Cправа № 127/3786/17
Провадження № 2/127/2340/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Прокопчук А.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів ОСОБА_3 звернулася в суд з заявою про забезпечення позову, пред'явленого ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд», Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заява мотивована тим, що позивачі мають побоювання, що відповідач може розпорядитися коштами, що знаходяться в нього на рахунку для ухилення від виконання рішення суду, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду. Тому, з метою охорони матеріально-правових інтересів позивачів від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та забезпечення реального і ефективного виконання судового рішення, представник позивачів просить накласти арешт на рахунок відповідача ТОВ «Шляхбуд» на суму позову 62000 грн. ТОВ «Шляхбуд» , р/р 4200, МФО 351005 в АТ «УкрСиббанк» м. Харків.

Вивчивши доводи заяви про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов може забезпечуватись зокрема, шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Саме такі види забезпечення позову просить вжити представник позивачів ОСОБА_3

Згідно преамбули Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

В п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" наведено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

З аналізу наведених вище норм Цивільного процесуального кодексу України, а також роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України вбачається, що суд може забезпечити позов, у випадку реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також з врахуванням інших істотних обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд вважає, що представником позивачів не надано належних доказів, які б свідчили, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також, суд вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову буде перешкоджати ТОВ «Шляхбуд» здійснювати їх діяльність.

Крім того, ОСОБА_3 у своїй заяві не наводить жодного доказу реального ризику, та не представляє будь-яке документальне підтвердження тому, що відповідач здійснюють, чи має намір будь-яким чином здійснити реалізацію грошових коштів.

З огляду на викладене, в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: