Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 21 Доповідач Косигіна Л. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2017 року

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 10.02.2017 року відмовлено у задоволенні клопотань про зупинення і закриття провадження у даній справі. Крім того, позов залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу скасувати в частині залишення позову без розгляду, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначила, що ОСОБА_1 звернулася з даним позовом, в якому просила визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладеного внаслідок обману. Разом з тим, в провадженні цього ж суду перебуває інша справа за позовом ОСОБА_1, в якому вона просить визнати недійсним цей же договір, оскільки він укладений внаслідок помилки. Отже, підстави даних позовів різні, а відтак, ухвала суду є помилковою.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 24.11.2016 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила зупинити провадження по даний справі до розгляду іншої справи №296/8912/15-ц за її позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування від 01.04.2014 року, укладеного внаслідок помилки (а.с. 96-97).

Крім того, в судових засіданнях 06.02. та 10.02.2017 року (а.с. 109, 116), представник відповідачки заявила усне клопотання про закриття провадження у справі, оскільки в провадженні Корольовського районного суду знаходиться справа №296/8912/15-ц за позовом ОСОБА_1, що заявлений з тих самих підстав про той самий предмет.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді.

Встановлено, що 29.09.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності, укладений 01.04.2014 року між нею і ОСОБА_2 Зазначила, що відповідачка, шляхом обману, скориставшись тим, що вона (позивачка) погано бачить і не може самостійно прочитати документ, уклала договір дарування, а не довічного утримання, чим порушила її право власності на дане житло (а.с. 2-4).

09.02.2016 року ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву, в якій, посилаючись на ст.ст. 203, 215, 229, 230 ЦК України просила визнати вищевказаний договір дарування недійсним, оскільки він укладений за відсутності її вільного волевиявлення та під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною або внаслідок тяжкої обставини (а.с. 61-62).

Дана позовна заява була прийнята судом (а.с. 63-63), незважаючи на те, що в ній містилися різні підстави позову. Крім того, в даному судовому засіданні притягнуто до участі у справі в якості третьої особи державного нотаріуса ОСОБА_4

Також, з матеріалів справи вбачається, що у серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати договір дарування квартири від 01.04.2014 року, оскільки він укладений внаслідок обману (справа 296/8912/15-ц). Крім того, зазначила, що спірний правочин не відповідав її волі.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27.08.2015 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 29-31).

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 25.11.2015 року рішення районного суду змінено. Виключено з мотивувальної частини висновок суду про встановлення доведеності факту недійсності спірного правочину - договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 01.04.2014 року (а.с. 130-131).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.07.2016 року вищевказані судові рішення скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 98-100). При цьому, суд касаційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції не уточнив позовних вимог, оскільки підставою позову (обґрунтуванням вимог) є посилання на недійсність правочину, на обман зі сторони відповідачки, а також на її помилку при укладенні договору, а відтак суд ухвалив передчасне рішення.

Після повернення справи до суду першої інстанції ОСОБА_1 подала заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 101), в якій просила визнати недійсним вищевказаний договір дарування, оскільки він укладений внаслідок помилки.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи шляхом роз'яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов'язків, роз'яснення наслідків вчинення або не вчинення процесуальних дій, зокрема, щодо необхідності уточнення позовних вимог у випадках, передбачених цивільним процесуальним законодавством України.

Проте, прийнявши 09.02.2016 року заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вона просила визнати договір дарування недійсним за наявності декількох підстав: відсутності вільного волевиявлення, вчинення угоди під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною або внаслідок тяжкої обставини (а.с. 61-62). Зважаючи на наведене, районний суд не уточнивши позовні вимоги, дійшов передчасного висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що даний позов вона пред'явила з підстав, передбачених ст. 230 ЦПК України (обман), а у справі №296/8912/15-ц просила визнати недійсним договір дарування, вчинений внаслідок помилки.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду в частині залишення позовних вимог ОСОБА_5 без розгляду підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження її розгляду. Ухвала суду в частині відмови у задоволенні клопотань про зупинення та закриття провадження у справі фактично апелянтом не оскаржується (не містить будь-яких доводів з цього питання), а тому не є предметом апеляційного розгляду. Представник позивачки під час апеляційного розгляду зазначила, що оскаржується ухвала тільки в частині залишення позову без розгляду.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2017 року скасувати в частині залишення позову без розгляду, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді