Справа № 523/6521/16-ц
Провадження №4-с/523/61/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

за участю представника скаржника ОСОБА_1

заінтересованої особи, третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_3 Олімпієвича на дії старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_4, заінтересована особа: ОСОБА_2 Алімпієвни про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 Олімпієвич звернувся із скаргою на дії старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_5, заінтересована особа: ОСОБА_2 Алімпієвни про зобовязання вчинити певні дії. Заява мотивована тим, що 25 березня 2015 року Суворовський районний суд м. Одеси ухвалив рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Оліємпієвича про усунення перешкод у користуванні спільною власністю, виділ частки у спільній частковій власності в натурі, про визнання права власності, яким задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі: виділив у натурі у власність ОСОБА_2 60/100 частин спірного житлового будинку, виділив ОСОБА_3 40/100 частин спірного житлового будинку за умови відповідної перебудови, зобов'язав сплатити позивачку на користь відповідача грошову компенсацію за частину частки у праві спільної часткової власності, виділив у користування позивача та відповідача земельні ділянки площею 377 кв. м кожному, визначив межі між цими земельними ділянками, припинив право спільної часткової власності між позивачкою та відповідачем, усунув перешкоди позивачу у користуванні власністю.

25 березня 2015 року Суворовським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист у справі №523/13631/14-ц про зобов'язання ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 користуватись часткою, яка виділена в натурі у житловому будинку з надвірними спорудами №73 по вул. Отамана Чепіги (колишня Бондарева) в м. Одесі.

23 грудня 2015 року державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Постановою було відкрито виконавче провадження № ВН №49709407 з виконання виконавчого листа № 523/13631/14-ц про зобов'язання ОСОБА_3 не перешкоджати користуватися ОСОБА_2 часткою, яка виділена в натурі в житловому будинку з надвірними спорудами №73 по вул. Отамана Чепіги в м. Одесі.

Пунктом 2 Постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 грудня 2015 року боржника зобов'язано добровільно виконати вимоги виконавчого документа - без визначення строку добровільного виконання.

12 лютого 2016 року представник боржника ОСОБА_3 був ознайомлений із матеріалами виконавчого провадження В28/655 ЄДРВП 49709407, та отримав можливість зробити необхідні йому копії, зокрема, отримати копії документів виконавчого провадження.

Скаржник вважає дії старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4, вчинені під час виконання судового рішення по цивільній справі №523/13631/14-ц є такими, що порушили його права і свободи та підлягають визнанню їх неправомірними, а рішення державного виконавця, - такими, що підлягають скасуванню.

Так, державний виконавець, в порушення ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» не надав боржнику строк на добровільне виконання вимог виконавчого документа. Крім того, боржнику не було своєчасно направлена копія постанови про відкриття виконавчого провадження.

12 лютого 2016 року представник боржника ОСОБА_3 звернувся до старшого державного виконавця Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 про відкладення виконавчих дій у зв'язку із неотриманням ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження та із вимогою про надання додаткового строку на добровільне виконання вимог виконавчого документа.

Однак, старший державний виконавець Лисогор В.Г. відмовилась відкладати виконавчі дії по вселенню стягувача у житловий будинок №73 по вул. Отамана Чепіги у м. Одесі.

Скаржник вважає, що відмова старшого державного виконавця Лисогор В.Г. від виконання вимог ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" порушує права боржника у виконавчому провадженні.

Крім того, скаржник посилається на те, що згідно вимог ч. 4 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Однак 11 лютого 2016 року на адресу ОСОБА_3 надійшов лист від старшого державного виконавця Суворовського ВДВС ОСОБА_4, яким вона сповіщає боржника - ОСОБА_3 про те, що 15 лютого 2016 року об 11год. 00 хв. відповідно до ст.ст. 79, 80 Закону України "Про виконавче провадження" відбудеться вселення ОСОБА_2 в будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 73 у м. Одесі.

15 лютого 2016 року старшим державним виконавцем Лисогор В.Г., за участю стягувача ОСОБА_2, були проведені виконавчі дії по вселенню стягувача до житлового будинку №73 по вул. Отамана Чепіги у місті Одеса. Представники боржника ОСОБА_2 ОСОБА_6 Ю.А. та ОСОБА_1, прибувши за місцем здійснення виконавчих дій, роз'яснили старшому державному виконавцю вимоги ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" та неможливість вселення стягувача за виконавчим листом про усунення перешкод у користуванні власністю.

При цьому, старший державний виконавець Лисогор В.Г. вимагала саме вселення стягувача до вказаного будинку, незважаючи на відсутність ОСОБА_3 в будинку, а саме: знаходження останнього у лікарні. Більш того, державний виконавець вимагав від представників передачі ключів, зняття замків тощо. Після складення відповідного ОСОБА_7 державного виконавця, старший державний виконавець Лисогор В.Г. та стягувач ОСОБА_2 залишили місце проживання боржника.

18 квітня 2016 року за вих.№28/13960 на ім'я сторін виконавчого провадження старшим державним виконавцем Лисогор В.Г. було складено повідомлення про проведення виконавчих дій 27 квітня 2016 року об 11 год. 00 хв. щодо не перешкоджання ОСОБА_2 в користуванні частково, яка виділена в натурі у житловому будинку з надвірними спорудами, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 73.

27 квітня 2016 року старший державний виконавець Лисогор В.Г. знову намагалась вчинити виконавчі дії щодо вселення стягувача ОСОБА_2 до житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 73. Після складення ОСОБА_7 державного виконавця про відсутність боржника ОСОБА_3, державний виконавець разом з іншими особами залишила місце здійснення виконавчих дій.

На підставі викладеного, скаржник просить: визнати неправомірним рішення старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 про вселення ОСОБА_2 в будинок №73 по вул. Отамана Чепіги у м. Одесі згідно виконавчого листа №523/13631/15-ц про зобов'язання ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 у користуванні часткою, яка виділена у натурі у житловому будинку із надвірними спорудами №73 по вул. Отамана Чепіги у м. Одесі, а також зобов'язати старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 виконати вимоги ч. 4 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом ознайомлення ОСОБА_3 із резолютивною частиною рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 березня 2015 року у справі №523/13631/15-ц та складанням про це відповідного акту.

В судовому засіданні представника скаржника просив задовольнити скаргу у повному обсязі. Він також пояснив, що державний виконавець намагались замість розяснення суті рішення проводити вселення стягувача, що не відповідало вимогам виконавчого документу.

ОСОБА_2 заперечували проти задоволення скарги, посилаюсь на те, що вона, до теперішнього часу, не має можливості потрапити до будинку за адресою: м.Одеса, вул. Отамана Чепіги, 73. Відповідач не бажає виконувати рішення суду, а тому постійно ухилявся від проведення виконавчих дій. Крім того, фактично державний виконавець не проводив її вселення в будинок, оскільки на територію будинку ніхто не потратив, двері не відчиняли.

Представники Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області про розгляд справи були повідомлені належним чином, неодноразово в судове засідання не зявлялись, будь-яких заперечень до суду не подавали.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

Так рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Оліємпієвича про усунення перешкод у користуванні спільною власністю, виділ частки у спільній частковій власності в натурі, про визнання права власності, позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені у повному обсязі: суд виділив у натурі у власність ОСОБА_2 60/100 частин спірного житлового будинку, виділив ОСОБА_3 40/100 частин спірного житлового будинку за умови відповідної перебудови, зобов'язав сплатити позивачку на користь відповідача грошову компенсацію за частину частки у праві спільної часткової власності, виділив у користування позивача та відповідача земельні ділянки площею 377 кв. м кожному, визначив межі між цими земельними ділянками, припинив право спільної часткової власності між позивачкою та відповідачем, усунув перешкоди позивачу у користуванні власністю.

Так, п. 12 рішення було зобовязано ОСОБА_3 Олімпієвича не перешкоджати ОСОБА_2 користуватись часткою, яка виділена в натурі у житловому будинку з надвірними спорудами № 73 по вул. Отамана Чепіги (колишня Бондарева ) в м. Одесі.

На підставі даного рішення, 28.10.2015р. Суворовським районним судом м. Одеси було виконавчого листа про зобовязання ОСОБА_3 Олімпієвича не перешкоджати ОСОБА_2 користуватись часткою, яка виділена в натурі у житловому будинку з надвірними спорудами № 73 по вул. Отамана Чепіги (колишня Бондарева ) в м. Одесі.

23 грудня 2015р. державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_8 постановою було відкрито виконавче провадження № ВН №49709407 з виконання виконавчого листа № 523/13631/14-ц про зобов'язання ОСОБА_3 не перешкоджати користуватися ОСОБА_2 часткою, яка виділена в натурі в житловому будинку з надвірними спорудами №73 по вул. Отамана Чепіги в м. Одесі.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606 ХІV в редакції від 06.06.2015р., було встановлено, що у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та

зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Однак державним виконавцем в порушення п. 2 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606 ХІV в редакції від 06.06.2015р. у пункті 2 Постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 грудня 2015 року боржника зобов'язано добровільно виконати вимоги виконавчого документа - без визначення строку добровільного виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606 ХІV в редакції від 06.06.2015р. встановлено, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47

цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

12 лютого 2016 року представник боржника ОСОБА_3 ОСОБА_1 був ознайомлений із матеріалами виконавчого провадження В28/655 ЄДРВП 49709407, та подав клопотання відкласти виконавчі дії, оскільки ОСОБА_3 отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження лише 11.02.2016р..

В той же час, на імя боржника ОСОБА_3 державним виконавцем був направлений лист, в якому повідомлялось, що 15.02.2016р. о 11.00 відбудеться вселення ОСОБА_2 в будинку № 73 по вул. О. Чепигі в м. Одесі.

15.02.2016р. державним виконавцем був складений акт, згідно якого вбачається, що під час виходу до будинку № 73 по вул. О. Чепигі в м. Одесі стало відомо, що ОСОБА_3 перебуває у лікарні, калитка закрита, увійти на територію будинку не має можливості.

Аналогічні акти складались державним виконавцем 27.04.2016р., 26.05.2016р. та 08.06.2016р., при цьому в даних актах лише констатувався факт неможливості ОСОБА_7 пройти на територію будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606 ХІV в редакції від 06.06.2015р. після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше

наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606 ХІV в редакції від 06.06.2015р. державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних

дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Однак в порушення п. 2 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606 ХІV в редакції від 06.06.2015р., ч. 1, 4 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606 ХІV в редакції від 06.06.2015р. державний виконавець не надав боржнику строк для добровільного виконання рішення, у звязку з чим, фактично позбавив боржника добровільно виконати рішення суду.

Крім того, державний виконавець повинен був довести до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складати відповідний акт, проте цього не було зроблено.

Судом також встановлено, що постановою старшого державного виконавця Лисогор В.Г. від 17.06.2016р. було закінчено виконавче провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р..

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

В скарзі скаржник просить: визнати неправомірним рішення старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 про вселення ОСОБА_2 в будинок №73 по вул. Отамана Чепіги у м. Одесі згідно виконавчого листа №523/13631/15-ц про зобов'язання ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 у користуванні часткою, яка виділена у натурі у житловому будинку із надвірними спорудами №73 по вул. Отамана Чепіги у м. Одесі.

Однак в судовому засіданні встановлено, що незважаючи на те, що в листі державного виконавця нагадувалось про вселення ОСОБА_2 до будинку 73 по вул. Отамана Чепіги у м. Одесі, вищевказаних виконавчих дій державний виконавець не проводив, що підтверджується актами державного виконавця.

Враховуючи також те, що, на теперішній час, постановою старшого державного виконавця Лисогор В.Г. від 17.06.2016р. було закінчено виконавче провадження, то неможливо зобов'язати старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 виконати вимоги ч. 4 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом ознайомлення ОСОБА_3 із резолютивною частиною рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 березня 2015 року у справі №523/13631/15-ц та складанням про це відповідного акту.

Суд в даній справі може лише встановити певні порушення старшим державним виконавцем Лисогор В.Г. вимог п.2 ч. 2 ст. 25, ч.ч. 1, 4 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606 ХІV в редакції від 06.06.2015р..

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 209, 212-215, 383-389 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_3 Олімпієвича на дії старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_4, заінтересована особа: ОСОБА_2 Алімпієвни про зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Встановити, що старшим державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_4 були порушені вимоги ч. 2 ст. 25, ч.ч. 1, 4 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606 ХІV в редакції від 06.06.2015р., а саме щодо ненадання строку на добровільне виконання рішення суду ОСОБА_3 Олімпієвичу, а також не доведення до відома боржника ОСОБА_3 Олімпієвичарезолютивної частини рішення від 25 березня 2015 року у справі №523/13631/15-ц.

3. В задоволенні решти вимог ОСОБА_3 Олімпієвича дії старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_4 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом пяті днів з дня проголошення ухвали через Суворовський районний суд м. Одеси.

Суддя