Справа № 192/3265/16-ц
Провадження № 2/192/102/17
У Х В А Л А

"27" лютого 2017 р. Солонянскьий районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Савчукової В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернули ся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за договором позики. Одночасно з позовом позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 просить накласти арешт:

- на земельну ділянку площею 0,294 га, кадастровий номер :03:002:0379 за адресою: Дніпропетровська область Солонянський район, смт Солоне, вул.Польова, земельна ділянка 112, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 50, що належить на праві власності ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер/реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1);

- на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :03:002:0161 за адресою: Дніпропетровська область Солонянський район смт Солоне вул.Польова, земельна ділянка 112, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 50, що належить на праві власності ОСОБА_4;

- на 1/4 частки будинку №18 по вул.Вишнева в с.Шестипілля Солонянського району Дніпропетровської області, реєстраційний номер майна 25827938, що належить на праві власності ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що майно, яке є у відповідача на момент предявлення позову до суду, може зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення суду, у звязку з тим, що відповідач може продати належне їй на праві власності майно, а тому невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися.

Представник позивачів ОСОБА_5, який діє на підставі довіреностей від 28 січня 2016 року та 26 січня 2017 року, у судовому засіданні вважав, що є достатні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки оголошення з мережі Інтернет свідчать про те, що відповідачка намагається продати належне їй майно.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, до суду повернувся конверт з повісткою про виклик до суду з відміткою «вибула».

Суд, вислухавши доводи представника позивачів, ознайомившисьз поданою заявою про забезпечення позову та доданими матеріалами приходить до наступного висновку.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обовязковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.4 постанови пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачки про стягнення грошових коштів за договором позики, який було укладено між відповідачкою та спадкодавцем позивачів в загальному розмірі 365 576 гривень 18 копійок.

Відповідно до положень ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ухвалою суду від 29 грудня 2016 року було відкрито провадження у справі, а судом встановлено, що між сторонами дійсно існує спір щодо стягнення заборгованості, а сума заборгованості згідно розрахунку позивача становить 365 576 гривень 18 копійок, а вартість частини майна, що належить на праві власності ОСОБА_4 навіть нижча від ціни позовута згідно звітів про експертну оцінку майна складає 66 398 гривень 00 копійок.

До заяви про забезпечення позову позивачем були надані докази належності обєктів нерухомого майна, на які вона просить накласти арешт ОСОБА_4, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєктів від 21 лютого 2017 року.

Зважаючи на те, що майно яке є у відповідачки, на момент предявлення позову до суду, може зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення суду та у звязку з тим, що відповідачка може продати належне їй на праві власності майно, суд вважає, що виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог, може бути істотно утруднене або унеможливлене.

Вказане свідчить про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, які співвідносяться з предметом позову, враховуючи вимоги чинного законодавства стосовно розумності та адекватності заходів забезпечення позову конкретним обставинам.

Підставами для вжиття заходів забезпечення позову, як вбачається зі змісту ч.3 ст. 151 ЦПК України, є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосовування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При цьому судом враховується те, що статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Підсумовуючи вищевикладене та враховуючи, що зі змісту обставин, викладених у позовній заяві, вбачається виникнення між сторонами спору, зясувавши обсяг позовних вимог і відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, заявленим позовним вимогам, беручи до уваги, що вжиття запропонованого заходу забезпечення позову не повинно перешкоджати господарській діяльності юридичних чи фізичних осіб, суд приходить до висновку, що за таких обставин невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання можливого рішення суду, ухваленого на користь позивача, в звязку із чим заява позивача підлягає задоволенню в повному обсязі, а позов забезпеченню.

В той же час суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню у звязку з тим, що позивачкою та її представником не надано суду доказів вчинення відповідачкою дій щодо продажу належної їй ? частини житлового будинку.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що існують правові підстави для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153, 197, 208-210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором позики - задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,294 га, кадастровий номер :03:002:0379 за адресою: Дніпропетровська область Солонянський район, смт Солоне, вул.Польова, земельна ділянка 112, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 50, що належить на праві власності ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер/реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1) та на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :03:002:0161 за адресою: Дніпропетровська область Солонянський район смт Солоне вул.Польова, земельна ділянка 112, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 50, що належить на праві власності ОСОБА_4.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк предявлення до виконання ухвали про забезпечення позову - протягом 3 (трьох) років з дня винесення ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: Н. О. Щербина