Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/502/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Л. А.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

22.02.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Кіселика С.А., Чельник О.І.

секретар Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 грудня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу фіктивним та недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу фіктивним та недійсним.

Провадження у цивільній справі відкрито 03 жовтня 2016 року (а.с.19). Одночасно з позовом позивачі подали заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 грудня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено (а.с.39-42). Суд дійшов висновку, що оскільки предметом спору не є визнання права власності на квартиру, а також немає об'єктивних підстав вважати неможливим або утрудненим виконання рішення суду, то передбачені законом підстави для забезпечення позову відсутні.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 посилається на незаконність ухвали суду першої інстанції. Зазначає, що заява про забезпечення позову подана в суд 21 вересня 2016 року, однак розглянута 27 грудня 2016 року, чим порушено ч.1 ст.153 ЦПК України та права позивачів. Суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав, за наявності яких невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, про що свідчать подальші дії відповідача.

В засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_2 та його представник просили скасувати незаконну ухвалу суду та накласти арешт на квартиру, яка на час подання позову та заяви про забезпечення позову належала відповідачу і яка продала її своїй доньці, щоб зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, зараз вживаються заходи для подальшого продажу квартири. Також вказали, що до суду подано позов про оспорювання другого договору купівлі-продажу.

Представник відповідача ОСОБА_4 просила відхилити апеляційну скаргу, оскільки ухвала суду є законною, спір про право власності на квартиру між сторонами відсутній, оспорюється тільки договір купівлі-продажу, а також зазначила, що відповідач продала квартиру своїй доньці.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що 21 вересня 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, фіктивним та недійсним та застосування наслідків недійсності договору. За умовами оспорюваного договору позивач ОСОБА_3 продала належну їй квартиру ОСОБА_4 (а.с.5-8), тобто це майновий спір, який підлягає забезпеченню.

21 вересня 2016 року позивачі подали заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру (а.с.21-22). На час звернення з позовом до суду та подання заяви про забезпечення позову власником спірної квартири була відповідач ОСОБА_4

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до положень ч. 1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст.151 ЦПК України).

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч.2 ст.151 ЦПК України). Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.152 ЦІПК України).

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.152 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. По суті позовних вимог справа судом першої інстанції ще не розглянута.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існує спір про право, предметом якого є квартира, і при цьому наявна загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися квартирою. За таких обставин висновок суду, що відсутні об'єктивні підстави вважати наявність загрози утруднення або неможливості виконання рішення, є безпідставним та не відповідає матеріалам справи.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу про забезпечення позову.

Керуючись п.2 ч.2 ст.307, п.6 ч.1 ст.314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 грудня 2016 року.

Заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: С.А.Кіселик

О.І.Чельник