Апеляційний суд Кіровоградської області
№ 22-ц/781/1569/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

13.09.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

за участю представників сторін розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства «КС-Домофон Кіровоград» Товариства з обмеженою відповідальністю «КС-Домофон і Ко» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «КС-Домофон Кіровоград» Товариства з обмеженою відповідальністю «КС-Домофон і Ко» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Дочірнього підприємства «КС-Домофон Кіровоград» Товариства з обмеженою відповідальністю «КС-Домофон і Ко» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позову зазначала, що 01 липня 2016 року вона була звільнена з посади заступника директора ДП «КС-Домофон Кіровоград» ТОВ «КС-Домофон і Ко» за п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін). При звільненні відповідач не виплатив їй заробітну плату за травень та червень 2016 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 січня 2017 року було задоволено її позов до відповідача, стягнуто на її користь заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення рішення суду, всього в сумі 29 023,20 грн..

Остаточний розрахунок з нею відповідач провів 17 травня 2017 року, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 13 січня 2017 року по 17 травня 2017 року в сумі 17 330,40 грн. (а.с.1).

Рішенням Ленінського районного суд м. Кіровограда від 05 липня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 17 330,40 грн., та на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. (а.с.45-47).

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову (а.с.51-52). Зазначає про те, що права позивача були відновлені рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 січня 2017 року і додаткового захисту не потребують. Має місце повторність позову, оскільки спір виник між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, тому суд мав би закрити провадження у справі за п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, а представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 працювала на посаді заступника директора ДП «КС-Домофон Кіровоград» ТОВ «КС-Домофон і Ко». Наказом № 6к від 02 червня 2016 року була звільнена з 01 липня 2016 року за пунктом 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін).

При звільненні роботодавець не виплатив ОСОБА_2 нараховану їй заробітну плату за травень та червень 2016 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 січня 2017 року з ДП «КС-Домофон Кіровоград» ТОВ «КС-Домофон і Ко» на користь ОСОБА_2 стягнуто невиплачену заробітну плату у розмірі 6632 18 грн., середній заробіток в сумі 29023,20 грн. за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 01 липня 2016 року, з дня звільнення по 13 січня 2017 року -день ухвалення рішення суду, а також на відшкодування моральної шкоди 1500,00 грн. (а.с.5-11).

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 березня 2017 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 січня 2017 року залишено без змін (а.с.12-14).

Подільським відділом державної виконавчої служби міста Кропивницький при примусовому виконанні рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 січня 2017 року, стягнуто з ДП «КС-Домофон Кіровоград» ТОВ «КС-Домофон і Ко» визначені судом суми та перераховано на картковий рахунок ОСОБА_2.

За даними ПАТ «Державний ощадний банк України» остаточний перерахунок сум здійснено17 травня 2017 року.

Відповідно до ст.47 КЗпП України, роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Положеннями ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив із того, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Доводи відповідача щодо відсутності у останнього вини у затримці остаточного розрахунку з позивачем спростовуються рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 січня 2017 року, яке набрало законної сили та цим рішенням підтверджено визначений розмір середньоденної заробітної плати позивача у розмірі 208 грн. 80 коп., у зв'язку з чим відповідно до статті 117 КЗпП України судом була стягнута компенсація за затримку розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення судом. Згідно частини третьої статті 61 ЦПК України, дані обставини доказуванню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні правові підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на чинному законодавсті, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами.

Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (правовий висновок Верховного Суду України у постанові № 6-15цс13 від 27 березня 2013 року).

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Вказана правова позиція Верховного Суду України викладена у справі 6-144ц13 від 29 січня 2014 року і відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд мав би закрити провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 205 ЦПК України, оскільки спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже був розглянутий Ленінським районним судом м.Кіровограда 13 січня 2017 року.

Як свідчать матеріали справи, позивач після ухвалення рішення судом 13 січня 2017 року, просила у позові стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з відповідача за інший період - з 13 січня 2017 року по 17 травня 2017 року, по день фактичного розрахунку, тому підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Не ґрунтуються на матеріалах справи доводи апеляційної скарги та представника відповідача про те, що між сторонами існував спір про розмір належних до виплати позивачу сум заробітної плати та наявність у зв'язку з цим підстав для застосування судом положень ч.2 ст.117 КЗпП України.

Рішенням Ленінського суду м. Кіровограда від 13 січня 2017 року та ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 березня 2017 року встановлено, що позивач звернулась з позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої при звільненні заробітної плати за травень, червень 2016 року в сумі 7207 грн.28 коп.. В ході розгляду справи уточнила позовні вимоги і просила стягнути 6 632 грн.18 коп. невиплаченої заробітної плати.

Вказаним рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивача невиплачену заробітну плату в розмірі 6 632 грн.18 коп.(а.с.5-11,12-14).

Отже, між позивачкою та відповідачем був відсутній спір про розмір належної ОСОБА_2 до виплати заробітної плати при звільненні, спір вирішено на користь працівника, тому правові підстави для зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку після її звільнення, відсутні.

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дав правильну оцінку наданим доказам і відповідно до ст.ст.47, 116, 117 КЗпП України дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для покладення на відповідача відповідальності за затримку остаточного розрахунку при звільненні.

Визначений судом першої інстанції розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідачем не оспорюється.

Висновки суду відповідають обставинам справи і нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в межах доводів апеляційної скарги підстав для його скасування не встановлено (стаття 308 ЦПК), тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «КС-Домофон Кіровоград» Товариства з обмеженою відповідальністю «КС-Домофон і Ко» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 05 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

О.І.Чельник