АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/5031/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/489/К/17 суддя Ваврушак Н.М.
Категорія № 26 (1) Доповідач Барильська А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.,

секретар: Чубіна А.В.,

за участі: представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Артеменко Світлани Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працюючи протягом тривалого часу (понад 14 років) на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці, він отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК йому було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 25%.

Позивач вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 313 200,00 грн., і яку просив суд стягнути на його користь з ПАТ «Кривбасзалізрудком», без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. У решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру присудженої моральної шкоди.

На думку позивача, судом необґрунтовано занижено розмір спричиненої йому відповідачем моральної шкоди.

Крім того, судом невірно визначено тривалість роботи у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, а саме - 1 рік замість 13 років 5 місяців. Не враховано періоди роботи: з 18.07.1980 року по 11.06.1986 року у Державному виробничому об'єднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» у Рудоуправлінні імені Леніна на шахті імені Орджонікідзе; з 23.03.1992 року по 29.07.1998 року у Державному виробничому об'єднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» на шахті імені Орджонікідзе та з 27.07.1998 року по 01.10.1999 року у Державному підприємстві «Криворізький державний залізорудний комбінат» на шахті імені Орджонікідзе, а всього 13 років і 5 місяців. Вважає, що в своєму рішенні суд керувався хибними висновками, ніби-то ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» наразі не є правонаступником шахти імені Орджонікідзе, а ним є ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», у зв'язку з чим, необґрунтовано занизив розмір присудженої позивачу моральної шкоди з ПАТ «Кривбасзалізрудком». В іншій частині судове рішення позивачем не оскаржується.

В запереченнях на апеляційну скаргу, представник ПАТ «Кривбасзалізрудком» вважав рішення суду від 01 грудня 2016 року законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим, просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що позивач працював в умовах шкідливих факторів на Державному виробничому об'єднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» у Рудоуправлінні імені Леніна з 22.06.1977 року по 21.04.1978 року та на шахті ім. Орджонікідзе з 18.07.1980 року по 01.09.1998 року.

Висновком МСЕК від 16.05.2014 року позивачу первинного встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 25%, з яких 20 % за професійним захворюванням - хронічного обструктивного захворювання легенів, та 5 % - туговухість.

Згідно п. 17 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 28.03.2014 року встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання є робота позивача на шахті «Леніна» та шахті «Орджонікідзе» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. (а.с.18-21).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 посилався на те, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням та встановленим ступенем втрати працездатності, йому спричинено моральну шкоду, яку має компенсувати відповідач як особа, яка не забезпечила йому безпечних та нешкідливих умов праці, у зв'язку з чим, він отримав професійне захворювання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з отриманим ним на виробництві професійним захворюванням у період роботи у шкідливих умовах праці з 1977 року по 1978 року на підприємстві відповідача.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції.

Статтями 153 КЗпП України, 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладається обов'язок створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування хронічного професійного захворювання від 28.03.2014 року, причиною виникнення професійного захворювання є робота позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, зокрема, і на підприємстві відповідача.

Внаслідок професійного захворювання, позивачу заподіяні моральні й фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, погіршилися відносини з оточуючими людьми, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, тобто позивачу заподіяна моральна шкода.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується і з визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, судом враховано характер отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, період роботи у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Тому доводи апеляційної скарги про те, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються вказаними висновками суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано весь період позивача на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці, колегія суддів не бере до уваги, оскільки розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням періоду роботи позивача саме на підприємстві відповідача.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані та відповідають дійсним обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі ст. 308 ЦПК України має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Я.М. Бондар

Л.В. Митрофанова