Справа № 263/2149/17
Провадження №2/263/949/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 вересня 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

при секретарі Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту від 17 квітня 2008 року № 0, укладеним з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), перед ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у розмірі 419 608 грн 48 коп., з яких: 342 704 грн 25 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 76 904 грн 23 коп. - заборгованість за відсотками, звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, загальною площею 57,8 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, складається з наступних побудов та споруд: житловий будинок літ. Е-1, саман обкладений шлакоблоком, житловою площею 29,7 кв. м, вбиральня літ. Ж-1, огорожа № 1, який належить ОСОБА_1, шляхом визнання права власності на указане майно за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за вартістю, визначеною на момент реєстрації на підставі оцінки предмета іпотеки об'єктом оціночної діяльності, а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову.

На обґрунтування вимог ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» посилається на те, що 17 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику однією сумою кредит в іноземній валюті в сумі 47 100 доларів США, що дорівнює еквіваленту 237 855 грн за курсом Національного банку України на день укладення договору, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути банку кредит та сплатити відсотки за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів у порядку і на умовах, визначених договором, але у будь-якому випадку не пізніше 17 квітня 2029 року. 19 жовтня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 2 до договору про надання споживчого кредиту щодо збільшення суми кредиту за указаним договором та видачу траншів у гривні.

17 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки житлового будинку, загальною площею 57,8 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та складається з наступних побудов та споруд: житловий будинок літ. Е-1, саман обкладений шлакоблоком, житловою площею 29,7 кв. м, вбиральня літ. Ж-1, огорожа № 1, який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бодягіною І.І., відповідно до умов якого ОСОБА_1 (іпотекодавець) передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержателю) указаний житловий будинок, ринкова вартість якого згідно із звітом суб'єкта оціночної діяльності, становить 280 184 грн.

Банк належним чином виконав свої зобов'язання з видачі кредиту, однак ОСОБА_1 20 червня 2014 року припинив здійснювати платежі у рахунок погашення кредиту, чим порушив взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору № 00 та додаткової угоди № 2.

21 вересня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладений договір факторингу № 27, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 17 квітня 2008 року № 00, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Також, 29 вересня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладений договір відступлення права вимоги № 2 за договором іпотеки до договору факторингу від 21 вересня 2015 року № 27, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. та зареєстрований за № 5065, яким відступлено право вимоги за договором іпотеки від 17 квітня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

Станом на 21 вересня 2015 року заборгованість боржника перед кредитором становить 419 608 грн 48 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 351 492 грн 87 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 68 115 грн 61 коп.

Посилаючись на указані обставини позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Представники ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» - Кузьменко А.В., Кричковська А.І. - до судового засідання на з'явилися, однак представник Кричковська А.І. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та долучених до неї доказів, у разі відсутності у судовому засідання відповідачів, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач повторно у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, у зв'язку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Виконуючи вимоги, передбачені ст. ст. 10, 212-214 ЦПК України суд виходить з такого.

Судом установлено, що 17 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати ОСОБА_1 однією сумую, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 47 100 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 237 855 грн за курсом Національного банку України (далі - НБУ) на день укладення цього договору.

Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 17 квітня 2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов Розділу 12 цього договору на підставі будь-якого з пунктів 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 договору. Сукупна вартість кредиту визначається «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» (Додаток № 2). Позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 535 доларів США в день сплати ануїтетних платежів за виключенням випадків, передбачених п. 1.2.4 договру. Розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки згідно із п.п. 1.3.1, 10.2 цього договору.

Додатковою угодою від 17 квітня 2008 року № б/н до договору про надання споживчого кредиту від 17 квітня 2008 року № 0 АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 узгодили оформлення права власності на придбану нерухомість та надання банку звіту про реєстрацію права власності на нерухоме майно - будинок, який є предметом іпотеки, а також земельну ділянку.

На забезпечення виконання зобов'язань за указаним кредитним договором 17 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бодягіною І.І., відповідно до умов якого ОСОБА_1 (іпотекодавець) передав в іпотеку банку (іпотекодержатель) нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 57,8 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, складається з наступних побудов та споруд: житловий будинок літ. Е-1, саман обкладений шлакоблоком, житловою площею 29,7 кв. м, вбиральня літ. Ж-1, огорожа № 1, який належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу предмету іпотеки від 17 квітня 2008 року. Ринкова вартість предмета іпотеки, згідно із звітом суб'єкта оціночної діяльності, становить 280 184 грн.

Відповідно до розділу 4 договору іпотеки іпотекодерджатель має право на звернення стягнення на предмет іпотеки: у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором (п. 4.1.1); у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки (п. 4.1.2); в інших випадках відповідно до діючого законодавства. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду (п. 4.2.1); виконавчого напису нотаріуса (п. 4.2.2); позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку» (п. 4.2.3); з інших, передбачених законодавством України, підстав (п. 4.2.4). Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодавцю (п. 4.3). Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та/або за виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства України (п. 4.4). Звернення стягнення на предмет іпотеки із застосування позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку».

Так, розділом 5 договору іпотеки передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з п. 5.1 договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Відповідно до п. 5.2 договору іпотеки позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (п. 5.2.1); отримання іпотекодержателем права продати від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотеко держателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (п. 5.2.2).

Додатковими угодами до указаного кредитного договору від 19 лютого 2010 року, 18 жовтня 2011 року, 19 жовтня 2011 року, сторони узгоджували зміну розміру ануїтетних платежів, надання позичальником банку доручення на списання коштів з рахунків позичальника на погашення заборгованості, а також щодо збільшення суми кредиту за кредитним договором, видачу нових траншів у гривні.

21 вересня 2017 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір факторингу № 27, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором укладеним між банком та ОСОБА_1 від 17 квітня 200 8року № 0

Також, 29 вересня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладений договір відступлення права вимоги № 2 за договором іпотеки до договору факторингу від 21 вересня 2015 року № 27, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. та зареєстрований за № 5065, яким відступлено право вимоги за договором іпотеки від 17 квітня 2008 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 21 вересня 2015 року № 27, банком передано фактору право вимоги із боржника на суму 419 608 грн 48 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 351 492 грн 87 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 68 115 грн 61 коп.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому згідно із частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, забезпечених іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових - на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Указаний правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1219цс16, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1685цс16, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1243цс16, який за змістом ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, у справі, де предметом розгляду є звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на іпотечне майно, судом установлено, що умови кредитного договору відповідач не виконував, кредит не погасив, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, однак положеннями іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (п. 5.2.1), що за своєю суттю є позасудовим врегулюванням.

З огляду на викладене, у суду відсутні законні підстави для задоволення позову про визнання права власності на нежитлове приміщення за ТОВ «ФК «Довіра і Гарантія» у спосіб, який обрав позивач, тому вимоги задоволенню не підлягають.

У зв'язку із відмовою у задоволенні позову, відсутні підстави для стягнення на користь позивача із відповідача судового збору, як то передбачено ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотек», ст. ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 197, 212-215, 224-226, 360-7 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Музика