АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8076/2017 Доповідач - Шахова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі - Горак Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської адміністрації, Комунального підприємства з утримання зелених насаджень Печерського району м. Києва про відшкодування майнової та моральної шкоди за апеляційною скаргою Комунального підприємства з утримання зелених насаджень Печерського району м. Києва, поданою його представником Кафельніковою ТетяноюОлегівною, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.09.2015 він залишив належний йому на праві власності транспортний засіб HYUNDAI i30, 2010 року випуску, днз НОМЕР_2 на краю проїжджої частини біля будинку № 17 по вул. Іванова у м. Києві. Приблизно о 10-50 год. у вказаному транспортному засобі спрацювала сигналізація, про що він повідомив працівник охорони будинку. Повернувшись до свого автомобіля, він виявив, що на автомобіль впала частина дерева, тим самим завдавши транспортному засобу механічні пошкодження, чим спричинено майнову шкоду на його думку у розмірі 93187,66 грн. Крім того, вказаними подіями йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 5000 грн. Особами винними у спричинені йому такої шкоди вважає відповідачів, оскільки утриманням в належному стані зелених насаджень вздовж вулиці на якій впало дерево займається Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Печерського району, яке в свою чергу підконтрольне Київській міській державній адміністрації. Просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку 93 187,66 грн - на відшкодування майнової шкоди та 5000 грн - у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства з утримання зелених насаджень Печерського району м. Києва на користь ОСОБА_1 56 221,43 грн - на відшкодування майнової шкоди, 500 грн - на відшкодування моральної шкоди та 900 грн - витрат за проведення експертного дослідження.

У іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду представник Комунального підприємства з утримання зелених насаджень Печерського району м. Києва - Кафельнікова Т.О. , подала апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування своїх доводів, вказує зокрема, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не було враховано докази відповідача, що підтверджують виконання підприємством своїх обов'язків щодо обстеження зелених насаджень (акти від 30 вересня 2017 року, від 21.10.2014 року, від 14.11.2014 року та 14.04.2015 року).

У іншій частині судове рішення суду першої інстанції заявником не оскаржено і підстав перевіряти його законність і обґрунтованість у цій частині у суду апеляційної інстанції немає.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в оскаржуваній частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заподіяна позивачеві майнова шкода має бути відшкодована відповідачем, як балансоутримувачем прибудинкової території на якій відбулося падіння дерева, оскільки статутом та діючим законодавством на Комунальне підприємство з утримання зелених насаджень Печерського району м. Києва покладено обов'язок належного догляду за зеленими насадженнями на об'єктах благоустрою комунальної власності.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.09.2015 представниками Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району складено акт, в якому зазначено, що 30.09.2015 о 10-50 год. по вул. А. Іванова біля перехрестя з вул. Аніщенко ймовірно від пориву вітру впала зламана гілка дерева каштану, яке росло на луночному облаштуванні на тротуарі біля будинку № 17. Зріз гілки частки біля стовбура дерева мають ознаки внутрішньо-серцевинної гнилі (хвороби). Від падіння гілки були пошкодженні три легкових автомобіля припарковані біля бордюрів та тротуару біля вул. А.Іванова. На місці події працювали працівники органів міліції, які з'ясовували обставини та наслідки падіння гілки і пошкодженого майна власників.

З висновку дільничного інспектора Печерського РУ ГУМВС в м. Києві Кузнецова О.О. від 28.10.2015 вбачається, що опитаний ОСОБА_1 пояснив, що 30.09.2015, припаркував свій автомобіль Хюндай, днз НОМЕР_2червоного кольору по вул. Іванова в м. Києві, біля будинку № 17, та пішов по справах. Приблизно в 11-00 год. в автомобілі спрацювала сигналізація. Вийшовши до автомобіля побачив, що на автомобіль впала частина дерева каштану, внаслідок чого автомобіль зазнав пошкоджень.

За даними Українського гідрометеорологічного центру щодо погодних умов 30.09.2015 з 09-00 год. до 12-00 год. швидкість вітру становила 4-5 м/с.

Згідно із шкалою Бофорта вітер силою 12,5 - 15,2 м/с може коливати невеликі стовбури дерев, а при вітрі силою 15,3 - 18,2 м/с можуть ламатися гілки дерев.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 автомобіль марки HYUNDAI, модель І30, реєстраційний номер днз НОМЕР_2, на праві власності належить ОСОБА_1

Відповідно до звіту ТОВ «Експертно - Асистуюча Компанія «Фаворит» про визначення вартості матеріального збитку від 12.10.2015 № 4237/4, на підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблено висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ HYUNDAI I30, днз НОМЕР_2, станом на 30.09.2015 складає 56221,43 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно роз'яснень викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Відповідно до презумпції завдана шкоди не позивач повинен доводити вину відповідача у заподіянні шкоди, а відповідач має довести відсутність своєї вини.

З огляду на зазначені положення законодавства, доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів винність дій чи бездіяльність працівників підприємства щодо неналежного догляду за зеленими насадженнями є безпідставними.

Поняття благоустрою населених пунктів визначене ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», відповідно до положень якого це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Статтею 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»визначено, що зокрема елементами (частинами) об'єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях

Згідно з п.3.1.4. Правил благоустрою міста Києва, прийнятих рішенням Київської міської ради № 1051/1051 від 25.12.2008, утримання та благоустрій територій, підприємств, установ, організацій та присадибних ділянок громадян, прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків, належних до них будівель та споруд проводиться власником або балансоутримувачем цього будинку, або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачами укладені відповідні договори на утримання та благоустрій прибудинкових територій.

Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 № 105, визначають правові та організаційні засади озеленення населених пунктів, спрямовані на забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини.

Правилами визначено, що балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

Відповідно до п.3.1. Правил до об'єктів благоустрою у сфері зеленого господарства населених пунктів, зокрема, належать зелені насадження прибудинкової території.

Згідно з п.5.2. Правил балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об'єкта.

Відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об'єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об'єктів (п.5.5. Правил).

Враховуючи те, що подія відбулась по вул. Іванова, яка територіально знаходиться у Печерському районі м. Києва, то балансоутримувачем який відповідає за утримання та збереження зелених насаджень на цій території є Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Печерського району, а тому вимоги позову до Київської міської державної адміністрації є безпідставними.

Згідно з п. 4 Статуту Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 17.12.2011 №2715, метою і предметом його діяльності є: утримання в належному стані парків, скверів, зелених насаджень вздовж бульварів, вулиць та інших зелених насаджень загального користування, здійснення всього комплексу робіт по озелененню, догляду за зеленими насадженнями та їх охороні і захисту на закріпленій за комунальним підприємством території.

Під час догляду за деревами залежно від стану дерева застосовують три види обрізання: формувальне, санітарне й омолоджувальне (п.9.1.11. Правил).

Встановивши, що відповідачем не було виконано обов'язки по догляду за зеленими насадженнями, внаслідок чого аварійна гілка дерева впала на автомобіль позивача і пошкодила його, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову в частині відшкодування майнової шкоди у сумі 56 221,43 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги представника Комунального підприємства з утримання зелених насаджень Печерського району м. Києва - Кафельнікова Т.О.про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наданим ним доказам, зокрема, актам від 21.10.2014 року, від 14.11.2014 року та 14.04.2015 року, колегія суддів зауважує, що сама по собі наявність зазначених актів обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, не свідчить про те, що обстеження зелених насаджень на предмет виявлення аварійних дерев було проведено якісно. Зазначені акти свідчить лише про часткове обстеження окремих елементів благоустрою, й згідно з цими актами дерева безпосередньо по вул. Іванова, 17 в м. Києві не обстежувались.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до акту від 30 вересня 2017 року, складеному на місці події, зазначено, що гілка каштану яка обломилася зовні має усі ознаки здорової рослини є безпідставними, оскільки в зазначеному акті було зазначено, що зріз гілки частки біля стовбура дерева мають ознаки внутрішньо-серцовинної гнилі (хвороби)

Крім того, це підтверджується фотокартками, зробленими на місці події, на яких чітко видно, що зріз гілки має ознаки гнилі, трухлявості (а.с. 14-15).

Таким чином, зазначена гілка дерева була аварійною та підлягала видаленню, чого відповідачем зроблено не було.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції фактично не вдавався до оцінки доказів у даній справі та не здійснював аналізу фактичних обставин справи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого, суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або у дослідженні яких неправомірно було відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Разом з цим, зазначені вище доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено ст. 303 ЦПК України.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у заподіяні майнової шкоди позивачу. Зазначені доводи апеляційної скарги також були предметом розгляду суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Щодо оскарження рішення суду першої інстанцій в частині відшкодування моральної шкоди слід зазначити.

Положеннями ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25 травня 2001 року) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи обставини справи, зважаючи на принцип розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди у сумі 500 грн, оскільки така сума грошових коштів є достатньою для компенсації моральних страждань позивача.

Інші доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права висновків судді першої інстанції не спростовують і не можуть бути підставою для скасування ухвали судді першої інстанції.

Згідно зі ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції з достатньою повнотою з'ясовано обставини справи, зібраним доказам дано належну оцінку, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанціїв оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства з утримання зелених насаджень Печерського району м. Києва, подану його представником Кафельніковою Тетяною Олегівною,відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року в частині задоволення позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді