляційній інстанції ОСОБА_4 підтвердила, що лише вона брала кредит і ОСОБА_5 жодного відношення до нього не має, так як не була обізнана в тому, що виступає поручителем по даному кредитному договору та просила задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_5

Отже, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_6 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог, а в іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 309, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_3 - скасувати.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_2