Справа № 640/2464/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2017 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Божко В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про виділ частини житлового будинку, -

в с т а н о в и в :

17.02.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про виділ частини житлового будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Велика Данилівська, 46.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У відповідності зі ч.1 ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, вбачається, що поданий позов не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем ціна позову не визначена.

Згідно з п.4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Порядок визначення ціни позову визначається ст. 80 ЦПК України.

Згідно вимог п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Позивачем в позовній заяві не визначено ринкової вартості житлового будинку відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Зокрема, не подано звіт про оцінку ринкової вартості житлового будинку.

Суд самостійно не може визначити ціну позову.

А тому в порушення вимог ч.4, 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у належному розмірі та позивачем не визначена ціна позову.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог у статтях 119-120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачу усунути вказані недоліки поданої позовної заяви в строк, наданий судом.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про виділ частини житлового будинку, залишити без руху.

Надати позивачеві 5-денний строк з моменту отримання ухвали для виправлення недоліків.

Інакше заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя