Номер провадження 2/754/2458/17
24 лютого 2017 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючого судді: Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Табачуку Д.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зазначивши, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає матеріальної допомоги на її утримання.
У судове засідання позивач не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося за закінченням встановленого строку зберігання, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
У судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинськоїрайонної в м. Києві державної адміністрації не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі.
За наведених обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 10 березня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 9).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась дитина ОСОБА_3, батьками дитини є ОСОБА_2та ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась дитина ОСОБА_4, батьками дитини є ОСОБА_2та ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7).
ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилась дитина ОСОБА_5, батьками дитини є ОСОБА_2та ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8).
Відповідно Довідки №270 від 13.10.2016 року, виданої Київським вищим професійним училищем будівництва та дизайну, ОСОБА_3 дійсно навчається у Київському вищому професійному училищі будівництва та дизайну з 01.09.2015 року, у характеристиці з місця навчання дитини зазначено, що неповнолітній ОСОБА_3 є відповідальним, дисциплінованим, ввічливим та активним, має достатній рівень знань. У позаурочний час займається у спортивних гуртках та бере активну участь у суспільному житті училища. Мати, ОСОБА_1, приділяє значну увагу вихованню сина та є головою батьківського комітету групи. Батько, ОСОБА_2, до навчального закладу не з'являвся та не цікавився успіхами ОСОБА_3 (а.с. 10-11, 13).
Згідно характеристики, наданої класним керівником середньої загальноосвітньої школи №281, ОСОБА_4, навчається в школі з 01.09.2015 року Програмовий матеріал засвоює на середньому рівні. У спілкуванні з однолітками та однокласниками неактивний, надає перевагу заняттям та іграм на самоті. Протягом навчального року навчанням та успіхами своєї дитини цікавилася тільки мама. Хлопчик ходить до школи охайним, забезпечений шкільними речами та канцелярськими товарами. Тато, ОСОБА_2, не приймає участі у навчанні та вихованні дитини, не підтримує зв'язок з класоводом (а.с. 12).
Відповідно Довідки №184 від 26.10.2016 року, наданої дошкільним навчальним закладом №251, ОСОБА_5, відвідує дошкільний навчальний заклад №251 Святошинського району м. Києва, батько дитини, ОСОБА_2, участі у вихованні доньки не бере, до дитсадка не приводить і не забирає, на батьківські збори не приходить, з вихователями не спілкується (а.с. 14).
Відповідно Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2015 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання трьох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, 2008 року народження та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.10.2014 року і продовжувати до досягнення повноліття (а.с. 39).
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 проживають разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, умови проживання в квартирі задовільні, є необхідна мебель, молодша дитина з мамою та бабусею займають окрему кімнату, де дівчинка має окреме ліжко, іграшки, одяг, хлопці займають іншу кімнату, де мають окремі ліжка, шафу для одягу, стіл, телевізор, стосунки в сім'ї доброзичливі, про що працівниками служби у справах дітей складено відповідний Акт обстеження умов проживання (а.с. 55).
Також, позивачем надано довідку Київського наркологічного центру, відповідно якої, ОСОБА_2 пройшов лікування строком на 10 років 24.12.2005 року (а.с. 33).
Відповідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки і піклування, від 26.01.2017р. № 107-40/649 є доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо його дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, У бесіді з неповнолітнім ОСОБА_3 працівниками служби у справах дітей з'ясовано, що батько не цікавиться його життям, а також життям його брата ОСОБА_4 та сестри ОСОБА_5. Зі слів ОСОБА_3, батько не цікавиться їх успіхами, не вітає зі святами, не допомагає родині матеріально та не дарує дітям подарунків (а.с. 52-54).
Зі слів позивача, фактично після народження дітей ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться життям дітей, зловживає спиртними напоями та не утримує їх матеріально. Відповідно до довідки, наданої Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва від 26.10.2016 за № 1179/11 з листопада 2014 року громадянин ОСОБА_2 не сплачує аліменти на утримання дітей.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не створює умов для отримання освіти.
Таким чином, суд вважає, що позивачем надано докази, у спосіб та в порядку передбаченому законом, того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що є підставою для покладення на нього відповідальності, встановленої законом, у вигляді позбавлення батьківських прав, з таких підстав.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно п. 16 Постанови Пленума Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно п. 17 Постанови Пленума Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із підстав, передбачених п.2, 4, 5 ч.1 ст. 164 СК особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки в разі досягнення ними повноліття.
Відповідно п. 18 Постанови Пленума Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
При прийнятті рішення суд приймає до уваги проживання дітей у сім'ї матері, яка виховує та опікується дітьми, та також керується внутрішнім переконанням, яке склалося під час судового розгляду, що особисте виховання відповідачем дітей буде негативно впливати на їх фізичний, духовний та моральний розвиток, виховання дітей, здобуття ними освіти, та підготовку їх до самостійного життя.
За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до обгрунтованого висновку про задоволення позовної заяви.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 167 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 210, 212, 213-215, 218, 224-226, 367 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стягнути на користь держави з ОСОБА_2судові витрати в розмірі 551,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Петріщева І.В.