АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.,

суддів Поливач Л.Д.,

ШаховоїО.В.,

при секретарі Горак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року,

у с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з останнього 139 335 грн. 60 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 5 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, 1 127 грн. 00 коп. витрат на медичну допомогу та 1 393 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року, стягнуто з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 139 335 грн. 60 коп., витрати на медичну допомогу в розмірі 1 127 грн. 00 коп., а також судовий збір в розмірі 1 393 грн. 36 коп. (а.с.73-75).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2017 року, заяву представника ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення - залишено без задоволення (а.с.112-113).

Не погоджуючись з вищевказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в загальному порядку, в якій просить скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що при ухваленні рішення суд неповно з'ясував усі обставини справи, що мають значення для справи, оскільки розмір визначеної матеріальної шкоди значно завищений.

Звіт про визначення вартості матеріального збитку №1186 від 02.12.2015 року (а.с.11-40), наданий позивачем, є поганої якості, а тому суд був технічно позбавлений можливості дослідити його належним чином. З ремонтної калькуляції (а.с.26-32) взагалі неможливо встановити, що спеціаліст ФОП ОСОБА_5 враховував при визначення збитків. Вказаним спеціалістом не враховано коефіцієнт фізичного зносу.

_____________________________________________

Справа № 761/34627/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/8424/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Крім того зазначив, що він був позбавлений можливості бути присутній під час огляду пошкодженого автомобіля та визначенні пошкоджених деталей. Механічні пошкодження автомобіля, описані у довідці, виданої ОСОБА_2 після ДТП 16 серпня 2015 року, не співпадають з пошкодженнями, зазначеними у протоколі огляду транспортного засобу від 24 листопада 2015 року.

Також, відповідач повністю не погоджується з розрахунками позивача, вважає їх завищеними.

В суді апеляційної інстанції, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8, просив апеляційну скаргу відхилити.

ОСОБА_3 та (або) його представник в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; до канцелярії суду надійшло письмове клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, а також заява про відкладення розгляду справи, разом з тим, колегія суддів вважала за можливе у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України розглядати справу у відсутності відповідача та його представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_8, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, 16 серпня 2015 року, приблизно об 11 год. 30 хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по бульвару Лесі Українки в м. Києві, всупереч вимогам п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Рено д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивачки, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.

Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2015 року (а.с.6-7), провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, разом з тим, в мотивувальній частині постанови суддя кваліфікувала дії ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП як порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

За положеннями ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено судом першої інстанції в ході розгляду справи, відповідачем було придбано поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Страховій компанії «НОВА». 22 лютого 2016 року позивачкою було подано заяву на виплату страхового відшкодування до СК «НОВА» за вхідним номером 36605. Проте, станом на день розгляду справи, жодної відповіді від страхової компанії не надходило.

Як вбачається зі Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 1186 від 02 грудня 2015 року, складеного ФОП ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля позивачки становить 139 335,60 грн. (а.с.11-20)

З матеріалів справи вбачається, що позивачка понесла витрати на медичну допомогу у зв'язку з ДТП у сумі 1 127,00 грн. (а.с.50; 51; 52; 53; 54; 55).

Таким чином, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та просила стягнути з останнього 139 335 грн. 60 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 5 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, 1 127 грн. 00 коп. витрат на медичну допомогу та 1 393 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Ухвалюючи заочне рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальної шкоди в розмірі 139 335 грн. 60 коп., витрат на медичну допомогу в розмірі 1 127 грн. 00 коп., а також судового збору. Разом з тим, суд відмовив в задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. 00 коп., оскільки особа, яка приймала участь у справі в якості представника ОСОБА_2 не була допущена до участі у справі в порядку ч.2 ст.56 ЦПК України, як така, що надає правову допомогу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

За положеннями ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При розгляді справи 6-2808цс15 Верховний Суд України 20 січня 2016 року зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами ст. ст. 1187, 1188 ЦК України.

Таким чином, відповідно до змісту вказаних норм, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача. За зобов'язаннями, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе за одночасної наявності обов'язкових умов, якими є протиправна поведінка або бездіяльність, наявність дійсної шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між діяннями та заподіянням такої шкоди, вина.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Необхідним є доведення, що саме протиправна поведінка є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи,- наслідком такої протиправної поведінки.

За положеннями ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною четвертою статті 61 ЦПК України визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення доведеності вини.

В даному випадку, колегія суддів вважає встановленим той факт, що саме з вини відповідача сталася ДТП, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивачки та стягнення на її користь з відповідача завданої матеріальної шкоди внаслідок ДТП, а саме: майнової шкоди у розмірі 139 335,60 грн. та витрат на медичну допомогу у сумі 1 127,00 грн.

Доводи скаржника про те, що він не погоджується з розрахунками позивачки та ремонтною калькуляцією спеціаліста ФОП ОСОБА_9, відхиляються колегією суддів, оскільки відповідач отримував судовий виклик у судове засідання, призначене на 19 січня 2017 року (а.с.71), разом з тим, до суду не з'явився, жодних письмових пояснень (заперечень), клопотань не надіслав, явку представника не забезпечив, а тому суд першої інстанції, маючи законні підстави, вирішив розглядати справу у відсутності останнього, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, та ухвалив оскаржуване заочне рішення.

Посилання скаржника на те, що Звіт про визначення матеріального збитку, наданий позивачем, є поганої якості, у зв'язку з чим суд був позбавлений можливості дослідити його належним чином, не приймається колегією суддів, оскільки вказаний Звіт можливо дослідити, що і було зроблено судом при вивченні та дослідженні усіх письмових доказів у їх сукупності. Інших доказів з приводу вартості матеріального збитку, останній суду не надав.

Клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи колегія суддів відхилила, оскільки, як пояснив представник позивачки, ДТП сталося 16 серпня 2015 року і автомобіль вже проданий.

Крім того, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь позивачки витрат на правову допомогу, оскільки особа, яка приймала участь у справі в якості представника не була допущена до участі у справі в порядку ч.2 ст.56 ЦПК України, як така, що надає правову допомогу.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Також, судом правильно вирішено питання про судові витрати.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.М. Вербова

Судді: Л.Д.Поливач

О.В.Шахова