РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/182/17

07 березня 2017 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Здибель І.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №564/182/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що на даний час, ведення сімейних відносин припинено, спільного господарства не ведуть. За час подружнього життя відповідач зловживав алкогольними напоями та періодично без пояснень зникав на декілька діб з місця спільного проживання, поводився невиправдано агресивно по відношенню до позивача та дітей. Внаслідок постійних суперечок, інших сімейних негараздів, подальше життя з відповідачем є нестерпним. Через постійні погрози, нанесення тілесних ушкоджень, постійні виклики поліції задля припинення протиправних дій відповідача позивач систематично відчуває почуття приниженої гідності, образи, обурення поведінкою відповідача, переживає щодо своєї соціальної репутації, турбується за психологічний стан дітей, які це все бачать та дуже хвилюються, відношення родини та близьких до цього. Вже тривалий проміжок часу спільно не проживають, відповідач абсолютно не цікавиться долею дітей. Від шлюбу мають малолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дітям потрібне збалансоване харчування, батьківська опіка спокій та затишок. Однак, відповідач цього забезпечити не може, оскільки веде аморальний спосіб життя, має багато шкідливих звичок, систематично зловживає спиртними напоями, безпричинно вчиняє суперечки в ході яких неодноразово наносив тілесні ушкодження позивачу, чим травмує психіку дітей. Як наслідок, протягом останнього року він декілька разів притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї, появу в нетверезому стані та ін. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 181 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати своїх дітей. Це, зокрема, виявилося у відсутності будь-якого матеріального (грошового, одягом, продуктами харчування ті ін.) та морально-виховного утримання дітей. ОСОБА_3 добровільно допомоги на утримання дітей не надає та проявляє повну байдужість до долі власного сина та дочки. Відповідач працює будівельником та має стабільний заробіток, неофіційно працює у сфері обслуговування населення та надання послуг з ремонту, є молодою та працездатною людиною, на утриманні інших дітей не має. Позивач є безробітною і її матеріальний стан не дозволяє самостійно утримувати малолітніх дітей.

Позивач у судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, наведених у позові.

Відповідач у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі заперечив та пояснив суду, що вони з дружиною завжди вели спільне господарство, зароблені на будівництві гроші віддавав дружині, зазначив, що агресивно себе не поводить, а лише один раз застосував фізичну силу та вдарив дружину. Поліцію ніхто не викликав та ніколи до адміністративної відповідальності його притягнуто не було. Спиртними напоями не зловживає. Зазначив, що дружина 11.12.2016 року влаштувала скандал через те, що відповідач заробляє мало грошей, забрала дітей та пішла жити до своєї матері. Відповідач вказує, що хоче зберегти сім'ю та розлучення не бажає. Просить суд надати строк для примирення. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей визнає лише частково та зазначає, що має змогу сплачувати лише по 300 грн. на кожну дитину щомісячно, оскільки ніде не працює та постійно витрачається на лікування.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ГЮ №065279 виданому 29.05.2011 року Злазненською сільською радою Костопільського району Рівненської області, 29.05.2011 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, про що складено відповідний актовий запис №7 /а.с. 6/.

Сторони від шлюбу мають двох малолітніх дітей, а саме: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №158000 від 14.05.2012 року /а.с.7/, та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ГЮ №195350 від 23.08.2013 року /а.с.8/.

Згідно довідки №188 виданої 03.01.2017 року виконкомом Постійненської сільської ради Костопільського району Рівненської області, сім'я ОСОБА_1 складається з чоловіка - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.9/.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно приписів ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст. 191 ЦПК України суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що сторони фактично проживаються окремо, не ведуть спільного господарства, позивач категорично не погоджується на призначення строку для примирення та не бажає надалі підтримувати шлюбні відносини з відповідачем і зберегти шлюб.

Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх малолітніх дітей, що у відповідності до положень ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Суд не вбачає за необхідне надання сторонам строку на примирення.

За вказаних обставин, суд дійшов переконливого висновку, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрований 29.05.2011 року Злазненською сільською радою Костопільського району Рівненської області, актовий запис №7, слід розірвати.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до частин 1, 3 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно приписів ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як передбачено статтею 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Частиною 1 ст.61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципу справедливості і розумності та з урахуванням потреб малолітніх дітей, можливостей відповідача, суд дійшов висновку, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на дитину не буде надто обтяжливим для відповідача, є обґрунтованим та підлягає до задоволення, починаючи з дати звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Позов про стягнення аліментів був поданий 01 лютого 2017 року, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

За вказаних обставин, позов про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів а утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 640 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу, що підтверджується квитанцією №10 від 31.01.2017 року /а.с.1/.

Згідно приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Таким чином, судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів позивачем не сплачувався.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позов про стягнення аліментів є майновим за своєю правовою природою.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2017 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1600 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.80 ЦПК України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше як за шість місяців.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 640 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, а також, окрім того, слід стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави 640 грн. судового збору за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88,174, 197, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 29.05.2011 року Злазненською сільською радою Костопільського району Рівненської області, актовий запис №7.

Стягувати із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_8, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_9, ід.код НОМЕР_1) аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 01.02.2017 року та до досягнення старшою дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_8, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_9, ід.код НОМЕР_1) 640 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7) в дохід держави 640 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_7