Справа №473/3431/16-ц 15.02.2017 15.02.2017 15.02.2017
Справа № 473/3431/16-ц Суддя першої інстанції - Висоцька Г.А.
Провадження № 22-ц/784/518/17 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Лептуга С.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 січня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Талмер Агро» (далі - ТОВ «Талмер Агро») про розірвання договору оренди землі

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Талмер Агро» про розірвання договору оренди землі.

Позивач зазначав, що на підставі державного акту на право власності на землю є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,39 га, розташованих в межах території Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. 6 грудня 2010 року між ним та ТОВ «Талмер Агро» було укладено договір оренди належних йому на праві власності земельних ділянок строком на 10 років.

Посилаючись на те, що відповідачем порушено умови договору оренди в частині своєчасної повної виплати орендної плати, позивач просив суд розірвати договір оренди земельних ділянок, укладеного між ним та ТОВ «Талмер Агро» 6 грудня 2010 року.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 січня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційний скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За положеннями ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, чи розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків і моральної шкоди.

Статтею 612 ЦК України установлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що на підставі Державного акту на право власності на землю, виданого 21 лютого 2001 року ОСОБА_3 належить земельна ділянка, розташована на території Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 7,39 га (а.с.7).

6 грудня 2010 року позивач уклав з ТОВ «Талмер Агро» договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який 14 липня 2011 року за № 00634 зареєстрований у відділі Держкомзему у Вознесенському районі Миколаївської області про, що вчинено відповідний запис до Державного реєстру земель (а.с. 9-13).

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Умовами спірного договору сторони передбачили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 2 587 гривень на рік, що складає 4,06% від нормативної грошової оцінки. Другий платіж орендної плати сплачується Орендарем Орендодавцю з урахуванням індексації. Враховуючи попередню сплату орендної плати за весь термін оренди земельної ділянки, протягом дії цього договору в подальшому (після сплати другого платежу орендарем) орендна плата не індексується. Орендна плата сплачується Орендарем Орендодавцю у грошовій формі наступним чином: перший платіж сплачується Орендарем Орендодавцю авансовим платежем за п'ять років оренди земельної ділянки протягом 14 днів з моменту державної реєстрації цього договору, другий платіж сплачується авансовим платежем до 01 жовтня 2016 року за наступні п'ять років оренди. Всього орендна плата за весь строк оренди за десять років користування земельною ділянкою складає 25 870 грн. орендна плата вноситься готівкою способом видачі її Орендодавцю з каси Орендаря (п.п. 9-12).

За правилами ст. 24 закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст. ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Підставою для припинення права користування земельною ділянкою відповідно до п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України є систематична несплата орендної плати.

Отже відповідно до вказаних норм матеріального права договір оренди землі може бути розірваний за умов систематичної несплати орендної плати.

Пунктом 37 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як на підставу задоволення своїх вимог позивач посилається на невиконання ТОВ «Талмер Агро» умов договору, щодо своєчасної оплати орендної плати, а саме до 1 жовтня 2016 року.

Між тим, з урахуванням умов договору та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди землі, оскільки не встановлено систематичної несплати орендної плати, а затримка орендарем виплати орендної плати не є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки не свідчить про систематичне порушення умов договору в частині несплати орендної плати, а є підставою для стягнення пені у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення відповідно до умов договору.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що договором передбачено оплата орендної плати за весь строк договору лише двома платежами, а тому не сплата одного платежу є істотним порушенням не заслуговують на увагу у зв'язку наведеним вище.

Інші доводи позивача зводяться до підстав позову, яким суд відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України дав належну оцінку, а тому не впливають на обґрунтовані висновки суду.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 грудня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова