Справа № 152/726/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Соколовської Т.О.

при секретарі Годованюк І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 пред'явила в суді позов до Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

У обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її чоловік - ОСОБА_2, який по день смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2.

Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із автомобілів, квартири, в якій вони жили, а також із нежитлового приміщення магазину по АДРЕСА_3 та із нежитлового приміщення магазину по АДРЕСА_4.

Спадкоємцем по закону після смерті чоловіка є вона. Інші спадкоємці - діти спадкодавця ОСОБА_3, ОСОБА_4 та мати спадкодавця ОСОБА_5 спадщини після смерті ОСОБА_2 не прийняли і на неї не претендують, про що подали відповідні заяви.

Спадщину вона прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину на нежитлове приміщення магазину, розташоване по АДРЕСА_4 вона не має можливості, оскільки державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори їй було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність належного правовстановлюючого документу на дане приміщення, оскільки наявний договір від 19.08.2003 року між ТОВ "Шаргородцукор" та спадкодавцем про купівлю-продаж приміщення магазину нотаріально не посвідчений, що є перешкодою для оформлення її спадкових прав на вказане приміщення магазину.

ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року її чоловіка - ОСОБА_2 на нежитлове приміщення магазину загальною площею 75,1 м. кв. з ганком, яке знаходиться на АДРЕСА_5

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася. До суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.45).

Представник відповідача - Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, але від Михайлівського сільського голови ОСОБА_6 поступила заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Позовні вимоги визнає (а.с.49).

За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим виконкомом Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 10.07.2015 року (а.с.9).

ОСОБА_2 по день смерті, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_5 року, постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_6

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, яка складається у тому числі із нежитлового приміщення магазину по АДРЕСА_4, що підтверджується довідкою Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 15.01.2016 року за №117, з якої вбачається, що магазин по АДРЕСА_7 належить ОСОБА_2, знаходиться в житловому будинку №4 (а.с.10).

Спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 за законом є його дружина - ОСОБА_1, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.5).

Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 - його діти ОСОБА_3,ОСОБА_4 та мати ОСОБА_5 спадщини не прийняли та на неї не претендують, про що свідчать відповідні заяви в матеріалах спадкової справи, оглянутої судом (а. сп. с. 1 - 4).

Згідно договору купівлі - продажу спірну нежитлову будівлю ОСОБА_2 купив в ТОВ "Шаргородцукор" 19.08.2003 року за 3311 гривень.

Вказана обставина підтверджується договором купівлі - продажу від 19.08.2003 року, квитанцією до прибуткового ордера № 176 від 17.09.2003 року, актом прийому - передачі нежитлової будівлі - магазину по АДРЕСА_8, із якого вбачається, що ТОВ "Шаргородцукор" передало, а ОСОБА_2 прийняв у власність нежитлову будівлю по АДРЕСА_8 (а.с. 14 - 16).

Договір купівлі - продажу нотаріально не посвідчений.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 23.05.2017 року ТОВ "Шаргородцукор" припинило свою діяльність у зв'язку з визнанням банкрутом, за рішенням Господарського суду Вінницької області від 28.02.2012 року (51 - 53).

Із технічного паспорту на магазин по АДРЕСА_8 вбачається, що свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю в матеріалах технічного паспорту відсутнє (а.с.18 - 19).

Відповідно до довідки виконкому Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 15.01.2017 року свідоцтво про право власності на магазин по АДРЕСА_8

Згідно довідки КП "Могилів - Подільське МБТІ" від 22.03.2017 року за № 107 право власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_8 не видавалось та не реєструвалося ( а.с. 17).

Постановою державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Хлапоніна О.О. від 30.03.2017 року позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 на нежитлове приміщення, що знаходиться в с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області на АДРЕСА_8, відмовлено. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії є відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.7).

Таким чином, факт належності спадкодавцю ОСОБА_2 на праві власності нежитлового приміщення - магазину по АДРЕСА_8 підтверджений вище зазначеними письмовими доказами, дослідженими і перевіреними судом.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються ст.ст. 13, 41, 55 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 1216,1217, 1218,1220, 1223,1269,1270 ЦК України.

Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року).

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом… Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця…, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За приписами ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з відкриття спадщини.

В силу ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що право ОСОБА_1 на отримання у власність спадкового майна порушено і підлягає судовому захисту.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".

Керуючись ст.ст. 6, 60, 130, 174, 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 13,41,55 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1233, 1261, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, українкою, громадянкою України, жителькою АДРЕСА_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2 на нежитлове приміщення магазину загальною площею 75,1 м. кв. з ганком "а", яке знаходиться на АДРЕСА_8

Згідно ст.ст. 223, 294, 296 ЦПК України, рішення суду може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т.О. Соколовська