Провадження № 2/331/66/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Антоненко М.В., при секретарі Андрієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комунального підприємства «Основаніє», третя особа ОСОБА_3 про спростовання недостовірної інформації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 комунального підприємства «Основаніє», третя особа ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації.

В обґрунтування вимог зазначено, що управління житловим фондом ОСОБА_2 комунального підприємства «Основаніє» складений акт обстеження технічного стану квартири 45 в житловому будинку 6 по вул. Мікояна в м. Запоріжжі, згідно якого був встановлений факт залиття даної квартири. Оскільки позивачка не запрошувалась для проведення цього огляду і не була там присутня, то сам факт залиття квартири 45 нею не може бути ні підтверджений, ні спростований, але, в даному акті зазначено, що при обстеженні розташованої вище поверхом квартири 49, зі слів квартиронаймача квартири 49 ОСОБА_4 (в акті російською - ОСОБА_5О.), залиття квартири 45 відбулося через розєднання гнучкого зєднання пральної машини з системою холодного водопостачання в квартирі 49. При цьому позивачка вказана саме тою особою, на чиї свідчення посилається відповідач при встановленні причин залиття.

У звязку з чим позивачка заявляє, що на дату складання акту жодних аварій з системами водопостачання та водовідведення, які могли б спричинити залиття квартири нижче поверхом, в її квартирі не ставалось. Представники відповідача до неї не звертались, огляду її квартири не проводили, жодних пояснень від неї не отримували, прийняти участь в огляді квартири нижче поверхом не пропонували, жодних актів про залиття для ознайомлення не предявляли. Інформація щодо неї та подій в її квартирі, наведена в акті від 07.08.2013, не відповідає дійсності.

Підтвердженням того, що у даному акті поширена недостовірна інформація саме щодо особи позивачки є те, що до 19.08.2011 року вона дійсно носила прізвище імя по - батькові ОСОБА_4 (російською - ОСОБА_5) і про зміну нею прізвища особам, що складали акт від 07.08.2013 року не було відомо. За адресою АДРЕСА_1 позивачка була зареєстрована до 23.04.2014 року. Також в цій квартирі проживали на час складання акту і проживають зараз донька позивачки ОСОБА_6 та її чоловік ОСОБА_7, чиї особисті дані не співпадають з зазначеними в акті даними особи - квартиронаймача квартири 49, зі слів якої нібито встановлювалась причина залиття.

Додатковим підтвердженням недостовірності зазначеної в акті інформації щодо причини залиття квартири 45 є недотримання відповідачем при складанні акту про залиття від 07.08.2013 року вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства від 17.05.2005 № 76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за № 927/11207. Відповідно до пункту 2.3.6 цих Правил, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого встановлена Додатком 4 (додається позивачем до матеріалів позову). Обовязковою складовою такого акту мають бути підписи мешканців квартир, огляд яких проводився. Акт в обовязковому порядку має бути затверджений начальником житлово-експлуатаційної організації.

В порушення вимог Правил, акт від 07.08.2013 року ні за формою, ні за змістом не відповідає встановленій формі, містить недостовірну інформацію з посиланням на особу, яка заперечує як її зміст, так і факт її надання, при цьому акт не предявлений для ознайомлення та підпису ні цій особі, ні іншим мешканцям квартири, вказаним в акті винними в затіканні. Акт надрукований на принтері, що свідчить про неможливість його складання безпосередньо під час проведення огляду, не затверджений начальником житлово-експлуатаційної організації і не завірений печаткою.

Дізнавшись про наявність акту відповідача з поширеною щодо неї та членів її сім'ї недостовірною інформацією, джерелом походження якої вказана вона сама, позивачка відчула образу і обурення, які викликали сильні хвилювання та душевні страждання.

Згідно частини першої статті 271 Цивільного кодексу України, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Згідно частини другої статті 272 ЦК України, фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав, яке, відповідно до частин другої, третьої статті 273 цього Кодексу полягає в тому, що юридичні особи, їх працівники, окремі фізичні особи, професійні обов'язки яких стосуються особистих немайнових прав фізичної особи, зобов'язані утримуватися від дій, якими ці права можуть бути порушені; діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права.

Позивач вважає, що в даному випадку мало місце порушення її особистих немайнових прав з боку службових осіб відповідача при виконанні ними своїх службових обов'язків шляхом поширення щодо неї та членів її сім'ї недостовірної інформації, викладеної в акті обстеження технічного стану квартири 45 в житловому будинку 6 по вул. Мікояна в м. Запоріжжі від 07.08.2013 року.

Відповідно до частини першої статті 276 ЦК України, орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов'язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з частиною четвертою цієї статті, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Згідно з частиною пятою цієї статті, якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний.

Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 просить суд, інформацію про встановлення при обстеженні квартири № 49 в житловому будинку № 6 по вул. Мікояна у м. Запоріжжі, отриману зі слів квартиронаймача ОСОБА_8, що залиття нижче розташованої квартири № 45 відбулося в результаті розєднання гнучкої підводки пральної машини з трубопроводом холодного водопостачання, поширену в акті обстеження технічного стану квартири № 45 в житловому будинку № 6 по вул. Мікояна в м. Запоріжжі від 07.08.2013 року, складеному службовими особами Шевченківського територіального відділення з управління житловим фондом ОСОБА_2 комунального підприємства «Основаніє», визнати недостовірною; зобовязати Міське комунальне підприємство «Основаніє» в особі начальника Шевченківського територіального відділення з управління житловим фондом, акт обстеження технічного стану квартири № 45 в житловому будинку № 6 по вул. Мікояна в м. Запоріжжі від 07.08.2013 року відкликати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 комунального підприємства «Основаніє» в судовому засіданні проти позову заперечувала, вважала вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими. Надала суду письмові заперечення, згідно з якими позивачем по справі ОСОБА_1 до позову було надано ОСОБА_9 від 07.08.2013 року, складений комісією ШТО з УЖФ МКП «Основаніє» про обстеження технічного стану квартири № 45 та квартири № 49 житлового будинку № 6 по вул. Мікояна м. Запоріжжя Позивачка в своєму позові заявляє, що на дату складання акту жодних аварій з системами водопостачання та водовідведення, які могли б спричинити залиття квартири нижче поверхом, в її квартирі не ставалось. Інформація щодо неї та подій в її квартирі, наведена в ОСОБА_9 від 07.08.2013 р. не відповідає дійсності. Однак, позивачка заводить суд в оману та не вказує, що у вищезазначеному акті було помилково вказана дата залиття 07.08.2013р. замість 29.07.2013 р.

В свій час судами першої та другої інстанцій було встановлено, що 29.07.2013р. в день залиття ОСОБА_3М.( квартира якої постраждала від залиття) подала заявку до МКП «Основаніє» у телефонному режимі про залиття її квартири. В той же день, майстри підприємства обстежили квартиру та склали акт, але в акті помилково була зазначена дата 07.08.2013р. Причиною залиття встановлено розєднання гнучкої підводки пральної машини з трубопроводом холодного постачання.

Пізніше ОСОБА_3 звернулася з заявою на імя начальника Шевченківського територіального відділення з УЖФ МКП «Основаніє» про виправлення дати в акті. В рішенні апеляційного суду Запорізької області від 19.01.2016р. вказано, що відповідно до листа за підписом начальника Шевченківського територіального відділення МКП «Основаніє» дійсно, 29.07.2013 року сталося залиття квартири АДРЕСА_2. Внаслідок технічної описки працівниками, що склали акт було помилково зазначено іншу дату складання акту, а саме замість 29.07.2013 року помилково вказано 07.08.2013 року. Фактичне залиття квартири АДРЕСА_2 сталось 29.07.2013 року. Судом також встановлено, що факт залиття мешканцями квартири № 49 за вищевказаною адресою підтверджується актом повторного обстеження від 08.08.2014 року. Складання повторного акту через рік не спростовує як факт самого залиття так і встановленої причини залиття, тобто, затоплення квартири № 45 відбулося саме з квартири № 49 за вищевказаною адресою.

В своєму позові ОСОБА_1 вказує, що в АДРЕСА_3 проживала на час складання акту і проживає зараз донька позивачки ОСОБА_6, та її особисті дані не співпадають з зазначеними в акті даними особи - квартиронаймача квартири № 49, зі слів якої нібито встановлювалась причина залиття.

Але судом першої інстанції встановлено, що зі слів майстрів відомо, що на час обстеження, в квартирі № 49 знаходилась молода дівчина ( ОСОБА_6І.), яка назвала себе ОСОБА_4 та пояснила, що вийшла з ладу пральна машина і вода залила нижче розташовану квартиру ОСОБА_3

Таким чином, залиття квартири № 45 сталося в результаті халатного відношення мешканців квартири № 49 до сантехнічного обладнання та побутової техніки.

Судом встановлено, що користувачем квартири № 49 , за словами ОСОБА_6 після смерті власника свого прадіда за заповітом є ОСОБА_6, яка своє право власності на той час на вказане майно не зареєструвала, однак була зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка ОСОБА_1 (мати ОСОБА_6І.) носила раніше прізвище ОСОБА_4 і про зміну нею прізвища особам, що складали акт не було відомо. ОСОБА_9 в ОСОБА_9 прізвище Зінова не є недостовірною інформацією, оскільки незважаючи на те,що прізвища є різними, але вони стосуються однієї і тієї ж особи, яка на той час проживала в квартирі № 49, а саме - ОСОБА_6 Претензії щодо невірно вказаного прізвища, необхідно предявляти до доньки ОСОБА_1- ОСОБА_6

У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода , завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тому, позов було предявлено ОСОБА_3 до особи, яка зареєстрована за даною адресою, а саме до ОСОБА_6, з вини якої і була вчинена шкода.

Питання щодо недотримання працівниками нашого підприємства вимог заповнення ОСОБА_9 та начебто недостовірної інформації, вказаної в ОСОБА_9, треба зазначити, що суд другої інстанції надав законну оцінку як фактичним обставинам справи так і оспорюваному ОСОБА_9 взагалі.

ОСОБА_9 обстеження технічного стану квартири № 45 в житловому будинку № 6 по вул. Мікояна в м. Запоріжжі від 07.08.2016 року відповідає вищенаведеним вимогам нормативних документів та є доказом по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 М.1.. третя особа МКП «Основаніє» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Також цей доказ було досліджено судом апеляційної інстанції та Ухвалою касаційної інстанції рішення апеляційного суду від 19.01.2016 р. залишено без змін.

Таким чином, в діях Позивача по даній справі вбачається умисне уникнення відповідальності за рішенням суду .

Факт залиття і сам ОСОБА_9 обстеження квартири № 45 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Міякояна, 6 від 07.08.2013 року були досліджені судовими інстанціями шляхом прийняття судових рішень, які набули законної сили.

Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2015р. по справі № 336/1973/15-ц , провадження 2/336/1372/15 в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа МКП «Основаніє» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області № 331/1973/15-ц від 19.01.2016 року рішення першої інстанції скасовано та прийняте нове, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 336/1973/15-ц , провадження № 6-3795св16 від 11.04.2016 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 19.01.2016 року залишено без змін.

Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Представник третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечувала, повністю підтримала думку представника відповідача МКП «Основаніє».

Фактичні обставини справі підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні:

Копією акту обстеження технічного стану квартири 45 в житловому будинку 6 по вул. Мікояна в м. Запоріжжі від 07.08.2013; копією Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2015р.;. копією рішення апеляційного суду Запорізької області від 19.01.2016 р.; Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.04.2016 р.; копією свідоцтва про одруження ОСОБА_1

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Згідно з ч.1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами, кожне рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2015р. по справі № 336/1973/15-ц , провадження 2/336/1372/15 в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_6. третя особа МКП «Основаніє» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області № 331/1973/15-ц від 19.01.2016 року рішення першої інстанції скасовано та прийняте нове, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 336/1973/15-ц , провадження № 6-3795св16 від 11.04.2016 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 19.01.2016 року залишено без змін.

Згідно зі статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Факт залиття і сам ОСОБА_9 обстеження квартири № 45 за адресою : м. Запоріжжя, вул. Міякояна, 6 від 07.08.2013 року були досліджені судовими інстанціями шляхом прийняття судових рішень, які набули законної сили. Тобто вказаний акт є доказом по цивільній справі, по які судом постановлено рішення, яке набрало чинності.

Розділяючи поняття «акт обстеження від 07.08.2013 року» та «інформація поширена в акті обстеження від 07.08.2013 року» позивач ОСОБА_1 намагається в спосіб, що суперечить чинному законодавству, переглянути в суді доказ, досліджений в іншій цивільній справі і якому надано оцінку судами трьох інстанцій.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у звязку з необґрунтованістю в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комунального підприємства «Основаніє», третя особа ОСОБА_3 про спростовання недостовірної інформації.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: М.В. Антоненко