АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/3859/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів: Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Гоін В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня2016 року позовні вимогиОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 36 841,10 грн., а також судовий збір у розмірі 1 378 грн., а всього стягнуто 38 219,10 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 рокув частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заподіяної моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у якості компенсації заподіяної моральної шкоди суму у розмірі 35 000,00 грн.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача матеріальної шкоди, внаслідок неправомірних дій відповідача щодо зміни місця проживання спільної дитини, але безпідставно не взяв до уваги факт завдання йому моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній доводів.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про місце і час судового засідання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було прийнято одноосібне рішення про зміну місця проживання спільної дитини, у зв'язку з чим позивачу було завдано матеріальну шкоду.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до листа № 254/К-5474 від 10 жовтня 2014 року ОСОБА_4 перетнув державний кордон 22 липня 2014 року. ОСОБА_4 навчається в 2 класі школи «SEHRIYO» в Узбекистані, що підтверджується довідкою № 9 від 29 січня 2015 року за підписом директора школи ОСОБА_5

У відповідності до вимог п.9 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини

регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до

моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти

років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів),

піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Водночас, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний

виїзд за межі України.

Відповідачем було прийнято одноосібне рішення про зміну місця проживання спільної дитини, у зв'язку з чим позивач вважав, що йому було завдано матеріальну шкоду. Рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди не оскаржується.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд неправомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, яка завдана діями відповідача, колегія суддів вважає безпідставними.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Обов'язок доведення наявності матеріальної та моральної шкоди покладається на особу, яка вимагає її відшкодування, що випливає із ч.1 ст.60 ЦПК України.

Отже, моральна шкода відшкодовується тільки у разі встановлення вини особи, яка її завдала.

З матеріалів позову слідує, що спір між сторонами випливає з сімейних правовідносин, які врегульовані Сімейним Кодексом України, де відшкодування моральної шкоди не передбачено.

При зверненні до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, позивач посилався на ст.22 ЦК України.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, відтак колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді