Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Придачук О.А.

при секретарі Бомбушкар В.П.

за участю представника позивачки - ОСОБА_1

представника третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради - Шатрова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення останнього батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона, ОСОБА_3, є рідною сестрою малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 17.07.2013 року № 251 та рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.05.2014 року її призначено опікуном малолітнього брата ОСОБА_5 Мати дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла, а батько дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2014 року визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. На теперішній час ОСОБА_4 відбуває покарання в Дрогобицькій виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області № 40. Фактично з 2013 року ОСОБА_4 не приймає участі у вихованні свого малолітнього сина, не піклується про його здоров'я, виховання, матеріальне утримання, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. 23.02.2015 року ОСОБА_4 надано письмову заяву, посвідчену начальником Дрогобицької виправної колонії № 40 підполковником внутрішньої служби ОСОБА_7, в якій він відмовляється від своїх батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, правові наслідки позбавлення батьківських прав йому відомі, питання щодо позбавлення батьківських прав просить розглядати без його участі.Вказані обставини свідчать про факт свідомого ухилення ОСОБА_4 від обов'язку по вихованню малолітнього сина, його небажання в подальшому піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема він: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не бажає спілкуватись з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, позивачка надала суду посвідчену начальником Дрогобицької виправної колонії № 40 підполковником внутрішньої служби ОСОБА_7 заяву відповідача від 23.02.2015 року зі змісту якої вбачається, що відповідач відмовляється від своїх батьківських прав щодо сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, правові наслідки позбавлення батьківських прав йому відомі, просить розглянути питання про позбавлення його батьківських прав в судовому порядку за його відсутності.

У судовому засіданні представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради - Шатров В.В. проти задоволення позовних вимог не заперечив пояснивши, що у зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 своїх батьківських обов'язків щодо малолітнього сина, та беручи до уваги посвідчену начальником Дрогобицької виправної колонії № 40 заяву останнього про відмову від батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Заслухавши пояснення представника позивачки - ОСОБА_1, представника третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради - Шатрова В.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

При цьому суд виходить із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 24.06.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського МРУЮ Закарпатської області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року, його батьком значиться відповідач ОСОБА_4, а мати ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_4 року мати дитини ОСОБА_6 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, видане 29.04.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ у Закарпатській області.

Батько дитини ОСОБА_4 згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2014 року визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і йому призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Відповідач на даний час відбуває покарання в Дрогобицькій виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області № 40.

Позивачка ОСОБА_3 є рідною сестрою малолітнього ОСОБА_5 та рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.05.2014 року її призначено опікуном ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 18.03.2015 року № 235/12-41 відповідач ОСОБА_4 з 2013 року не приймає участі у виховані свого малолітнього сина, не піклується про його здоров'я, виховання, матеріальне утримання, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, а тому, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В матеріалах справи міститься посвідчена начальником Дрогобицької виправної колонії № 40 підполковником внутрішньої служби ОСОБА_7 заява відповідача ОСОБА_4 від 23.02.2015 року, відповідно до змісту якої відповідач відмовляється від своїх батьківських прав щодо сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, правові наслідки позбавлення батьківських прав йому відомі.

Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20), Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню дитини, згідно його письмової заяви він відмовляється від батьківських щодо свого сина, а тому, для захисту прав та інтересів дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 15, 57-60, 64, 208, 209, 215-218, 294 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 ч. 1 п. 2, 165, 180 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 551 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук