Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/7173/17
У Х В А Л А

15 вересня 2017 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дмитренко А. М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, про визначення місця проживання дитини, яку позивач мотивує тим, що з 17.07.1999 року по 27.05.2016 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого вони мають доньку Марію ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ухвали суду затверджено мирову угоду між ним та відповідачкою щодо порядку його участі у вихованні малолітньої доньки, але відповідач ухиляється від виконання мирової угоди, перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Позивач просив суд визначити місце проживання дочки ОСОБА_3 разом з ним, оскільки він має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися її вихованням.

За ухвалою суду від 04.08.2017 року було відкрито провадження по даній справі.

Відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, 3-я особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області , про визначення місця проживання малолітньої дитини, яку відповідач обґрунтовує тим, що після розірвання шлюбу між нею та позивачем ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 15.11.2016 року визнано укладену між ними мирову угоду щодо порядку спілкування батька з їхньою донькою Марією, цей порядок вона не порушувала, тоді як позивач постійно порушує і намагається довести, що це стається по її вині. На даний час їхня донька проживає з разом з матірю АДРЕСА_1, спеціалістами Служби у справах дітей неодноразово проводилися обстеження умов проживання дитини за цією адресою, фактів неналежного виконання нею батьківських обовязків та підстав для зміни місця проживання дитини не встановлено. Крім того, дочці лише 3 роки 5 місяців, вона самостійно себе не обходить, ще з народження знаходиться під наглядом невропатолога, засинає лише з матірю. Відповідач просила суд визначити місце проживання доньки разом з нею, оскільки вона сама, також її матір /бабуся дитини/, можуть приділити їй більше уваги, ніж відповідач, який поводить себе неадекватно у присутності дитини.

Ухвалою суду від 12.09.2017 року зустрічну позовну заяву обєднано в одне провадження з первісним позовом.

14.09.2017 року позивачем зареєстровано через канцелярію суду заяву про забезпечення позову, яку він обґрунтовує тим, що з метою надання доказів є нагальна потреба всебічного обстеження дитини у фахових спеціалістів з медицини та психології і психіатрії, що не є можливим через наявні перепони з боку матері, а також через ізоляцію дитини, котра коїться умисно з метою приховування та спотворення доказів. В порядку забезпечення позову позивач просить суд постановити ухвалу щодо негайного відібрання дитини від ОСОБА_1 батькові ОСОБА_1

За ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір, ставка якого становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб /320 грн./.

В п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що підпунктом 13 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI передбачено справляння судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову.

Оскільки статтею 134, частиною другою статті 151 ЦПК не передбачено наслідків неподання доказів сплати зазначеного збору в установленому порядку і розмірі, то застосовуються наслідки, передбачені статтями 119, 121 ЦПК, у випадку відсутності доказів сплати судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову.

За ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

А тому керуючись ст. 121, 151, 153, ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Попередити про те, що в разі не усунення недоліків поданої заяви в установлений строк, заяву беде повернуто заявнику.

Суддя ОСОБА_4