Справа № 462/1693/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2017 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Постигач О.Б.,

при секретарі Ящук К.В.,

за участю відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

встановив:

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду із позовом про стягнення з відповідача 22018, 58 гривень заборгованості за договором про надання банківського кредиту. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 05.02.2016 року відповідно до укладеної з ПАТ «Альфа-Банк» угоди про надання особистого кредиту №500989369 відповідач отримала в банку кредит у розмірі 19 837,93 грн. та зобовязалася в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши кредит, що підтверджується випискою з особового рахунку, однак, відповідач належним чином умов вказаного договору не виконала і станом на 20.03.2017 року в неї утворилась заборгованість за кредитом перед ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі 19837,93 гривень, з яких 16 682,97 гривень заборгованість за кредитом, 1198,49 гривень заборгованість по відсотках, 2937,12 грн., заборгованість по комісії, 1200,00 грн. штраф.

Суд, ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, яка представила заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує /а.с.31/, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала, вказала, що у звязку із скрутним матеріальним становищем немає змоги сплачувати кредит. Просила суд при винесенні рішення врахувати цю обставину.

Вивчивши матеріаи справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом, що 05.02.2016 року відповідно до укладеної з ПАТ «Альфа-Банк» угоди про надання особистого кредиту №500989369 відповідач отримала в банку кредит у розмірі 19 837,93 грн., та зобовязалася в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. /а.с. 4 -7/.

Згідно Заяви від 05.02.2016 року відповідач підтвердила та підписом засвідчила, що ознайомлена з умовами кредитного договору, погодився, що у разі неналежного виконання умов договору банк має право достроково стягнути заборгованість за договором /а.с.19/.

Згідно п.2 договору процентна ставка за користування коштами складає 15,99% річних.

Відповідно до умов договору сторони несуть відповідальність за неналежне виконання обовязків, передбачених цим договором, відповідно до норм чинного законодавства України. клієнт бере на себе повну відповідальність за достовірність наданих банку інформації та документів для відкриття рахунків за цим договором та для проведення операцій за рахунками.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості, що ОСОБА_1 отримала кредит, однак, порушила взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема, станом на 20.03.2017 року в неї утворилась заборгованість у розмірі 19837,93 гривень, з яких 16 682,97 гривень заборгованість за кредитом, 1198,49 гривень заборгованість по відсотках, 2937,12 грн., заборгованість по комісії, 1200,00 грн. штраф.

Згідно розяснень, даних в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що позичальнику ОСОБА_1 було направлено вимогу відповідно за вих.№24217-102 б/б від 29.03.2017 року повернути суму заборгованості, в яких розяснено наслідки неповернення боргу, проте така залишено без реагування /а.с.26/.

Враховуючи викладене і беручи до уваги, що ОСОБА_1 односторонньо порушила взяті на себе зобовязання за кредитним договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати дострокового повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що ОСОБА_1 в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 1600,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем /а.с.3/.

Керуючись ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 526, 527, 530, 610-611, 627, 1050, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість у розмірі 22 018 (двадцять дві тисячі вісімнадцять) грн. 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" 1600 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя /підпис/ Постигач О.Б.

З оригіналом згідно

Суддя Постигач О.Б.