Єдиний унікальний номер 725/3750/16-ц
Номер провадження 2/725/1106/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Чернівцігаз Збут» про захист прав споживача та скасування зайво нарахованої плати за газ та газопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказував на те, що він є споживачем природного газу та починаючи з березня 2016 року він почав отримувати рахунки за газ та послуги з газопостачання суми в яких визначені невірно, оскільки показники лічильника зазначені в рахунках не відповідають обсягам споживача газу, нараховані суми не відповідають існуючим тарифам та арифметичним розрахункам, нараховані суми без врахування існуючих пільг, та в рахунках відповідача надаються суми субсидій, які не мають нічого спільного з реальними сумами, які були нараховані Управлінням праці та соціального захисту населення Шевченківської районної ради в м. Чернівці і відповідно перераховані відповідачу.

Посилаючись на порушення відповідачем його прав як споживача, просив визнати безпідставними і такими які не відповідають існуючим тарифам, сумам наданих субсидій і пільг, а також помилковими нарахування плати за газ та газопостачання за період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року; зобовязати відповідача скасувати зайво нараховану плату за газопостачання за період з 01.01.2016 року по 01.07.2016 року станом на 30 червня в сумі 1602,22 грн. вказану в рахунку від 11.07.2016 року; визнати неправомірною необґрунтовану вимогу в сумі 2106,56 грн., вказану в листі керівника підприємства відповідача від 19.07.2016 року; вказати відповідачу на неприпустимість неаргументованого нарахування сум за газ та послуги з газопостачання і зобовязати його надавати споживачу дані у відповідності до ч.ч. 1,2,5 статті 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»; заборонити відповідачу надавати неправильні дані у особистих рахунках і зобовязати його надалі нараховувати суми до сплати за газопостачання виключно у відповідності до п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

У судове засідання позивач не зявився, від нього через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Також вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився. Від нього через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому він вказав, що позовні вимоги не визнає, підтримує свої пояснення вказані в письмових запереченнях, просив розгляд справи провести у його відсутності.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема зі змісту поданого позову, споживачем послуг з газопостачання за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, між якою та ПАТ «Чернівцігаз» укладено договір №26678 від 03 червня 2014 року про надання населенню послуг з газопостачання (а.с. 26-27).

При цьому, у квартирі з метою обліку газу встановлено газовий лічильник.

Так, правовідносини сторін врегульовані Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999 року, Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року, а також положеннями: ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; ст. 714 ЦК України, якою встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Постачання споживачам природного газу здійснюється на підставі договорів про надання послуг із газопостачання, однак як встановлено судом між ОСОБА_2 та ТОВ «Чернівцігаз Збут», яке на момент виникнення спірних правовідносин надавало послуги з постачання природного газу не укладено, однак послуги фактично надавалися.

Зокрема, як убачається з наданих ОСОБА_1 копій рахунків за природній газ за період з березня 2016 року по серпень 2016 року, ТОВ «Чернівцігаз Збут» нараховано заборгованість за вказаний період за спожитий газ в розмірі 1602 грн. 22 коп. (а. с. 22- 23), а також повідомлялося про існування заборгованості у відповідних відповідях на звернення (а.с. 23-25).

Крім того, на адресу ОСОБА_2 у липні 2016 року відповідачем направлено лист, в якому повідомлено про існування боргу за період з 1 липня 2015 року по 30 червня 2016 року з урахування субсидії в розмірі 2106 грн. 56 коп., а також попереджено що у разі несплати відповідач буде змушений звернутися до суду із відповідним позовом про стягнення заборгованості та попереджено про припинення газопостачання у разі несплати суми боргу (а.с 23 зворотня сторна).

Зокрема, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 діючи в інтересах ОСОБА_2, просив визнати безпідставною і такою, що не відповідає існуючим тарифам, сумам наданих субсидій і пільгам нарахування ОСОБА_2 плати за газ та газопостачання за період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року, а також зобовязати відповідача скасувати зайво нараховану плату за газопостачання за період з 01.01.2016 року по 01.07.2016 року станом на 30 червня в сумі 1602,22 грн. вказану в рахунку від 11.07.2016 року; визнати неправомірною необґрунтовану вимогу в сумі 2106,56 грн., вказану в листі керівника підприємства відповідача від 19.07.2016 року та вказати відповідачу на неприпустимість неаргументованого нарахування сум за газ та послуги з газопостачання і зобовязати його надавати споживачу дані у відповідності до ч.ч. 1,2,5 статті 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а також заборонити відповідачу надавати неправильні дані у особистих рахунках і зобовязати його надалі нараховувати суми до сплати за газопостачання виключно у відповідності до п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Так, у період до 2016 року порядок оплати послуг з газопостачання регулюється Правилами надання послуг населенню з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999 року з подальшими змінами і доповненнями, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Зокрема у п. 10 Правил, в редакції станом на 1 січня 2014 року визначено, що розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 р. за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу.

Також даними Правилами визначено, що газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 01 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу використання газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році. Якщо за підсумками попереднього року використання природного газу споживачем не відповідає обсягам, на підставі яких визначалась ціна на природний газ, зокрема: у разі перевищення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році (V 2 > V 1), споживач зобов'язаний протягом трьох місяців з дати здійснення перерахунку сплатити газопостачальному підприємству різницю його вартості, розрахунок якої здійснюється за відповідною формулою.

У разі зменшення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році (V 2 < V 1), різниця у вартості газу залишається на особовому рахунку споживача і зараховується в рахунок майбутніх платежів. Розрахунок вартості у цьому разі здійснюється за відповідною формулою.

Такий перерахунок здійснюється до 01 лютого поточного року.

Визначення річного обсягу використання природного газу здійснюється шляхом додавання обсягу використаного природного газу згідно з показниками лічильника з початку попереднього року до зняття показників лічильника у грудні попереднього року та розрахункового обсягу використання природного газу за необліковані дні грудня у разі незняття показників лічильника газу газопостачальним підприємством станом на 1 січня.

Розрахунковий обсяг використання природного газу за необліковані дні грудня розраховується як різниця між контрольними зняттями показників лічильника газопостачальним підприємством у січні поточного року та грудні попереднього року, що помножена на кількість днів, не облікованих до 1 січня поточного року, та поділена на кількість днів між зазначеними контрольними зняттями показників лічильника.

Розрахунки за надання населенню послуг з газопостачання у разі використання лічильників газу (будинкових або на групу будинків) провадяться відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 р. № 620.

Крім того, відповідно до п. 10 Правил, які діяли після квітня 2014 року визначено, що газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 1 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу використання газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році. Якщо за підсумками попереднього року використання природного газу споживачем не відповідає обсягам, на підставі яких визначалась ціна на природний газ, зокрема: у разі перевищення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році (V2 > V1), споживач зобов'язаний протягом трьох місяців з дати здійснення перерахунку сплатити газопостачальному підприємству різницю його вартості, розрахунок якої здійснюється за відповідною формулою.

Визначення річного обсягу використання природного газу здійснюється шляхом додавання обсягу використаного природного газу згідно з показниками лічильника з початку попереднього року до зняття показників лічильника у грудні попереднього року та розрахункового обсягу використання природного газу за необліковані дні грудня у разі незняття показників лічильника газу газопостачальним підприємством станом на 1 січня.

Розрахунковий обсяг використання природного газу за необліковані дні грудня розраховується як різниця між контрольними зняттями показників лічильника газопостачальним підприємством у січні поточного року та грудні попереднього року, що помножена на кількість днів, не облікованих до 1 січня поточного року, та поділена на кількість днів між зазначеними контрольними зняттями показників лічильника.

Визначення річного обсягу використання природного газу в попередньому році з урахуванням розрахункового обсягу використання природного газу за необліковані дні здійснюється за відповідною формулою.

Таким чином, Правилами регламентовано визначення річного обсягу використання природного газу за рік.

Крім того, відповідно до п. 17 Правил визначено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк.

Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим. Газопостачальне підприємство має право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

Обов'язок споживача знімати фактичні показники лічильника газу встановлено також п. 29 Правил.

Відповідно до змін внесених у вказаний пункт Правил відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2015 року № 74, показники газового лічильника зазначаються споживачем у платіжних документах. Газопостачальне та газорозподільне підприємства мають право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

В подальшому, з липня 2016 року порядок оплати послуг з газопостачання регулюється Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року, відповідно до п. 2 якого постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов'язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача обємах (обсягах), а споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Укладення договору постачання природного газу здійснюється з урахуванням таких вимог: споживач має право укласти договір постачання природного газу з будь-яким постачальником за умови відсутності простроченої заборгованості за поставлений природний газ перед діючим постачальником; договір постачання природного газу не укладається в разі закупівлі природного газу постачальником на власні потреби з власного підтвердженого обсягу природного газу; договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу, необхідний споживачу, або по його точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий ЕІС-код, та на строк, який кратний величині розрахункового періоду, визначеного в договорі постачання природного газу (п. 3).

Крім того, згідно п. 3 Правил споживання підтвердженого обсягу природного газу протягом розрахункового періоду здійснюється, як правило, рівномірно, виходячи з добової норми, якщо інший режим споживання не передбачено в укладеному договорі постачання природного газу.

Споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.

Обсяг споживання природного газу споживачем у розрахунковому періоді не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу. Допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом розрахункового періоду в розмірі ± 5 % від підтвердженого обсягу природного газу.

Постачальник має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу споживачем, використовуючи базу даних Оператора ГТС або інформацію споживача, а також шляхом самостійного контролю обсягів споживання природного газу на обєкті споживача.

Споживач та його постачальник мають право на коригування протягом розрахункового періоду підтверджених обсягів природного газу в порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи.

Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обєм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, споживач має компенсувати постачальнику вартість різниці між підтвердженим обсягом природного газу та фактичним обємом (обсягом) споживання природного газу за ціною вартості природного газу, визначеною договором постачання природного газу. При цьому постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення обєму (обсягу) природного газу, які розраховуються відповідно до пункту 1 розділу VI цих Правил.

Відповідно до п. 11 Правил розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу.

У випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу. Датою оплати рахунка (здійснення розрахунку) є дата, на яку були зараховані кошти на рахунок постачальника.

За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобовязаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний обєм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем (п. 12).

Так, ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи копії квитанцій про оплату послуг газопостачання на розрахунковий рахунок відповідача за квітень, травень, червень та липень 2016 року із зазначенням показників лічильника (а.с. 22), однак у заявленому позові зазначається про неправильне нарахування плати за послугу та не у відповідності із фактичними даними показників лічильника за період з 1 січня 2016 року по 30 червня 2016 року, однак даних про дійсні показники спожитого газу у даний період із зазначенням фактичних показників спожитого газу згідно приладу обліку суду не надано, що позбавляє суд можливості перевірити правильність здійснення нарахування та визначення дійсних обсягів споживання ОСОБА_2 газу.

При цьому, судом з метою зясування усіх обставин справи та можливості отримання відповідних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог ОСОБА_1 викликався до суду неодноразово та його явка визнавалася обовязковою, однак до суду він не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, що позбавило суд можливості вставити усі фактичні обставини справи та перевірити їх належними доказами ураховуючи характер спірних правовідносин сторін та предмет доказування в даній справі.

Крім того, відповідно до положень п. 28 Правил надання послуг населенню з газопостачання, споживач має право проведення звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта, однак докази проведення такого звіряння в матеріалах справи відсутні.

Також слід зазначити, що відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Зокрема, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Згідно з розяснень, які містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. На відносини по виготовленню та продажу товарів, виконанню робіт і наданню послуг громадянином, який не є підприємцем, а також на випадки придбання товарів, користування послугами громадянином лише для підприємницької діяльності або підприємствами, установами, організаціями дія цього Закону не поширюється.

При цьому, як убачається з матеріалів позову ОСОБА_1 визначив себе як позивача у даному спорі, а не ОСОБА_2, яка є споживачем послуг по газопостачанню та в судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів того, що позивач ОСОБА_1 перебуває у договірних відносинах з ТОВ «Чернівцігаз Збут», оскільки як вбачається з матеріалів справи, договір про надання населенню послуг та газопостачання за адресою: м. Чернівці, вул. Першотравнева, 13/10 укладений між ПАТ «Чернівцігаз Збут» та ОСОБА_2 й відповідно споживачем у даному випадку є саме ОСОБА_2 Інших відомостей про перебування позивача ОСОБА_1 у будь-яких договірних відносинах із ПАТ «Чернівцігаз збут» в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, в судовому засіданні також не встановлено наявності між позивачем та відповідачем будь-яких договірних правовідносин, оскільки наданий позивачем договір не укладений зокрема між позивачем та відповідачем, й відповідно відсутні докази того, що відповідач вчинив дії, які вказують на виникнення зобовязальних правовідносин, які підпадають під сферу дії Закону України «Про захист прав споживачів», а отже підстави вважати, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», відсутні.

За таких обставин, суд ураховуючи вищевказане, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі вище викладеного та куруючись ст.ст. 11, 714 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», п. 10, 17, 28, 30, 32 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246, п.п. 2, 3, 11, 12,13 Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року , ст.ст. 3,4, 10, 11, 57,58, 60,61, 64, 158, 212, 218, 294, 349 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Чернівцігаз Збут» про захист прав споживача та скасування зайво нарахованої плати за газ та газопостачання - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало