провадження № 2/631/234/17
справа № 631/1862/16-ц
06 січня 2017 року смт. Нова Водолага
Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Трояновської Т.М.
за участю секретаря судового засідання - Євсюкової О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Нововодолазький районний сектор Головного управління державної міграційної служби України в Харківський області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Представник позивача - ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності, посвідченої секретарем Сосонівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Іскрою В.І. 18.10.2016 року, зареєстровано в реєстрі за № 37, звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Нововодолазький районний сектор Головного управління державної міграційної служби України в Харківський області, в якій просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог представник позивач зазначила, що ОСОБА_1 являється власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. В даному житловому будинку не проживає з 2004 року, але зареєстрований відповідач по справі - ОСОБА_2. Реєстрація відповідача в даному будинку перешкоджає позивачу у здійсненні його права власності на житло, зокрема отримання субсидії.
Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач з 2004 року не мешкає за місцем реєстрації у вказаному житловому будинку, без будь-яких поважних причин, позивач просить суд усунути перешкоди в здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому спірним будинком, шляхом позбавлення ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням.
Представник позивача по справі в судове засідання не прибула, через канцелярію суду надала заяву, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, у разі неявки відповідача, проти прийняття заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та день слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку відповідно до ст. 74 ЦПК України. Судом було надано оголошення в редакцію газети «Слобідській край» про виклик ОСОБА_2 у судове засідання для участі у розгляді справи. Проте, відповідач до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Нововодолазький районний сектор Головного управління державної міграційної служби України в Харківський області у судове засідання не з'явився, про час та день слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Суд, за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В даному житловому будинку не проживає з 2004 року, але зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2.
Реєстрація відповідача в вищевказаному будинку перешкоджає позивачу у здійсненні його права власності на житло, зокрема, отримання субсидії.
Приписами ч. 4 ст. 334 ЦК України закріплено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до копії свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 26.04.1994 року, виданого на підставі рішення виконкому Сосонівської сільської ради народних депутатів №5 від 15 березня 1994 року, зареєстрованого в реєстраційній книзі за № 1-45, позивачу належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).
Вирішуючи даний спір суд виходить з положень ст. 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб.
Аналогічні положення містяться в п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до якого власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Аналогічні приписи містить ч. 1 ст. 317 ЦК України де передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
За правилами ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦКУкраїни передбачено право членів сім'ї власника на користування цим житлом.
З матеріалів справи судом встановлено, що у вищевказаному житловому будинку прописана позивач ОСОБА_5, члени її сім'ї та квартирант - відповідач по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
Як вбачається з акту обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_1 від 17.10.2016 року, складеного депутатом Сосонівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Неблієнко О.А. в присутності свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, відповідач по справі ОСОБА_2 за адресою реєстрації - АДРЕСА_1 фактично не проживає з 2004 року (а.с.9).
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не є і не був членом сім'ї власника будинку - ОСОБА_1, яка має право вимагати усунення перешкод у користуванні належної їй власністю у зазначеним у позові способом.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, надати суду докази, якими вона обґрунтовує свої вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.
Оскільки, як було встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 з 2004 року у спірному житловому будинку не проживає, ніяких доказів, що після виїзду зі спірного житлового будинку до сьогоднішнього дня, ним вживались будь-які спроби вселитись до спірного будинку відповідачем не надано, суд прийшов до висновку щодо визнання його таким, що втратив право користування житлом.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для захисту порушеного права ОСОБА_1 шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-216, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Нововодолазький районний сектор Головного управління державної міграційної служби України в Харківський області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Нововодолазький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Трояновська Т.М