Провадження № 2-з/761/125/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року суддя Шевченківський районний суд м. Києва Осаулов А.А., розглянувши в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Садового товариства «Бучанка», третя особа: ОСОБА_6 про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Заявники ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду із вказаним клопотанням.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2016 заявникам було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Садового товариства «Бучанка», третя особа: ОСОБА_6 про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.02.2017 скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2016, питання про забезпечення позовну передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, в ухвалі Апеляційного суду м. Києва зазначено, судом першої інстанції не було досліджено наявності підстав для забезпечення позову шляхом застосування такого виду забезпечення як заборона відчуження будинку, а тому суд апеляційної інстанції був позбавлений можливості перевірити цю обставину, а також, що висновки суду не містять даних щодо особи відповідача, на які посилались заявники, порушуючи питання про забезпечення позову.

З врахуванням вище викладеного, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи питання про забезпечення позову представника позивача та позивача ОСОБА_4 згідно клопотання від 14.06.2016 року із додатними документами судом встановлено, що останні просять суд забезпечити позов шляхом накладення арешту (заборони на відчуження) на садовий будинок АДРЕСА_1 в СТ «Бучанка» смт.Гостомель Київської області, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Клопотання про забезпечення позову вмотивовано тим, що у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Садового товариства «Бучанка», третя особа: ОСОБА_6 про захист честі та гідності, також було заявлено вимоги про відшкодування моральної шкоди на загальну суму - 24 000 грн. При цьому, позивачі побоюються, що виконання рішення суду в частині стягнення коштів матеріальної шкоди буде ускладнено та неможливо виконати, оскільки відповідач здійснить дії по відчуженню належного їй нерухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення, а відтак вказане клопотання про накладення арешту на належне їй нерухоме майно підлягає задоволенню.

У відповідності з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

У відповідності з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 цієї статті забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Положеннями п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається із матеріалів заяви позивачі просять застосувати такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, з наданням відповідних обґрунтувань. З прохальної частини заяви вбачається, що позивачі просять невідкладно забезпечити свої позовні вимоги, а саме накласти арешт (заборону на відчуження) на садовий будинок АДРЕСА_1 в СТ «Бучанка» смт.Гостомель Київської області, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, при цьому жодним чином не обґрунтовуючи необхідність застосування такого способу забезпечення позову як заборону на відчуження майна, що фактично є забороною на вчинення певних дій.

Крім того, останніми не надано доказів необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача 1 та заборони на відчуження майна, зокрема, не надано доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову, не надано доказів того, що вказаний захід забезпечення позову є співмірним із заявленим розміром позовних вимог моральної шкоди, зважаючи на вартість нерухомого майна відповідача 1.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, , суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову від 14.06.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Садового товариства «Бучанка», третя особа: ОСОБА_6 про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: