Справа № 520/9793/16-ц
Провадження № 2/520/6143/17
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
при секретарі Єгоровій Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька»
про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,
Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності, у разі неявки відповідача в судове засідання провести розгляд справи в заочному порядку.
Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив.
Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею.
Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.32) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, знятий з обліку 08 липня 2016 року.
Частиною 9 ст. 74 ЦПК України передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.
У звязку з чим, виклик відповідача ОСОБА_1 у судове засідання здійснювався через оголошення у пресі «Урядовий курєр», а також направлялись судові повістки за останнім відомим місцем мешкання: АДРЕСА_1.
Суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_2 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13.12.2014 року о 12 годині 15 хвилин по вулиці Гайдара, 42/44 в місті Одесі, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху. Після зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.
Постановою судді Київського районного суду міста Одеси від 22.01.2015 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 340 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 36 гривень 54 копійки.
Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою.
В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Тобто з урахуванням вищевикладеного, наявність вини в діях ОСОБА_1 у скоєній дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 13.12.2014 року, доказуванню не підлягає.
Судом встановлено, що власником пошкодженого, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.12.2014 року, транспортного засобу марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_3.
На час дорожньо-транспортної пригоди між ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» та ОСОБА_1 був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.08.2014 року №АІ2189293, згідно якого позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при користуванні транспортним засобом «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.12.2014 року, було пошкоджено транспортний засіб "Тойота", реєстраційний номер НОМЕР_2.
14.01.2015 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» з заявою про повідомлення про страховий випадок, 23.02.2015 року звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» з заявою про страхове відшкодування.
Відповідно до ст. 33 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, учасники дорожньо-транспортної пригоди зобовязані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до підпункту г п. 38.1.1, ст. 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх
основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Згідно із ст. 27 Закону України Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивачем сплачено за подання позовної заяви до суду судовий збір в сумі 1378 гривень 00 копійок та за оголошення у пресі грошові кошти в сумі 420 гривень 00 копійок.
Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останнім в сумі 1378 гривень 00 копійок, та витрати по сповіщенню відповідача через оголошення у пресі, які сплачені позивачем, в сумі 420 гривень 00 копійок.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 213, 215, 226-228, 294 ЦПК України, ст. ст. 22, 1187, 1191 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» до ОСОБА_1 стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.