Комінтернівський районний суд Одеської області
Справа № 504/3385/16-ц
провадження №2/504/788/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2017смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Доброва П.В.,

секретаря Ємельяненко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. ДоброславЛиманського району Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шомполівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шомполівської сільської ради Лиманського району Одеської області, у якому просить суд визнати за ним право постійного користування на земельну ділянку площею 32,59га, розташовану на території Шомполівської сільської ради Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області в порядку спадкування за заповітом, після смерті його батька ОСОБА_2, померлого 03 березня 2008 року, посилаючись на неможливість вирішення вказаного спору в позасудовому порядку.

В судове засідання представник позивача не зявився, однак надав до суду заяву у якій підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу без його участі.

Представник відповідача - Шомполівської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, у якій не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог та просить суд розглянути справу без його участі.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 березня 2008 року помер батько позивача ОСОБА_2, про що у виконкомі Шомполівської сільської ради Комінтернівського (нині Лиманського) району Одеської області зроблено актовий запис за №4.

При житті, а саме 29 лютого 2008 року ОСОБА_2 склав на імя позивача заповіт, посвідчений секретарем Шомполівської сільської ради Комінтернівського(нині Лиманського) району Одеської області ОСОБА_3, яким на випадок смерті заповів йому все майно, яке буде йому належати на день смерті.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Польовій, 27 в с. Великі Ламзаки Комінтернівського(нині Лиманського) району Одеської області.

Після смерті батька, з питання оформлення спадщини, яка відкрилася після його смерті, позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 липня 2009 року за позивачем було визнане право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Польовій, 27 в с. Великі Ламзаки Комінтернівського(нині Лиманського) району Одеської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2.

В даний час позивач дізнався про те, що при житті його батьку на праві постійного користування належала земельна ділянка площею 32,59га, розташована на території Шомполівської сільської ради Комінтернівського(нині Лиманського) району Одеської області. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту серії ОД №13-20, виданого 10 червня 1994 року.

Враховуючи, що заповіт, який на імя позивача склав його батько, охоплює все майно, що належало йому на день смерті (в тому числі і вказану земельну ділянку), він був вимушений звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені в заповіті.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що законодавцем в нормі ст. 1219 ЦК України визначений перелік прав та обовязків, які не входять до складу спадщини. Цей перелік складають ті права і обовязки, які нерозривно повязані з особою.

В силу положення ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

На підставі п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Ст. 102-1 Земельного Кодексу України (в ред. 25.10.2001 р.) трактує підстави набуття і зміст права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови, у ч. 1 даної статті зазначено, що право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови ( суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України, у ч. 2 зазначено, що право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) можуть відчужуватися або передаватися в порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. (Частина друга статті 102-1 із змінами, внесеними згідно із Законом № 509-УІ від 16.09.2008).

Відповідно до норм Цивільного законодавства України спадкоємством є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст. 1221 ЦК України).

З викладеного вбачається, що спадкодавець набула право постійного користування земельною ділянкою відповідно до раніше діючого законодавства, а саме ст. 51 Земельного кодексу України в редакції 1990 року, який діяв на час набуття спадкодавцем права постійного користування та норм діючого законодавства смерть особи користувача земельної ділянки не є підставою припинення права користування земельною ділянкою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя ОСОБА_2 в установленому законом порядку набув права постійного користування земельною ділянкою, і це право підлягає успадкуванню в установленому законом порядку.

Згідно розясненню, викладеному у п. 23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права власності на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження.

За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги, так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1221, 1223, 1225, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215ЦПК України, суд

вирішив:

Позовнівимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право постійного користування на земельну ділянку площею 32,59га, розташовану на території Шомполівської сільської ради Лиманського району Одеської області в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька ОСОБА_2, померлого 03 березня 2008 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: П.В. Добров