Справа № 278/3156/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

секретаря с/з - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист спадкових прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 07 січня 2010 р. в селі Барашівка помер ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є сином померлої 30 липня 2002 року її двоюрідної сестри ОСОБА_6. Остання мала у власності 1/2 частину житлового будинку в с.Барашівка, вул.1 Травня, 56 (нова адреса вул.Анатолія Журавського, 56) Житомирського району Житомирської області, яку її син ОСОБА_5 успадкував, але помер, не оформивши своїх спадкових прав.

Позивач та відповідачі, які є рідними сестрами позивачки, є спадкоємцями за законом пятої черги після померлого ОСОБА_5

Позивач прийняла вказану спадщину, а відповідачі спадщину не прийняли, що підтверджено змістом постанови від 06 лютого 2017 року приватного нотаріуса ОСОБА_7 про відмову у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку 56 по вул.Анатолія Журавського в с.Барашівка, котра належала матері спадкодавця ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті 30.07.2002 р. якої ОСОБА_5 спадщину прийняв,але не оформив своїх спадкових прав. В постанові вказано, що позивачці необхідно встановити у судовому порядку факт родинних відносин між нею та померлим ОСОБА_5 та вирішити питання про визнання за нею права власності на спадкове майно у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкову частину будинку.

Представник позивача позов підтримала повністю та просили його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_8 вказані позовні вимоги визнали у повному обсязі, підтвердили факт родинних відносин між позивачкою та померлим ОСОБА_5, їх сумісне проживання у спадковому будинку до смерті спадкодавця та визнали право позивачки на 1/2 частину спадкового будинку.

Відповідачі подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, а також документи, що підтверджують їх родинні відносини з позивачкою.

В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» вказано, що за змістом ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи.

Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з п. 7 Постанови № 5 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Враховуючи, що коло спадкоємців встановлено нотаріусом, також як і наявність спадкового майна, що підтверджено відповідними документами та визнається відповідачами, при цьому не порушуються права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання позовних вимог обома відповідачами.

Відповідно до частини 1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

ОСОБА_5 помер 07 січня 2010 року, що підтверджується копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

Той факт, що ОСОБА_2 є тіткою померлого ОСОБА_5 підтверджується копіями свідоцтв про народження, довідками виконавчого комітету Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Суд вважає факт родинних відносин, а саме той, що ОСОБА_2 є тіткою померлого 07 січня 2010 року ОСОБА_5 доведеним.

Встановлення факту родинних відносин позивачеві необхідно для оформлення права на спадщину.

На день смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Анатолія Журавського, 56 в с.Барашівка Житомирського району Житомирської області, яку він прийняв, але не оформив свої спадкові права, після померлої матері ОСОБА_6, яка померла 30 липня 2002 року, яка належить останній на підставі свідоцтва №517 про право особистої власності на будинковолодіння виданого виконкомом Іванівської сільської ради 27.02.1991 року.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Позивач, являється спадкоємцем за законом після смерті племінника ОСОБА_5 Вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину не має. Однак, спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями позивач оформити не може, так як племінник при житті спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав та не зареєстрував право власності на належне спадкове майно. Даний факт підтверджується довідкою №8311 від 28 грудня 2016 року КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради та постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_7 про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06 лютого 2017 року №49/02-31.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу в редакції 1963 року, який діяв на час їх виникнення.

Статтею 548 ЦК України (в ред. 1963 року) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно із нормами ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту наведеної норми закону прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов'язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому слід визнати за позивачем право власності на спадковий житловий будинок.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, згідно з ч.1 ст.334 ЦК України.

Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Згідно до ч.1 ст.1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Стаття 16 ЦК України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, а також те, що спір між сторонами врегульовано при судовому розгляді справи.

Керуючись ст.ст. 548, 549 ЦК України (в ред. 1963 року), ст.ст. 316, 328, 392, 1216-1218, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 14, 215, 218, 221-223, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та померлим 07 січня 2010 року сином її двоюрідної сестри ОСОБА_6 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Анатолія Журавського, 56 (стара адреса вул.1 Травня, 56) в с.Барашівка Житомирського району Житомирської області в порядку спадкування за законом пятої черги після померлого 07 січня 2010 року ОСОБА_5, який успадкував, але не оформив своїх спадкових прав після померлої 30 липня 2002 року матері ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Зубчук