МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
пр. №2/521/4868/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М., розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

встановила:

У серпні 2017р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою суду від 15 вересня 2017року відкрито провадження у справі та призначений судовий розгляд справи.

Позивач, разом із позовною заявою надав через канцелярію суду заяву про забезпечення позову, якою останній просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності зареєстровано 25 лютого 2003року в книзі №16 додаток до сторінки №135, реєстраційний №305.

Позивач мотивував заяву тим, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що подана позивачем заява про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на нерухоме майно підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь- якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. З ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради №02-20/329 встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 17 грудня 2002 року, зареєстрованого 25 лютого 2003року в книзі №16 додаток до сторінки №135, реєстраційний №305, належить квартира АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що між сторонами по справі виник спір з приводу повернення грошових коштів у розмірі 720858,00грн.

Отже, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про стягнення грошових коштів, а відповідачці належить на праві власності зазначене майно, яке вона може відчужити, то існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Суд вважає, що відчуження зазначеного нерухомого майна відповідачкою на власний розсуд, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, у разі задоволення позовних вимог позивача, а заявлена позивачем заява про забезпечення позову в частині накладення арешту на зазначене нерухоме майно є співмірною заявленим позивачем вимогам.

Накладення арешту на майно й оголошення заборони на його відчуження є підставою для проведення державної реєстрації обмежень прав на спірне нерухоме майно шляхом внесення відомостей до Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна (ст.ст.4,5,19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

За таких обставин суд вважає, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

ухвалила:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві власності на підставі купівлі-продажу від 17 грудня 2002 року, зареєстрованого 25 лютого 2003року в книзі №16 додаток до сторінки №135, реєстраційний №305 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради для виконання, та сторонам у справі для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.М. Сегеда