Справа №295/1308/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 міської ради, третя особа Орган опіки та піклування ОСОБА_7 міської ради про визнання права на приватизацію, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з указаним позовом до відповідача ОСОБА_7 міської ради, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просили визнати за ними право на приватизацію житлового приміщення № 121 у будинку № 35 по вул. Грушевського у м. Житомирі.

В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що вони проживають та зареєстровані у кімнаті 121 будинку № 35 по вул. Грушевського в м. Житомирі. Кімната, де проживає ОСОБА_8 з своїми дітьми та внуками була отримана її покійним чоловіком ОСОБА_9, який працював у ЖРБО «Житомиррембуд», куди вони вселилися 12.01.1990 року.

Кімната розташована у гуртожитку, що належав ЖРБО «Житомиррембуд», яке ліквідовано, а гуртожиток переданий у комунальну власність ОСОБА_7 міській раді, про що свідчить довідка ПП «КВЖРЕП № 8» № 2620 від 09.12.2016 року.

Вселення відбулося на підставі дозволу на заселення, оскільки ордери почали видавати лише в травні 1990 року.

Комунальні платежі позивачі оплачують з часу заселення по теперішній час, правомірність заселення та проживання позивачів у житловому приміщенні не оспорюється, тому просять визнати їх права на приватизацію.

Позивачі у судове засідання не зявилися, від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач - представник ОСОБА_7 міської ради в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслали заяву про перенесення розгляду справи.

Представник 3-ої особи - Орган опіки та піклування ОСОБА_7 міської ради надіслав заяву, в якій просить розглянути справу у їх відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України).

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, відповідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, 17.10.1987 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зареєстровано шлюб, прізвище після укладення шлюбу чоловіка ОСОБА_9, дружини ОСОБА_9 (а.с 39). Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_9 помер 31.03.2015 року (а.с. 40).

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_9, останній працював у ОСОБА_7 ОПСРБО «Житомиррембуд» (а.с. 41-46).

Згідно довідки КВЖРЕП № 8 № 2269 від 19.10.2016 року, у квартирі АДРЕСА_1 і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 (а.с. 9).

Згідно довідки ОСОБА_7 ОПСРБО «Житомиррембуд» № 230 від 30.11.2016 року, ОСОБА_8 не отримувала ордер на кімнату № 121 в гуртожитку обєднання по вул. Грушевського, 35, в звязку з тим, що поселилась в будинок з 12.01.1990 року, а ордера обєднання почало видавати з травня 1990 року. Поселення в гуртожиток в той час відбувалося на підставі заяв, які зберігалися протягом 3-х років (а.с. 8).

В даний час у позивачів виникла необхідність в приватизації зазначеного житлового приміщення. Однак, Управлінням житлового господарства ОСОБА_7 міської ради ОСОБА_8 повідомлено про те, що заява з приватизації займаного житла не може бути прийнята до розгляду, оскільки громадянин який виявив бажання приватизувати займане житло повинен надати до органу приватизації копію ордеру про надання жилої площі (лист № 1-154 від 25.01.2017 року, а.с. 18).

Статтею 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини й громадянина проголошено право на житло.

У статті 47 Конституції передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 345 Цивільного Кодексу України, закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного або комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року.

Законом України від 04 вересня 2008 року № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» внесено зміни до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та дозволено приватизувати житло в гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад.

Законом України від 08 вересня 2011 року № 3716-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» уточнено порядок передання гуртожитків у комунальну власність з метою наступної приватизації житлових приміщень законними мешканцями гуртожитків.

Із системного аналізу згаданих нормативно-правових актів вбачається, що вони спрямовані, зокрема, на регламентацію правовідносин з приводу реалізації права громадян на житло шляхом передання їм у приватну власність житлових приміщень державного житлового фонду та гуртожитків.

Зазначений процес приватизації став необхідним у звязку зі зміною суспільних правовідносин у житловій сфері та переходом житла із державної власності у приватну власність громадян.

При цьому як Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» так і Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що спори, які виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду та щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків, вирішуються судом. Крім того, Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що рішення суду є однією з підстав для передання гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, у власність територіальних громад.

Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається письмово.

Отже, позивачі вселилися, зареєстровані та постійно проживають у кімнаті гуртожитку № 121 у будинку № 35 по вул. Грушевського у м. Житомирі з 12.01.1990 року на законних підставах, сплачують комунальні послуги та виконують всі зобов'язання, що випливають з договору найму жилого приміщення, тому з позивачами фактично укладений договір найму жилого приміщення.

Враховуючи, що позивачі проживають у квартирі на умовах фактичного договору житлового найму, суд приходить до висновку, що позивачі, згідно ст. 9 Житлового кодексу Української РСР не можуть бути обмежені у праві користування жилим приміщенням і набули права постійного користування квартирою № 59 по вул. Хлібній, 16 у м. Житомирі на умовах житлового найму.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що оскільки згідно із договором найму позивачі мають право користуватися квартирою, зареєстровані та проживають у ній постійно, згадане приміщення є жилим воно підлягає приватизації. Позивачі відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР, ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» мають право на приватизацію спірного житла, а відтак суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215 ЦПК України , ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 право на приватизацію житлого приміщення

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк після його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Ф.Слюсарчук