_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/2568/17
УХВАЛА

про забезпечення позову

28 лютого 2015 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Цвігун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника позивача про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

В провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа про стягнення заборгованості за договором позики грошових коштів у сумі, еквівалентній до 1534400,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 лютого 2007 року, ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 договір позики, згідно з яким передав їй у позику грошові кошти у сумі 60000,00доларів США, з умовою повернення отриманої суми в повному обсязі до 02 лютого 2016 року. Договір укладено шляхом складання розписки. По закінченню зазначеного строку відповідач борг не повернула, а на прохання позивача повернути отримані кошти, відповідач грошові кошти не віддає, на телефонні дзвінки не відповідає та ухиляється як від будь-якого контакту, так і від виконання своїх грошових зобовязань.

27 лютого 2017 року представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, та у звязку з тим, що відповідач ніде офіційно не працює, та ухиляється від виконання її зобовязань, існує загроза умисного відчуження відповідачем усього приналежного їй майна з метою приховання свого дійсного майнового стану та унеможливлення виконання можливого рішення про задоволення вимог позову, просив суд накласти арешт на приналежне їй нерухоме майно, а саме - квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони в судове засідання не викликались.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до положень ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Так, з матеріалів цивільної справи №520/15246/16 вбачається, що на вирішенні суду перебуває спір про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 1534400,00 грн.

Відповідно до інформаційної довідки №81314460 від 27.02.2017 року, квартира, про обтяження якої просить позивач, належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, р.№ 1030 від 28.04.2005 року, реєстраційний №10348521.

Представник позивача вказує на те, що відповідач не працює, та недобросовісно ставиться до своїх обовязків, у звязку з чим на його думку, існує реальна загроза умисного відчуження нею вказаної квартири з метою унеможливлення задоволення за рахунок її примусового відчуження вимог позивача у випадку ухвалення судом рішення про задоволення позову та передачу його на примусове виконання.

З викладеного, зважаючи на обсяг позовних вимог та на відомості про приналежність такого нерухомого майна, суд, керуючись положеннями п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, доходить висновку про те, що обтяження належного відповідачу нерухомого майна з метою забезпечення виконання можливого рішення суду про задоволення позову є доцільним заходом забезпечення позову та у випадку добросовісності відповідача не зашкодить її правам як власника нерухомого майна, а у іншому випадку, обмеження її права на розпорядження майном відповідає передбаченій законом меті застосування заходів забезпечення позову, отже вимоги заяви представника позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 10, 11, 57-60, 151-153, 208-210 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Уповноважити на предявлення цієї ухвали до виконання ОСОБА_1 або його представника.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її отримання, однак оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Прохоров П. А.