Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 34 Доповідач Трояновська Г. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, Житомирська міська рада, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом, в кінцевій редакції якого просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 257367 грн. 15 коп., витрати на евакуатор для транспортування автомобіля в розмірі 600 грн., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 750 грн., витрати на отримання довідки про погодні умови в сумі 118 грн. 94 коп., витрати на відправлення листа в розмірі 40,20 грн. та моральну шкоду у сумі 10 000 грн. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 5 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 13.03.2015 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Форд В-Мах», д.н. НОМЕР_1, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 672329 від 23.12.2014р. є ОСОБА_1, рухалася по майдану Згоди, 4 у м. Житомирі і внаслідок відсутності відповідних знаків про проведення ремонтних робіт, здійснила наїзд на бетонні блоки, що знаходились на проїзній частині. Оскільки автомобіль отримав механічні пошкодження, позивачі змушені були звернутися з позовом до суду до КП «Житомирводоканал», внаслідок порушення представниками вказаного підприємства правил дорожнього руху при проведенні ремонтних робіт. В обґрунтування заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди зазначали, що внаслідок ДТП їм були спричинені моральні переживання, оскільки доводиться прикладати чимало зусиль для ремонту автомобіля, сім»я позбавлена можливості щоденно ним користуватись для задоволення особистих потреб. ОСОБА_2 зазначала, що на даний час боїться сідати за кермо, в неї зявився страх перед дорогою.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23 лютого 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 257367 грн. 15 коп. матеріального збитку, витрати на евакуатор для транспортування автомобіля в розмірі 600 грн., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 750 грн., витрати на отримання довідки про погодні умови в сумі 118 грн. 94 коп., витрати на відправлення листа в розмірі 40,20 грн., а всього 258 876 грн. 29 коп.

Стягнуто з КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради на користь ОСОБА_2 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 2588 грн. 76 коп. сплаченого судового збору.

Стягнуто з КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради на користь ОСОБА_2 552 грн. 22 коп. сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять рішення суду в частині стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині повністю. В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що частково задовольняючи вимогу про стягнення моральної шкоди судом не було враховано ступінь порушення звичайного для них способу життя у звязку із відсутністю автомобіля, а також проблеми, які виникли у звязку із ДТП.

В апеляційній скарзі КП «Житомирводоканал» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки КП «Житомирводоканал» не може бути належним відповідачем у даній справі з огляду на те, що саме ОСОБА_2 винна в дорожньо-транспортній пригоді, оскільки невірно оцінила дорожню ситуацію, невірно вибрала безпечну швидкість руху, не врахувала складні погодні умови, а також має незначний водійський стаж. Крім того зазначає, що вказані бетонні блоки є дорожніми огородженнями першої групи, тобто призначені для запобігання вимушеним зїздам транспортних засобів із земляного полотна дороги, а встановлення даних огороджень було здійснено відповідно до вимог ДСТУ.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до такого.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що існує факт нанесення шкоди, доведеності вини працівника КП «Житомирводоканал», який не огородив належним чином місце проведення ремонтних робіт по майдану Згоди, 4 в м. Житомирі, та причинно-наслідкового зв'язку між бездіяльністю та наслідками такої бездіяльності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 22, 23 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право було порушене (упущена вигода). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з положеннями ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вирішуючи позов про стягнення завданої майнової шкоди суд повинен з'ясувати наявність протиправної поведінки, розмір майнової шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і завданою шкодою та вину заподіювача шкоди.

Зі змісту ст. 1166 ЦК України випливає, що за зобов'язанням, яке виникає внаслідок заподіяння шкоди, передбачається презумпція вини порушника. Отже, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди, оскільки на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Судом встановлено, що у м. Житомирі по майдану Згоди, 4, КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради проводилися роботи по аварійному ремонту (часткова заміна каналізаційного колектору), в період з 04 лютого по 20 березня 2015 року. (а.с. 30).

З матеріалів справи вбачається, що КП «Житомирводоканал» отримало дозвіл та погодження міської ради на проведення землерийних робіт.

13.03.2015 року за цією адресою сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд В-Мах» д.н.з. АМ 6441ВО, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 672329 від 23.12.2014 року є ОСОБА_1 та яким керувала ОСОБА_2. В місці проведення вищевказаних ремонтних робіт автомобіль здійснив наїзд на бетонний блок.

У відповідності до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 4235 вартість матеріального збитку становить 257367 грн. 15 коп. (а.с. 142-154).

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 06.04.2015 року закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_3, працюючого на посаді начальника цеху КП «Житомирводоканал», до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП , у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.31).

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 15.06.2015 справу щодо ОСОБА_3, який відповідно до протоколу, будучи відповідальною особою, не огородив належним чином місце проведення робіт по майдану Згоди, 4 в м. Житомирі, внаслідок чого трапилось ДТП за участю автомобіля «Форд В-Мах» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 140 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП (а.с. 32-33).

Відповідно до ч.4 ст.140 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою Закону настає за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За змістом загальних положень ПДР України дорожні роботи це роботи, повязані з будівництвом, реконструкцією, ремонтом чи утриманням автомобільної дороги (вулиці), штучних споруд, споруд дорожнього водовідводу, інженерного облаштування, встановленням (ремонтом, заміною) технічних засобів організації дорожнього руху.

Про проведення дорожніх робіт попереджає дорожній знак 1.37 ПДР України «Дорожні роботи», який встановлюється перед місцями проведення будь-яких робіт на дорозі на відстані 10-15 м. від місця проведення робіт.

Також з цим знаком, відповідно до вимог ПДР України встановлюються знаки 4.7 «Обїзд перешкоди з правого боку» або 4.8 «Обїзд перешкоди з лівого боку».

Відповідно до положень ПДР України тимчасові дорожні знаки розміщуються на переносних пристроях, дорожньому обладнанні або закріплюються на щиті з фоном жовтого кольору і мають перевагу перед постійними дорожніми знаками. Знак 1.37 тимчасовий встановлюється на період, необхідний для виконання відповідних робіт на дорозі.

Апеляційний суд у постанові від 15.06.2015 вказав, що зі схеми місця ДТП, рапорту інспектора ВДАІ ОСОБА_4 вбачається, що перед місцем проведення дорожніх робіт по вул. Майдан Згоди,4 в м. Житомирі 13 березня 2015 року були відсутні дорожні знаки, передбачені п.1.37, 4.7, 4.8 ПДР України чи будь-які інші попереджувальні чи наказові знаки.

У звязку з наведеним апеляційний суд дійшов висновку про те, що постанова судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.04.2015 про закриття провадження по справі щодо ОСОБА_3 за ч.4 ст. 140 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення не може вважатись законною та підлягає скасуванню (а.с.33).

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року, провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с.63).

У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до положень п.п. 2, 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994 року, відповідно до яких ремонт і утримання дорожніх об'єктів, що перебувають у комунальній власності, здійснюється відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями, які зобов'язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди у дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями або припинити (обмежити) рух; відшкодувати у встановленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Вищевказані Єдині правила поширюються як на власника автомобільних доріг так і на користувачів цих доріг (п. 1), якими, зокрема є власники (користувачі) інженерних комунікацій і споруд, що розташовані у межах автомобільних доріг.

Відповідно до п. 5 цих Єдиних правил встановлено, що користувачі дорожніх об'єктів поряд з власниками дорожніх об'єктів зобов'язані забезпечувати зручні та безпечні умови руху, запобігати пошкодженню транспортних засобів.

Предметом діяльності КП «Житомирводоканал» є надання послуг з водовідведення, будівництво та реконструкція споруд каналізації.

В своїй діяльності КП « Водоканал» керується Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затвердженими Наказом Державного комітету України по житлово - комунальному господарству № 30 від 05.07.1995 року і зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 21.07.1995 року за № 231/767, оскільки цими Правилами встановлений порядок технічної експлуатації систем і споруд водопостачання й каналізації, які є обов'язковими для всіх підприємств незалежно від їх відомчої належності та форми власності.

Встановивши наявність вини КП «Житомирводоканал» в порушенні положень ПДР України, повязаних з ремонтними роботами споруд дорожнього водовідводу, яке не виконало обов'язки щодо забезпечення зручних та безпечних умов дорожнього руху й запобігання пошкодженню транспортних засобів, наявність матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Форд В-Мах» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 та причинно-наслідкового звязку між діями відповідача та заподіяною шкодою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь власника автомобіля заподіяного збитку.

Рішення суду першої інстанції в цій частині є законним і обґрунтованим, підстав для зміни чи скасування його в цій частині не вбачається.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст. 1167 ЦК України).

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що він користувався автомобілем «Форд В-Мах» д.н.з. НОМЕР_1 не постійно, а лише при здійсненні підприємницької діяльності.

Колегія суддів вважає такі висновки помилковими, оскільки саме ОСОБА_1 є власником зазначеного автомобіля, а тому саме йому заподіяно моральну шкоду внаслідок пошкодження належного йому на праві власності майна. Виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості (п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України 34 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» колегія суддів вважає, що на користь ОСОБА_1 з відповідача підлягає стягненню 1000грн. на відшкодування моральної шкоди.

Натомість ОСОБА_2 не довела, що внаслідок ДТП їй було заподіяно морально шкоду, а тому підстав для відшкодування моральної шкоди на її користь не вбачається, а отже рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з наведеного, з КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3159,16 грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги (2891,20 грн. + 267,96 грн.).

Натомість, у звязку із відмовою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, суд відмовляє у стягненні судових витрат на її користь.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради задовольнити частково.

Скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 лютого 2017 року в частині вимог про відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Змінити рішення суду в частині вирішення судового збору.

Збільшити розмір стягнутого з КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 судового збору з 2588,76грн. до 3159,16грн.

Виключити з резолютивної частини рішення стягнення судового збору на користь ОСОБА_2.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді