Справа №522/7554/17
Провадження №2/522/7121/17
УХВАЛА

18 травня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі: головуючого судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання договору купівлі - продажу недійсним, суд

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ПНОМНО ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання договору купівлі - продажу квартири №8 у житловому будинку №5 по пров. Лермонтовський в м.Одесі, посвідчений 19 жовтня 2012 року ПНОМНО ОСОБА_3 за р.№910 недійсним з моменту його укладання.

Одночасно представник позивача ОСОБА_5. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру №8 у житловому будинку №5 у провулку Лермонтовському в м.Одесі, та шляхом зобовязання ОСОБА_6, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, не вчиняти будь-яких дій з відчуження квартири №8 у житловому будинку №5 у Лермонтовському провулку в м.Одесі.

В обґрунтування вимог заяви представник позивача вказує, що у сторони позивача є обґрунтоване припущення, що спірна квартира може бути в черговий раз відчужена, що унеможливить у майбутньому виконання судового рішення у разі його ухвалення на користь позивача.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи заяву представника позивача про забезпечення позову, суд виходить з того, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду справи, суд може забезпечити позов наприклад, накласти арешт на майно, заборонити вчиняти певні дії, заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ОСОБА_1, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, а саме в частині накладення арешту на квартиру №8 у житловому будинку №5 у провулку Лермонтовському в м.Одесі. В іншій частині задоволення заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки забезпечення позову шляхом накладення арешту охоплює заборону відчуження майна на яке накладено арешт.

Керуючись ст..ст.151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру №8 у житловому будинку №5 по провулку Лермонтовському в м.Одесі.

Копію ухвали направити до управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м.Одеса, вул. Черняховського, 6) та сторонам по справі, для відома та виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя Н.А. Ільченко

18.05.2017