Справа № 403/660/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

22.02.2017 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Марченко О.І.,

представників Корецької А.І., Березовської І.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фермерського господарства «АГРОСЕРВІС» про визнання недійсним договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що є власником земельної ділянки площею 21,03 га, що знаходиться на території Устинівської селищної ради Долинського району Кіровоградської області.

У кінці 2015 року виявила бажання обробляти земельну ділянку самостійно, оскільки вважала, що сплив строк оренди землі.

Звернувшись до відділу Держкомзему в Устинівському районі Кіровоградської області із відповідним зверненням, отримала відповідь від 17 серпня 2015 року з якої видно, що 17 жовтня 2012 року між нею та фермерським господарством «АГРОСЕРВІС» укладено договір оренди землі на строк до 2022 року, зареєстрований 17 жовтня 2012 року у відділі Держкомзему в Устинівському районі Кіровоградської області за № 01952. Після ознайомлення з цим правочином виявила, що підпис на ньому не її.

За змістом висновку експерта № 84 від 19 травня 2016 року підписи на правочині виконані не ОСОБА_3, а іншою особою.

З огляду на вищезазначене, позивачка вважає, що є підстави для визнання спірного договору недійсним.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позов підтримали за обставин зазначених у ньому, просили позов задовольнити. Суду пояснили, що дійсно ОСОБА_3 отримувала плату за користування землею з 2012 по 2016 роки.

Представник відповідача фермерського господарства «АГРОСЕРВІС» Березовська І.А. у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення. Суду пояснила, що позивачка з 2012 року до тепер отримувала орендну плату за спірним договором оренди землі, тобто знала про наявність договірних правовідносин, а тому просить застосувати до цих правовідносин строк позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що позивачка є власником земельної ділянки площею 21,03 га, що знаходиться на території Устинівської селищної ради Устинівського району Кіровоградської області, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2 (а. с. 19).

18 вересня 2012 року між ОСОБА_3 та фермерським господарством «АГРОСЕРВІС» укладено договір оренди землі площею 21,03 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_2, зареєстрований у відділі Держкомзему в Устинівському районі Кіровоградської області за № 01952 (а. с. 15-17).

Відповідно до п. 8. договору оренди землі між ОСОБА_3 та фермерським господарством «АГРОСЕРВІС» від 18 вересня 2012 року, договір укладено на строк десять років.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно висновку експерта № 84 від 19 травня 2016 року, підписи розташовані: - у розділі «Реквізити сторін. Орендодавець» у договорі оренди землі від 18 вересня 2012 року; - у розділі «Орендодавець» у додатку до договору між ОСОБА_3 та ФГ «Агросервіс»; - у графі «Земельну ділянку передав» в акті про передачу та прийом земельної ділянки від 18 вересня 2012 року, виконані не ОСОБА_3, а іншою особою (а. с. 9-13).

Таким чином письмовим доказом підтверджено, що позивачка у справі ОСОБА_3 не підписувала спірний договір оренди землі, а відтак цей правочин укладений за відсутності її волевиявлення на його укладення, що відповідно до ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом довідки відділу Держгеокадастру в Устинівському районі Кіровоградської області № ДС.11.1122-0.2-42/22-15 від 17 серпня 2015 року, цю довідку видано ОСОБА_3 про те, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 21.03 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться на території Устинівської селищної ради Устинівського району Кіровоградської області, згідно з Книгою записів державної реєстрації договорів оренди на дану земельну ділянку, зареєстрований договір оренди з фермерським господарством «АГРОСЕРВІС» від 17 жовтня 2012 року № 01952 на строк десять років. Копія договору додається (а. с. 23).

Отже, суд установив, що починаючи з дня отримання вищезазначеного договору оренди землі позивачка дізналась про наявність між нею та фермерським господарством «АГРОСЕРВІС» договірних правовідносин з приводу оренди землі, а відтак з цього часу у неї виникло право на позов.

При цьому доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_3 з 2012 по 2016 роки отримувала плату за користування землею, а відтак знала про укладення спірного договору оренди землі слід визнати необґрунтованими, оскільки спірний договір оренди землі позивачка отримала у серпні 2015 року, тобто з цього часу отримала можливість реалізувати своє право вимагати визнання його недійсним у примусовому порядку через суд.

До вищезазначеної правової позиції дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15.

З огляду на вищевказане, суд не вбачає підстав для застосування до цих правовідносин позовної давності.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачка ОСОБА_3 у цій справі понесла судові витрати, що складаються з 551,20 грн сплаченого судового збору, які підлягають стягненню з відповідача на її користь.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 18, 27 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 203, 215, 236, 629, 638 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 64, 79, 88, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_3 до фермерського господарства «АГРОСЕРВІС» про визнання недійсним договору оренди землі.

Визнати недійсним договір оренди землі площею 21,03 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_2, укладений 18 вересня 2012 року між ОСОБА_3 та фермерським господарством «АГРОСЕРВІС», зареєстрований у відділі Держкомзему в Устинівському районі Кіровоградської області за № 01952.

Стягнути з фермерського господарства «АГРОСЕРВІС» (ідентифікаційний код 35712300) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 551,20 грн (п'ятсот п'ятдесят одну гривню 20 копійок) понесених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 27 серпня 2017 року.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський