ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5682/15-ц
Провадження № 2/210/221/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"27" квітня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чайкіної О.В.,

за участі секретаря Куксенко О.В.,

за участі сторін не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із уточненим позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим, який в подальшому уточнила..

В обгрунтування своїх вимог, позивач зазначила, шо 11.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступник якого є ПАТ «УкрСиббанк», з одного боку, та ОСОБА_3 як «Позичальником», з іншого боку, було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 в іноземній валюті в сумі 28 000 доларів США зі строком повернення не пізніше 10.05.2017 року. В забезпечення виконання перед Кредитором - відповідачем зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним Договором про надання споживчого кредиту від 11.05.2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступник якого ПАТ «УкрСиббанк», і позивачем як «Поручителем» 11.05.2007 року було укладено Договір поруки № 0П. Виходячи з того, що Договір поруки від 11.05.2007 року був укладений між мною та відповідачем на виконання зобов'язань за кредитним договором, всі умови, що стосуються внесення змін до Договору в частині збільшення обсягу майнової відповідальності Позичальника, стосуються відповідно й поручителя. Так, в порушення визначеного п.2.1 Договору поруки імперативного припису, 18.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та боржником ОСОБА_3, було укладено Додаткові угоди №1 та №2, згідно яких внесено зміни до істотних умов Договору про надання споживчого кредиту від 11.05.2007 року в частині визначення порядку погашення кредиту, зокрема: перенесено строки виконання зобов'язань позичальника зі сплати процентів за Договором за використання кредитних коштів у доларах СІЛА в період з 01.12.2008 року по 31.12.2008 року на період з 01.01.2014 року по 10.01.2014 року та в період з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року на період з 01.02.2014 року по 10.02.2014 року; викладено в новій редакції п.1.3.4. Договору відносно строку сплати процентів з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані Банком такі процентів. Про наявність зазначених додаткових угод позивач дізналась під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи в рамках даного судового процесу. У зв'язку з викладенням в новій редакції Графіку погашення кредиту згідно п.1.2 Додаткової угоди №1 від 18.02.2009 року, фактично відповідачем було неправомірно збільшено обсяг відповідальності позивача як поручителя. Так, як слідує з положень п. 1.3, п. 7.1 Договору розрахунок процентів за використання кредитних коштів здійснюється за обліковою ставкою 13,5% річних від суми кредиту в іноземній валюті - доларах США, на що істотний вплив має його курс до гривні України. Враховуючи зміни в курсі валют, з урахуванням змін в Графіку виплати процентів за користування кредитом відповідно до Додаткових угод №1, 32 від 18.02.2009 року в період з 01.12.2008 року по 31.12.2008 року на період з 01.01.2014 року по 10.01.2014 року та в період з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року на період з 01.02.2014 року по 10.02.2014 року, істотно збільшився обсяг моєї відповідальності як поручителя. Оскільки внаслідок внесення змін до Графіку погашення кредиту, який містить істотні умови Договору про надання споживчого кредиту від 11.05.2007 року, без відома позивача та попереднього узгодження, було здійснено зміни відносно відстрочення виконання зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитними коштами, та призвело до збільшення розміру нарахування процентів. В той же час, як вбачається з довідок-розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами, в порушення п.7.1 Договору, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне погашення кредитних зобов'язань» Банк збільшив процентну ставку до: 28% за період з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року; 39% за період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року; 60% за період з 04.03.2015 року по 20.04.2015 року.

Тому просила судвизнати припиненим договір поруки № 0П від 11 травня 2007 року, укладений між ОСОБА_4 та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11 травня 2007 року.

Позивач в судовому засіданні присутня не була, надала заяву про розгляд справи за іі відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надавав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності, просив в позовних вимогах відмовити з підстав, викладених в запереченнях. У подальшому подав заяву про відкладення розгляду справи, оскільки представник перебуває в іншому судовому засіданні.

Разом із тим, враховуючи те, що відповідачем у справі подані заперечення, сторонам надавася час для надання доказів в обгрунтування своїх вимог та заперечень, розумність строків розгляду справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, та розглядає справу на підставі наданих сторонамит доказів та заперечень.

Третя особа в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 11.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступник якого є ПАТ «УкрСиббанк», з одного боку, та ОСОБА_3 як «Позичальником», з іншого боку, було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 в іноземній валюті в сумі 28 000 доларів США зі строком повернення не пізніше 10.05.2017 року (а.с.9-11).

Судом встановлено, що в забезпечення виконання перед Кредитором - відповідачем зобов'язань ОСОБА_3 за вищевказаним Договором про надання споживчого кредиту від 11.05.2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступник якого ПАТ «УкрСиббанк», і ОСОБА_2, як «Поручителем» 11 травня 2007 року було укладено Договір поруки № 0П (а.с.12).

Під час укладення Договору поруки з умовами Основного договору відносно кредитної суми, строку її повернення та з визначеним Графіком погашення заборгованості прзивач була ознайомлена в повному обсязі, про що свідчить її підпис на Договорі поруки (а.с.12, 12 зворот).

Згідно умов п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4 Договору поруки від 11.05.2007 року ОСОБА_2 була визначена як фінансовий поручитель, що несе разом з боржником солідарну відповідальність в повному обсязі у випадку допущення порушення з боку боржника ОСОБА_3 зобов'язань, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту згідно викладених в ньому умов (а.с.12).

Відповідно до ч. 1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, згідно п. 2.1 Договору поруки від 11.05.2007 року, кредитор не в праві без згоди поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя (а.с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що Так, в порушення визначеного п.2.1 Договору поруки імперативного припису,

Судом встановлено, що 18.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та боржником ОСОБА_3, було укладено Додаткові угоди №1 та №2, згідно яких внесено зміни до істотних умов Договору про надання споживчого кредиту від 11 травня 2007 року в частині визначення порядку погашення кредиту.

Відповідно до Додаткових угод № 1, та за № 2 від 18.02.2009 року перенесено строки виконання зобов'язань позичальника зі сплати процентів за Договором за використання кредитних коштів у доларах СІЛА в період з 01.12.2008 року по 31.12.2008 року на період з 01.01.2014 року по 10.01.2014 року та в період з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року на період з 01.02.2014 року по 10.02.2014 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем в односторонньому порядку було збільшено розмір процентної ставки за період з 31.07.2008 року по 30.09.2008 року до 18,5%, а також 30.09.2008 року, 30.01.2009 року до 41%; за період 31.07.2012 року, 31.08.2012 року, 31.10.2012 року, 29.12.2012 року,31.03.2013року, 31.01.2014року, 28.02.2014року, 31.03.2014 року, 27.06.2014 року, 31.07.2014 року, 29.08.2014року,30.09.2014 року, 31.10.2014 року, 28.11.2014 року, 31.12.2014 року, 30.01.2015 року, 27.02.2015 року, 31.03.2015 року до 15,5% за подвійною обліковою ставкою НБУ,після реструктуризації (а.с. 15-24).

Відповідно до довідок-розрахунків пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами, ПАТ «УкрСиббанк» збільшив процентну ставку до, 28% за період з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року, 39% за період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року, 60% за період з 04.03.2015 року по 20.04.2015 року (а.с. 20).

Тобто, внесення змін умов до основного зобо'язання, забезпеченого порукою свідчить про дії банку на зміну умов кредитного договору, чинного між Відповідачем та Третьою особою, тобто вбачається зміна основного зобов'язання.

В той же час, договором поруки, а саме в п. 1.1 зазначено, що Поручитель (Позивач) надає поруку Відповідачеві за виконання третьою особою (ОСОБА_3) зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11 травня 2007 року, сума основного договору 28 000, 00 доларів США, на наступних умовах: по поверненню кредиту у строк до 10 травня 2017 року (а.с. 12).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме ст. 16, ч. 1 ст. 559 ЦК України судова палата у цивільних справах Верховного Суду України (постанова ВСУ від 21.11.2012 року, справ № 6-134цс12) зазначила, що захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.

Звертаючись до суду з позовом за захистом свого порушеного права, ОСОБА_2 посилається на невизнання банком її права, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, на припинення поруки у зв'язку зі збільшенням відповідальності, а саме у зв'язку із підвищенням відсоткової ставки.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

Таким чином, звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

При цьому внесення змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, зокрема збільшення процентної ставки без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, є підставою для визнання поруки такою, що припинена.

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12 - 15, 20 ЦК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, на припинення зобов'язання за договором поруки таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Представник відповідача у справі, посилається на те, що поручитель несе солідарну відповідальність за виконання основним боржником кредитно-договірних зобов'язань на умовах, визначених кредитним договором, тобто на нього рівною мірою поширюються всі права та обов'язки в рамках договірних зобов'язань при виконанні договору про надання споживчого кредиту.

Разом з тим, з такою позицією відповідача у справі суд не погоджується, оскільки будь-яких належних доказів у справі того, що Позивач отримала повідомлення про зміну умов забезпеченого порукою зобо'язання, та повідомлень про припинення договору поруки № 0П від 11 травня 2007 року, в силу ч. 1 ст. 559 ЦК України, що свідчить про наявність оспорюваного права позивача на припинення договору поруки.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до положень ст. 10 ЦПК України, відповідач у справі не скористався правом доведення своїх заперечень проти позову, та не представив суду доказів, що свідчать про припинення договору поруки.

Пунктом 22 Постанови Пленуму ВССУ з розглдяу цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Зі змісту договору поруки вбачається, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором, порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення за кредитним договором, зміна і доповнення за договором вносяться тільки за згодою сторін(а.с.12).

Спірний договір не містить можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати, збільшення строків повернення кредиту, тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди.

З урахування встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що збільшення процентної ставки за кредитним договором, яке у порушення умов договору поруки відбулося без згоди поручителя, а саме Позивача по справі - ОСОБА_2, внаслідок чого відбулося збільшення обсягу її відповідальності, є підставою для припинення поруки відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Посилання представника відповідача на застосування вимог позовної давності суд відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії 'припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в іримусовому порядку через суд.

Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що позивач повідомлялася про зміну умов кредитування у зобов"язаннях, в яких виступала поручителем. Про Збільшення обсягу відповідальності за договором поруки позивач дізналася після отримання виклику до суду, та скористалась правом пред"явлення позову щодо визнання поруки припинення після ознайомлення з наданими до позовами розрахунками заборгованості. Позов був пред"явлений до ОСОБА_5 в якості поручителя у 2015 році. Ознайомившись зі змістом позову, ОСОБА_5 скористалась правом пред"ялення відповідного позову.

Таким чином, підстав для застосування позовної давності не встановлено.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 3, 16, 559 ЦК України, на підставі ст. 10, 57-61, 169, 214, 215, 218, 293 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Уточнений позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою - задовольнити.

Визнати договір поруки № 0П від 11 травня 2007 року, укладений між ОСОБА_4 та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11 травня 2007 року - припиненим.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Повний текст рішення складено 03 травня 2017 року.

Суддя: О. В. Чайкіна