Справа № 453/209/16-ц
№ провадження 2/453/34/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2017 року Сколівський районний суд Львівської області в складі: головуючого-судді Ясінського Ю.Є.

при секретарі Гринюк Л.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1, в особі представника за дорученням ОСОБА_3, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати договір дарування житлового будинку у с. Климець, Сколівського району Львівської області від 23.12.1986 року, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 та посвідчений 23.12.1986 року секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області дійсним та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок під літ. «А-1» загальною площею 46,7 м2, житловою площею 23,0 м2 з господарськими будівлями і спорудами по вул. Л.Українки, 57 у с. Климець, Сколівського району Львівської області. Свої вимоги мотивує тим, що 23.12.1986 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування житлового будинку, що знаходиться у с. Климець, Сколівського району Львівської області. Даний житловий будинок належав дарувальнику ОСОБА_4 на підставі запису №139 погосподарської книги, яка знаходиться у виконкомі ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області, про що зазначено в п. 2 договору дарування. Даний договір зареєстрований у виконавчому комітеті ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області відповідно до вимог ст. 227 ЦК України ( в редакції 1963 року). Маючи намір впорядкувати правовстановлюючі документи, ОСОБА_1 у 2014 році звернувся до Держаної реєстраційної служби, де у реєстрації речових прав йому було відмовлено через невідповідність договору вимогам діючого законодавства, зокрема в договорі не вказана вулиця, на якій розташований житловий будинок, номер будинку та є розбіжності щодо площі будинку, а саме в договорі дарування зазначена площа 36,0 м2, в технічному паспорті, виготовленому 25.07.2014 року, 46.7 м2, що відповідає дійсності. Відомості щодо подарованого будинку при укладенні договору дарування були записані зі слів дарувальника, оскільки його право власності на житловий будинок підтверджувалось лише записом №139 погосподарської книги, яка знаходиться у виконкомі ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області, про що було зазначено і в самому договорі. І тільки під час проведення технічної інвентаризації будинку, в результаті фактичних обмірів даного нерухомого майна, визначена загальна площа будинку, що становить 46,7 м2, та житлова 23,0 м2, що відповідає дійсності. Просить відповідно до ч. 2 ст. 220, ст. 328, ч. 3 ст. 334, ст. 392 ЦК України позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримала. Просить позовну заяву задоволити з підстав, викладених в ній.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району ОСОБА_6 позов визнав, не заперечив щодо його задоволення. Зазначив, що після укладення договору ОСОБА_4 вибув і до своєї смерті не повертався в с. Климець, а постійно проживав в Стрийському районі. Позивач вчасно і в повному обсязі сплачував податок за землю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, 23 грудня 1986 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у простій писемній формі було укладено договір дарування цілого деревяного жилого будинку, що складається з однієї кухні і двох кімнат, розміром жилої площі 36 м2, що знаходиться в с. Климець Сколівського району Львівської області і належав ОСОБА_4 на підставі запису №139 погосподарської книги ОСОБА_2 сільської ради на станом на 1986 рік. Цього ж числа, договір дарування зареєстрований виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району. Тобто факт укладення угоди підтверджується письмовими доказами.

Згідно акту про смерть від 01.06.1992 року, складеного виконавчим комітетом Жупанівської сільської ради Сколівського району, ОСОБА_4 помер 29 травня 1992 року. З 1986 року постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області від 18.11.2015 року №2-28/308 житловий будинок в с. Климець, Сколівського району Львівської області, що є предметом договору дарування, складеного 23.12.1986 року в ОСОБА_2 сільській раді, розташований по вул. Л.Українки, 57 в с. Климець, Сколівського району Львівської області.

Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області від 18.11.2015 року №2-28/309 для обслуговування житлового будинку по вул. Л.Українки, 57 в с. Климець, Сколівського району Львівської області, належить земельна ділянка площею 0,15 га.

З наявних в матеріалах справи квитанцій (серія ВХ №331610 від 17.08.1998 року, серія ВК №497945 від 28.06.2001 року, серія ВС №713594 від 19.07.2004 року, серія ВС №713502 від 05.08.2003 року, серія АВ №425010 від 31.07.2000 року) вбачається, що позивачем щорічно сплачувався податок за землю.

Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області від 03.07.2016 року №2-18/47 ОСОБА_2 сільська рада Сколівського району Львівської області здала на упорядкування до архіву Сколівської районної ради Львівської області журнал реєстрації нотаріальних дій за 1986-1990 роки, перші примірники нотаріальних дій за 1986-1990 роки та погосподарські книги за 1986-1990 роки, проте після впорядкування дані документи до сільської ради не повернуті.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 надала покази, згідно з якими вона працює секретарем Климецької сільської ради Сколівського району. Зазначила, що вона дійсно 23 грудня 1986 р. посвідчувала укладення договору дарування між ОСОБА_4 та ОСОБА_1. В її присутності договір підписувався. Реєстрація нею здійснена відразу після підписання договору сторонами. Після того, як ОСОБА_4 подарував будинок, вибув на постійне проживання в Стрийський район. Також зазначила, що журнал реєстрації нотаріальних дій за 1986-1990 роки та погосподарські книги за 1986-1990 роки передано сільською радою до районного архіву Сколівської районної ради Львівської області на впорядкування, проте після впорядкування вони не повернуті і є втраченими.

Згідно даних погосподарських книг с. Климець за 1980 1982 р.р., житловий будинок в с. Климець Сколівського району Львівської області, 1930 року побудови, загальною площею 56 м2, належав до господарства ОСОБА_4, а з 1996 року належав позивачу (погосподарська книга №3 ОСОБА_2 сілької ради на 1996 2000 р.р.).

Згідно розпорядження ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської від 24.07.2014 року житловому будинку ОСОБА_1 присвоєно адресу: село Климець, вул. Л.Українки, 57, Сколівського району Львівської області.

Суд приходить до переконання, що відбулась фактична передача спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному, дарувальник вибув з подарованого будинку та до дня смерті проживав за іншою адресою, а саме в с. Гайдучина по вул. Стрийській, буд. 30, Стрийського району Львівської області, позивач постійно доглядав будинок, вчасно і в повному обсязі сплачував земельний податок, що свідчить про прийняття ним дарунку.

Відповідно до ч.3 ст. 244 ЦК України 1963 року (чинного на момент виникнення спірних відносин) до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу, тобто договір жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений та підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Згідно ст. 204 ЦК України вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору у справі, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного суду України від 30.03.2016р. № 6-232цс16 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для застосування судом, адже згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що доведено те, що ОСОБА_4 належав житловий будинок, розташований в с. Климець Сколівського району Львівської області, який він подарував позивачу, а позивач прийняв у дарунок вище вказаний житловий будинок, що договір дарування будинку відбувся, є дійсним, так як не суперечить вимогам закону, інтересам сторін, і вимоги про визнання його недійсним суду не заявлено, а правомірність презюмується законом, що договір дарування укладений до внесення змін в законодавство України, зокрема у договорі не вказано вулицю, на якій розташований житловий будинок, номер будинку, що позивач має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися вище вказаним нерухомим майном, а відтак позов підлягає задоволенню частково за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб.

Керуючись ст. ст. 10-12, 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок позначеного в технічному паспорті під літ. «А-1» загальною площею 46,7 м.кв., житловою площею 23,0 м.кв. з господарськими будівлями і спорудами, що в с. Климець, вул. Л. України, 57, Сколівського району Львівської області.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя Сколівського районного

суду Львівської області ОСОБА_8

Повний текст рішення виготовлено 13.02.2017 року