АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.,

суддів Поливач Л.Д.,

ПоліщукН.В.,

при секретарях Гоін В.С., Горак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 листопада 2016 року,

у с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування завданих збитків в розмірі 109 764 грн. 95 коп., стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., вартість проведених експертних досліджень, послуг евакуатора та поштових витрат в розмірі 1 679 грн. 96 коп., а також судових витрат.

24 лютого 2016 року судом прийнято зустрічних позов ОСОБА_3 для розгляду з основним позовом (а.с.114).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року, призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу за клопотанням ОСОБА_3.(а.с.125).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22 листопада 2016 року, зустрічний позов ОСОБА_3 - залишено без розгляду (а.с.168).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 листопада 2016 року, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 111 444 грн. 91 коп., моральну шкоду в розмірі 2 500 грн. 00 коп., а також витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 214 грн. 45 коп., а всього стягнуто 115 159 грн. 36 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено (а.с.170-172).

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що вказане рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки у відповідності до норм чинного законодавства, в даному випадку, збитками можуть бути лише доведена в установленому порядку матеріальна шкода, а всі інші витрати до збитків не відносяться. Отже, позивачем не доведено факту, що вказані ним витрати будь-яким чином стосуються дорожньо-транспортної пригоди.

_____________________________________________

Справа № 756/13547/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/6922/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Тітов М.Ю.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Крім того, суд формально підійшов до вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 2 500 грн. 00 коп., оскільки наведені факти, зокрема зміна у позивача нормального перебігу його життя та психологічних переживань, не підтверджені жодними належними доказами, судом взагалі не розкрито питання даних змін та наявності психологічних переживань.

Отже, рішення суду є безпідставним та необґрунтованими, а тому підлягає скасуванню.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечував, письмові заперечення останнього містяться в матеріалах даної справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності та співставленні, перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, 08 березня 2015 року о 13 год. 45 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Seat», державний номер НОМЕР_1, на перехресті вул. Полярної та вул. Майорова в місті Києві, на дозволяючий сигнал світлофора при зміні напрямку руху, повертаючи ліворуч, не переконався у безпечності маневру, не надав перевагу в русі автомобілю «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2, який мав пріоритет в русі та рухався у зустрічному напрямку, що призвело до зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 06 травня 2015 року, залишеною без змін постановою судді Апеляційного суду міста Києва від 16 червня 2015 року, встановлено вину ОСОБА_3 в порушенні п.10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху України та вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки останній вчинив маневр ліворуч на зустрічну смугу на дозволяючий сигнал світлофора не впевнившись у його безпечності, що призвело до пошкодження транспортних засобів, у зв'язку з чим притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.8-9, 10-11).

Як вбачається зі звіту №56/15 з оцінки матеріального збитку після ДТП від 10 квітня 2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2, після ДТП, яка трапилась 08 березня 2015 року, складає 159764,95 грн. (а.с. 16-24).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року, призначено у справі автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено питання про визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2, внаслідок пошкодження автомобіля при ДТП, що мала місце 08 березня 2015 року, в результаті зіткнення з автомобілем «Seat», державний номер НОМЕР_1 (а.с.125).

Разом з тим, у зв'язку з несплатою відповідачем рахунку за проведення судової авто товарознавчої експертизи, Черкаське відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз залишив вищевказану ухвалу без виконання (а.с. 151).

Як вбачається з матеріалів справи, АТ СК «Нова» сплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 50000,00 грн. у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2 (а.с. 14).

Згідно товарного чеку №56/15 від 10квітня 2015 року, вартість проведення оцінки збитків після ДТП складає 630,00 грн. (а.с. 12). За транспортні послуги евакуатора позивачем відповідно до квитанцій №09258 від 09 березня 2015 року, №06188 від 19 травня 2015 року та №08461 від 08 березня 2015 сплачено 900,00 грн. (а.с. 13). Відповідно до квитанцій УДППЗ «Укрпошта» позивач сплатив за повідомлення телеграмою відповідача для проведення оцінки у розмірі 149,96 грн. (а.с. 15).

Як зазначив позивач в позовній заяві, сплачених АТ СК «Нова» 50 000,000 грн. було не достатньо для того, щоб здійснити відновлювальний ремонт, а також відшкодувати понесені витрати та моральну шкоду.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_7 добровільно відмовлявся відшкодовувати збитки, позивач звернувся до суду з даним позовом, який просив задовольнити в повному обсязі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача ОСОБА_7, а тому враховуючи, що відповідач ухилився від сплати за проведення судової автотоварознавчої експертизи, призначеної за його клопотанням та суд не вбачав підстав для сумніву у правильності складання звіту №56/15 з оцінки матеріального збитку після ДТП від 10 квітня 2015 року, крім того, позивачем понесені документально підтверджені витрати за проведення оцінки збитків після ДТП, транспортні послуги евакуатора, повідомлення телеграмою відповідача про проведення оцінки, судом вирішено задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 111 444, 91 грн. матеріальної шкоди.

Крім того, суд вважав встановленим в судовому засіданні заподіяння позивачу моральної шкоди, через пошкодження його майна, зміну нормального перебігу його життя та психологічних переживань, а тому визначив розмір моральної шкоди в розмірі 2 500, 00 грн.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Норми ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначають підстави відшкодування майнової і моральної шкоди.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами ст. ст. 1187, 1188 ЦК України.

Таким чином, відповідно до змісту вказаних норм, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача. За зобов'язаннями, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе за одночасної наявності обов'язкових умов, якими є протиправна поведінка або бездіяльність, наявність дійсної шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між діяннями та заподіянням такої шкоди, вина.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Необхідним є доведення, що саме протиправна поведінка є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи,- наслідком такої протиправної поведінки.

Частиною четвертою статті 61 ЦПК України визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення доведеності вини.

Тож, належним і допустимим доказом, який би підтверджував обставини порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а отже його вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, є саме постанова про накладення адміністративного стягнення.

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 06 травня 2015 року, залишеною без змін постановою судді Апеляційного суду міста Києва від 16 червня 2015 року, встановлено вину ОСОБА_3 в порушенні п.10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху України та вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки останній вчинив маневр ліворуч на зустрічну смугу на дозволяючий сигнал світлофора не впевнившись у його безпечності, що призвело до пошкодження транспортних засобів, у зв'язку з чим притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.8-9, 10-11).

Вищевказана постанова суду першої інстанції, залишена без змін судом апеляційної інстанції, та встановлені нею обставини є беззаперечним доказом наявності вини відповідача у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи фактичні встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про наявність вини відповідача у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, і як наслідок, щодо наявності правових підстав для стягнення з останнього на користь позивача матеріальної шкоди.

Так, відповідач заперечував проти розміру матеріальної шкоди, за клопотанням останнього судом першої інстанції було призначено автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлене питання про визначення розміру матеріальної шкоди, разом з тим, відповідач не оплатив її вартості, а тому ухвалу суду залишено без виконання. До суду апеляційної інстанції відповідач надав свої розрахунки розміру матеріальної шкоди, однак вони належним чином не підтверджені, доказів протилежного Звіту останній суду не надав, у зв'язку з чим суд керувався саме Звітом №56/15 з оцінки матеріального збитку після ДТП, складеного 10 квітня 2015 року.

Що стосується стягнення з відповідача матеріальної шкоди та витрат, пов'язаних з проведенням оцінки збитків після ДТП, послуги евакуатора, а також сплати позивачем телеграми для повідомлення відповідача щодо проведення оцінки, то дані витрати також знайшли своє підтвердження належними письмовими доказами (а.с.12, 13, 15), є збитками у розумінні ст.22 ЦК України, а тому позивач має право на їх відшкодування у відповідності до діючого законодавства України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо того, що витрати, пов'язані з проведенням оцінки збитків після ДТП, послуги евакуатора, а також сплати позивачем телеграми для повідомлення відповідача щодо проведення оцінки, не відносяться до витрат, яких особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її автомобіля та не стосуються ДТП є безпідставними, а тому відхиляються колегією суддів.

З приводу часткового задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. п .1, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз'яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 вказаної Постанови, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробних стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Отже, колегія суддів вважає встановленим в судовому засіданні факт заподіяння позивачу моральної шкоди, через пошкодження його майна, зміну нормального перебігу його життя та життя його сім'ї, психологічних переживань, відповідальність за яку покладається судом на відповідача, а також погоджується з розміром моральної шкоди, визначеним судом першої інстанції з урахуванням принципів розумності та справедливості, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 в розмірі 2500,00 грн.

Доводи скаржника щодо відсутності в рішенні суду належного обґрунтування висновків суду про факт заподіяння позивачу моральної шкоди, а також визначення розміру такої шкоди, є необґрунтованими та такими, що не впливають на законність та обґрунтованість висновків суду, а тому відхиляються колегією суддів.

Крім того, судом правильно вирішено питання про судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.М. Вербова

Судді: Л.Д.Поливач

Н.В.Поліщук