Справа № 456/1123/16 Головуючий у 1 інстанції: Гулкевич О.В.
Провадження № 22-ц/783/1090/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 листопада 2016 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи. Апелянт не погоджується з висновком суду про пропуск строку позовної давності та вказує, що оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, то проценти за кредитом, які нараховуються щомісяця та є періодичним платежем за користування кредитними коштами, а також неустойка, нарахована унаслідок невиконання позичальником своїх зобов'язань за договором, підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, що випливає з правової позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові №6-249цс15 від 02.12.2015 року. Апелянт вважає, що у разі застосування строку позовної давності, її наслідки можуть бути застосовані лише до тих зобов'язань та нарахувань, які були здійсненні за межами строку позовної давності, водночас, суми нарахувань, здійсненні у межах строку позовної давності, підлягають стягненню з відповідача.

Просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 листопада 2016 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 13.05.2005 року між ОСОБА_3 та «Приватбанком» в особі керівника Стрийського відділення «Приватбанку» Тиченко Є.М. укладено договір № SAMDN4754.

Відповідно до п.1.1.2 розділу 1 предметом Договору є платіжна карта (кредитна карта VISA), строк дії якої 2 роки, валюта карткового рахунку - гривня, кредитний ліміт фіксований - 10 000 грн. та надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії; базова процентна ставка по кредиту на момент підписання договору 3% в місяць з розрахунку 360 днів в році; дія кредитного ліміту припиняється останнім днем місяця до якого діє кредитна карта, якщо інше не передбачене кредитним договором; погашення заборгованості по кредитному ліміту відбувається щомісячними платежами в розмірі 7% загальної суми заборгованості.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відмовляючи у задоволенні даного позову районний суд дійшов висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

(ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, № 6-61цс14 від 18 червня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-134цс14 від 01 жовтня 2014 року, № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що позовні вимоги банку підлягали до задоволення у межах строків позовної давності колегія суддів вважає необґрунтованими виходячи із наступного.

Згідно з ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Матеріалами справи встановлено, що представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав в Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності. (а.с. 46)

Як вбачається із наданого банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13.05.2005 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 останній платіж на погашення кредиту відповідачем було здійснено 16.08.2011 року (а.с. 6-8), а з позовом банк звернувся до суду 12.04.2016 року.

Матеріалами справи встановлено, що згідно анкети-заяви на видачу кредитної картки від 26.07.2005 року, строк дії картки закінчується в травні 2007 року (05/07). (а.с. 9) Доказів того, що відповідачу надавалася нова кредитна картка матеріали справи не містять.

Враховуючи те, що позов був поданий до суду 12 квітня 2016 року, а також те, що відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності, а позивачем не надано жодного доказу на підтвердження пропуску зазначеного строку з поважних причин, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову є законним та обґрунтованим.

Висновки районного суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, що досліджені судом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді