Справа № 462/2922/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Ящук К.В.

з участю

представника позивача ОСОБА_1І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4В, про розірвання договору довічного утримання, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати договір довічного утримання /догляду/ укладеного між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, який зареєстрований за № 1961, 16.09.2016 р.

Позов мотивує тим, що 16 вересня 2016 року вона уклала з ОСОБА_3 договір довічного утримання /догляду/, відповідно до якого позивач передала відповідачу у власність належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, а відповідач зобов'язувалась надавати довічне харчування, ліки, догляд, необхідну допомогу. Однак, тривалий час відповідач не виконує умови договору, життям і станом здоров'я позивача не цікавиться.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив такий задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явилялася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заперечення на позовну заяву, в якому вказала, що 19.08.2017 р. спірний договір розірвано за взаємною згодою сторін, а тому позов є безпідставним, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, за правилом ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 16 вересня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання /догляду/, відповідно до якого позивач передала відповідачу у власність належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, а відповідач зобов'язувалась надавати довічне харчування, ліки, догляд, необхідну допомогу.

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи 19.08.2017 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу було посвідчено договір про розірвання договору довічного утримання /догляду/, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 16.09.2016 р. за реєстровим № 1961, згідно якого сторони розірвали договір довічного утримання /догляду/ за взаємною згодою./а.с.17.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив факт розірвання договору довічного утримання в нотаріальному порядку, однак, не заважаючи на це, просив суд постановити рішення, яким розірвати договір довічного утримання від 16.09.2016р.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що між сторонами відсутній спір, оскільки договір довічного утримання від 16.09.2016 р. на час розгляду справи судом розірвано в нотаріальному порядку, такий договір є чинним, не оспорювався сторонами та не визнаний судом недійсним,а тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Постигач О.Б.