Номер провадження: 22-ц/785/659/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 01 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Моноліт до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Державний реєстратор центру надання адміністративних послуг при Великомихайлівській районній державній адміністратиції Одеської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки і скасування запису про право оренди,

ВСТАНОВИЛА:

30.09.2016 року, товариство з обмеженою відповідальністю Моноліт (далі-Товариство) звернулось із позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 05.05.2016 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, скасування реєстрації речового права оренди земельної ділянки.

Позов обгрунтовано тим, що за договором оренди земельної ділянки від 01.02.2009 року, відповідач ОСОБА_2 передав Товариству в оренду строком на 20 років земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0015 площею 4,75 га (далі-земельна ділянка), який, у встановленому законом порядку, зареєстровано 15.07.2009 року у Великомихайлівському районному відділі Одеської регіональної філії ДП ЦДЗК при Держкомземі України (далі-відділ філії ДП ЦДЗК).

Спірна земельна ділянка з 2009 року по 2016 року перебувала у володінні та користуванні Товариства.

Позивачу стало відомо, що 05.05.2016 року, відповідачі уклали між собою договір оренди спірної земельної ділянки, речове право оренди ОСОБА_3 14.07.2016 року зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Посилаючись на те, що договір оренди земельної ділянки від 05.05.2016 року порушує право позивача на оренду спірної земельної ділянки за договором від 01.02.2009 року зі строком дії на 20 років, позивач просив позов задовольнити.

Представник позивача підтримав позов у суді першої інстанці.

Відповідачі позов не визнали, зазначаючи, що у 2009 році договір оренди не укладався, оскільки у Книзі записів про державну реєстрацію відсутні відомості про реєстрацію договору оренди спірної земельної ділянки, крім того, відповідач ОСОБА_2 стверджував, що не підписував особисто договір оренди в 2009 році.

Представник третьої особи у суді першої інстанції пояснила обставини реєстрації договору оренди землі 14.07.2016 року і заперечувала проти позову.

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 01.12.2016 року позов задоволено частково: суд визнав недійсним договіор оренди земельної ділянки від 05.05.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і відмовив у позові про скасування державної реєстрації договору оренди землі від 14.07.2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду у частині визнання недійсним договору оренди землі від 05.05.2016 року скасувати і постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду у цій частині, невідповідність висновків суду обставинам справи і вимогам ст. 182 ЦК України, ст. 18 Закону України Про оренду землі.

Рішення суду у частині відмови у позові про скасування державної реєстрації договору оренди землі від 14.07.2016 року позивач, у встановленому законом порядку, не оскаржив.

У засіданні колегії суддів: представник відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 скаргу підтримала; представник позивача саргу не визнав.

Представник третьої особи у засіданні колегії суддів не з'явився.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Позивач просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 05.05.2016 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, скасувати реєстрацію речового права оренди земельної ділянки з тих підстав, що між Товариством і ОСОБА_2 01.02.2009 року укладено договір оренди спірної землеьної ділянки строком на 20 років і з 2009 року земельна ділянка перебуває у володінні та користуванні Товариства, а відповідач ОСОБА_2 отримує оренду плату (а.с.2,3).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов у частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 05.05.2016 року виходив з того, що зазначений договір укладено під час дії договору оренди земельної ділянки між Товариством і ОСОБА_2 від 01.02.2009 року зі строком дії 20 років, який, у встановленому законом порядку, пройшов державну реєстрацію (а.с.57-61).

Колегія суддів погоджується з таким висновкому суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору оренди від 01.02.2009 року між ОСОБА_2 і Товариством, спірна земельна ділянка, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2, передана в оренду Товариству строком на 20 років. Договір оренди земельної ділянки 15.07.2009 року, у встановленому законом порядку, пройшов державну реєстрацію, оскільки зареєстрований відділом філії ДП ЦДЗК, що підтверджується записом про це на самому договорі оренди, підписом уповановаженої особи і печаткою установи. Спірна земельна діляна, за актом прийому-передачі від 01.02.2009 року, передана відповідачем у користування Товариства (а.с.5,6, 6 зворот,7,8).

Також встановлено, що впродовж до 2015 року відповідач, на підставі договору оренди від 01.02.2009 року, отримував в Товаристві оренду плату (а.с.29-41).

Відповідач, незважаючи на наявність договору оренди від 01.02.2009 року, 05.05.2016 року уклав зі своїим батьком ОСОБА_3 договір оренди спірної земельної ділянки, який зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.9,48-51).

Зважаючи на те, що договір оренди земельної ділянки від 01.02.2009 року станом на травень 2016 року, у встановленому законом порядку, не розірвано, не визнано недійсним, строк дії договору не припинився /договір укладено на 20 років і строк дії договору спливає 01.02.2029 року/, суд першої інстанції, виходячи з вимог ст. ст. 203, 215, 626, 638 ЦК України, ст. ст. 18,24,27 Закону України Про оренду землі дійшов обгрунтовано висновку про задоволення позову у частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 05.05.2016 року.

Доводи відповідача у скарзі про те, що: він не укладав із позивачем договір оренди

земельної ділянки і не підписував його; договір оренди землі від 01.02.2009 року не

пройшов державну реєстрацію не заслуговують на увагу з таких підстав.

Договір оренди від 01.02.2009 року не оспорено і не визнано недійсним.

Відповідач ОСОБА_4, всупереч ст. ст. 57-60 ЦПК України, належними і допустимими доказами не довів того, що він не підписував договір оренди від 01.02.2009 року.

Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Великомихайлівському районі Одеської області від 02.11.206 року, в наявній у відділі Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, оренди землі (далі-Книга) відсутній запис про реєстрацію договору оренди землі між Товариством і ОСОБА_2 від 01.02.2009 року (а.с.52).

Між тим, з приєднаноної до матеріалів справи копії договору оренди землі від 01.02.2009 року вбачається, що договір зареєстровано у відділі філії ДП ЦДЗК за № 25 від 15.07.20090 року. Запис підтверджено підписом посадової особи відділу філії ДП ЦДЗК - ОСОБА_5 і печаткою установи (а.с.5,6,6 зворот).

Сам по собі факт невнесення посадовою особою державного органу запису про реєстрацію до відповідної Книги, зважаючи на те, що договір містить інформацію про реєстрацію, підпис посадової особи і печатку установи, не є підставою для ствердження того, що договір оренди землі від 01.02.2009 року, у встановленому законом порядку, не проходив державну реєстрацію.

Негативні для Товариства обставини відсутності відомостей у відповідній Книзі запису про реєстрацію договору оренди, зважаючи на обставини справи, зокрема на наявність запису на договорі про його державну реєстрацію, у даному випадку, не можуть бути покладені на Товариство.

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку у частині задоволення позову про визнання недійсним договору оренди землі від 05.05.2016 року, рішення суду відповідає вимогам закону, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду у частині залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 01 грудня 2016 року у частині визнання недійсним договору оренди землі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_6

ОСОБА_7