Справа № 203/1614/17
У Х В А Л А

15 травня 2017 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про стягнення заборгованості спадкодавця.

Ухвалою суду від 12.05.2017 року було відкрито провадження по справі та останню призначеного до судового розгляду.

Одночасно з позовною заявою позивачем було подано клопотання про забезпечення позову, в якому останній просив в порядку забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

15.05.2017 року позивач подав уточнене клопотання, згідно якого в порядку забезпечення позову просив суд до вирішення справи по суті заборонити будь-яким особам, у тому числі субєктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які дії з відчуження та державної реєстрації речових прав на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені ч.1 ст.152 ЦПК України.

Зокрема п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, що узгоджується з заходами примусового виконання рішень, визначених в ст.10 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до розяснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З позовної заяви вбачається, що предметом заявлених позивачем вимог є стягнення боргу за відповідною борговою розпискою, копія якої залучена до позову, з відповідачів, як спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_4

З доданих до позовної заяви документів вбачається, що відповідачі в порядку спадкування після померлого ОСОБА_4 успадкували в рівних частках нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1, право власності на яке зареєстровано за відповідачами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно наданого до позовної заяви звіту про незалежну оцінку, вартість вказаної вище квартири в період відкриття спадщини та її прийняття відповідачами складала 200000 грн., що відповідно до представленої копії розписки не перевищує розмір неповернутої померлим спадкоємцем позики та розміру заявленого до стягнення боргу відповідно до ст.1282 ЦК України.

Враховуючи зазначені вище обставини, предмет заявлених позивачем вимог та обставини на які він посилається в обґрунтування останніх, зокрема щодо незадоволення відповідачами вимог позивача, як кредитора спадкодавця після заявлення відповідної вимоги та її включення до спадкової маси, є обґрунтовані підстави вважати, що відповідачі з метою ухилення від виконання своїх зобовязань по задоволенню вимог кредитора спадкодавця, можуть вчинити дії по відчуженню належного їм спадкового майна на користь третіх осіб, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду в разі можливого задоволення позову.

В звязку з цим, враховуючи підстав та предмет заявлених позовних вимог, їх співмірність з запропонованими заходами забезпечення позову, які спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та не призведуть до обмеження відповідачів у володінні та користуванні майном, суд приходить до висновку про обгрунтуваність клопотання позивача та необхідність задоволення останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151,152,153,208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

До набрання законної сили судовим рішенням по розглядаємій цивільній справі заборонити будь-яким особам, у тому числі субєктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які дії з відчуження та державної реєстрації речових прав на квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку по ? частині за кожним зареєстровано за відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом пяти днів з дня постановлення ухвали апеляційної скарги.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк предявлення ухвали для виконання три роки.

Суддя С.Ю.Казак