Провадження № 2/235/1004/17
Справа № 235/1757/17
16 травня 2017 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.
при секретарі Муханової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя,-
У квітні 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
В обґрунтування позовних вимог позивачка послалась на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20 вересня 2008 року. Шлюб між ними не розірвано, але на даний час вони проживають з відповідачем окремо.
Під час спільного проживання та перебування у зареєстрованому шлюбі ними була придбана квартира № 49, розміщена за адресою: м. Родинське, вулиця Пушкіна, будинок № 18, оформлена на відповідача на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу ОСОБА_3О, зареєстрованого в БТІ м. Красноармійська 01.11.2012р., реєстраційний № 25364459.
Відповідач добровільно вирішити питання про поділ спільно нажитого майна не бажає, тому вона вимушена звернутися до суду із позовом про виділ 1/2 частки квартири.
З урахуванням уточнених позовних вимог позивачка просила визнати спільною сумісною власністю її та ОСОБА_2 квартиру № 49, розміщену за адресою: м. Родинське, вулиця Пушкіна, будинок № 18, поділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнати, що ідеальні частки її та відповідача у квартирі № 49, розміщеної за адресою: м. Родинське, вулиця Пушкіна, будинок № 18 становлять 1/2 кожного без його реального поділу.
Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Згідно ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.
Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.
Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Великописарівського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 27 (а.с.4).
Під час зареєстрованого шлюбу сторонами придбана квартира № 49, розміщена за адресою: м. Родинське Донецької області, вулиця Пушкіна, будинок № 18, оформлена на відповідача на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу ОСОБА_3О, зареєстрованого в БТІ м. Красноармійська 01.11.2012р., реєстраційний № 25364459 (а.с.5-6).
Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно ст. ст.70 ч.1, 71 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка і рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-612цс15 норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:
1)майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;
2)майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.
З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.
Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.
Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.
За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.
Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття с спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про те, що спірне майно належить до спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2, виходячи з того, що воно придбане під час їх шлюбу і за їх спільні кошти.
Оскільки сторони не домовилися про порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, спірне майно підлягає визнанню обєктом права спільної сумісної власності подружжя та поділу судом.
Вирішуючи питання про розмір часток сторін в майні, суд виходить з того, що інше не визначено домовленістю між сторонами, а тому вважає їх рівними.
Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.
У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільна річ не може бути реально поділена між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
Оскільки предметом спору є неподільна річ, і ніхто із подружжя не вчинив дій, передбачених ч.ч.4, 5 ст.71 СК України, суд приходить до висновку, що поділу між сторонами підлягає спірне майно шляхом визнання ідеальних часток сторін у квартирі без її реального поділу із залишенням у спільній частковій власності сторін.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України у звязку із повним задоволенням позову підлягають присудженню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 640 грн.
Відповідно до ст. ст.61, 69-71 СК України, керуючись ст. ст.11, 15, 60, 88, 213-215, 224 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати квартиру АДРЕСА_1 м. Покровська (колишній Красноармійськ) Донецької області, обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4.
Поділити майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя: визнати, що ідеальні частки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_2 м. Покровська (колишній Красноармійськ) Донецької області становлять 1/2 кожного без її реального поділу і залишити квартиру АДРЕСА_2 м. Покровська (колишній Красноармійськ) Донецької області у їх спільній частковій власності.
Стягнути з ОСОБА_2, 16.03.1986р.н., РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 на відшкодування сплаченого судового збору 640 (шістсот сорок) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Вступна та резолютивна частини проголошені негайно після проголошення судового розгляду 16 травня 2017 року, повний текст рішення суду виготовлений 22 травня 2017 року.

Суддя Г.В. Назаренко