Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/287/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Берднікова Г. В.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

22.02.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Черненко В.В.

суддів - Потапенка В.І., Франко В.А.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Україна» на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.11.2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Україна» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримки розрахунку при звільненні, компенсації частини нарахованих, але не виплачених доходів, покладення зобов'язання подати звіт та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Україна» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку розрахунку при звільненні, компенсації частини нарахованих, але не виплачених доходів, покладення зобов'язання подати звіт та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що в період з 24.11.2014 року по 07.08.2015 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, де працювала на посаді головного бухгалтера, згідно наказу №023 від 21.11.2014 року.

Позивач зазначив, що посадовий оклад був встановлений відповідно до штатного розпису, умови праці протягом тривалості трудового договору не змінювалися.

Позивач зазначив, що станом на 31.07.2015 року заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати складала 18 771,73 грн.

Крім того, на день звільнення 07.08.2015 року відповідач не здійснив повного розрахунку із позивачем.

Позивач зазначив, що роботодавець з невідомих їй причин, не подав до Пенсійного фонду України звіт про нараховану заробітну плату позивачу у червні 2015 року в розмірі 3 261,92 грн. та у липні 2015 року 3878,75 грн., що в подальшому зменшить її трудовий стаж на два місяці.

Крім того, діями відповідач їй була завдана моральна шкода, оскільки позивач змушена була додавати додаткових зусиль для організації свого життя за фактичної відсутності коштів на існування та пошуку тимчасової допомоги для забезпечення продуктами харчування, оплати комунальних послуг та проїзду до місця роботи.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2015 року по 07.08.2015 року в розмірі 19 596,93 грн., заборгованість по компенсації втрати частини нарахованих, але не виплачених грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 2 465,77 грн., компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі середньоденного заробітку за кожен день прострочення такого розрахунку в розмірі 15 903, 44 грн., покласти на відповідача подати до Пенсійного фонду України звіти по заробітній платі та єдиному соціальному страховому внеску за червень та липень місяці 2015 року щодо працівника ОСОБА_2, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2015 року по 07.08.2015 року в розмірі 2 461,93 коп., заборгованість по компенсації втрати частини нарахованих, але не виплачених грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 3 138,64 грн., компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі середньоденного заробітку за кожен день прострочення такого розрахунку в розмірі 54 633,74 грн., на які окремо нараховані індексацію втрат від інфляції в розмірі 1 803,58 грн., покласти обов'язок на відповідача подати до Пенсійного фонду України звіти по заробітній платі та єдиному соціальному страховому внеску за липень місяць 2015 року щодо працівника ОСОБА_2 в розмірі затвердженого штатним розкладом посадового окладу та надбавки за складність та напруженість роботи, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та витрати, пов'язані з наданням правової допомоги.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.11.2016 року позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Позивач по справі просив справу розглянути за її відсутності.

Особа яка подала апеляційну скаргу просила відкласти розгляд справи оскільки не може прийняти участь у розгляді справи так приймає участь у якості представника по інших справах.

Колегія суддів не визнала поважною неявку до суду представника відповідача по справі , так як відповідач по справі є юридичною особою і в якості представника при розгляді даної справи може бути будь яка особа яка має доручення на представництво інтересів у суді, Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Україна», а не тільки ОСОБА_3

Колегія суддів встановила , що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що позивач працювала на посаді головного бухгалтера Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Україна», на яку була призначена наказом директора видавництва № 023 від 21.11.2014 року. Цим же наказом за поєднання функцій головного бухгалтера з виконання обов'язків бухгалтера-касира (згідно з Колективним договором - за напруженість у роботі) їй встановлено доплату до посадового окладу у розмірі 300 грн. на місяць (а.с. 73).

Згідно штатного розпису затвердженого директором видавництва 04.04.2014 року посадовий оклад головного бухгалтера складає 2400 грн., надбавка - 300 грн. Штатним розписом, затвердженим директором видавництва 02.01.2015 року умови оплати праці головного бухгалтера не змінено (а.с. 80-81).

Згідно штатного розпису, затвердженого в.о. директора видавництва 21.02.2015 року посадовий оклад головного бухгалтера склав 2400 грн., надбавка - 1200 грн. Зміни до штатного розпису внесено згідно наказу в.о. директора видавництва № 008 від 21.02.2015 року, згідно якого доплата до посадового окладу зокрема і головного бухгалтера встановлена з 21.02.2015 року за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інтенсивність у роботі (а.с. 140).

Новий штатний розпис затверджено наказом директора видавництва ОСОБА_4, який приступив до своїх обов'язків з 30.04.2015 року (наказ Державного комітету телебачення і радіомовлення України № 71-к від 28.04.2015 року, а.с. 97), за № 017 від 30.04.2015 року. Вказаним штатним розписом посадовий оклад головного бухгалтера видавництва залишився на рівні 2400 грн., надбавка встановлена у розмірі 15 % від посадового окладу.

Наказом № 024 від 07.08.2015 року позивач була звільнена з роботи за згодою сторін - п. 1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із зміною місця проживання.

Суд першої інстанції зазначив, що з наданих відомостей вбачається, що заробітна плата головному бухгалтеру ОСОБА_2 нарахована наступним чином:

- січень 2015 року - 2700 грн. (2400 оклад згідно штатного розпису та 300 грн. надбавка), за вирахуванням обов'язкових платежів та утриманих податків до видачі 2171,88 грн.;

- лютий 2015 року - 2914,28 грн., індексація склала 36,54 грн. (нарахування проведено з урахуванням змін внесених до штатного розпису з 21.02.2015 року на підставі наказу в.о. директора видавництва, яким встановлено надбавку головному бухгалтеру в розмірі 1200 грн.), за вирахуванням обов'язкових платежів та утриманих податків до видачі 2373,64 грн.;

- березень 2015 року - 3600 грн. (2400 грн. посадовий оклад та 1200 грн. надбавка), індексація 75,52 грн., за вирахуванням обов'язкових платежів та утриманих податків до видачі 2956,59 грн.;

- квітень 2015 року - 3600 грн. (2400 грн. посадовий оклад та 1200 грн. надбавка), індексація 143,72 грн., за вирахуванням обов'язкових платежів та утриманих податків до видачі 3011,45 грн.;

- травень 2015 року - 2760 грн. (2400 грн. посадовий оклад та 360 грн. надбавка (15 % від посадового окладу) згідно штатного розпису затвердженого 30.04.2015 року), індексація склала 291,10 грн., за вирахуванням обов'язкових платежів та утриманих податків до видачі 2454,30 грн.;

- червень 2015 року - 2760 грн. (2400 грн. посадовий оклад та 360 грн. надбавка (15 % від посадового окладу), індексація 501,82 грн., за вирахуванням обов'язкових платежів та утриманих податків до видачі 2623,60 грн.;

- липень 2015 року - з урахуванням перебування позивача у щорічні оплачуваній відпустці - за 8 відпрацьованих днів 960 грн. (посадовий оклад при розрахунку заробітної плати ділиться на кількість робочих днів в липні 2015 року (23 дні) та помножується на кількість фактично відпрацьованих днів), індексація 188,10 грн., за відпустку нараховано 2730,60 грн., за вирахуванням обов'язкових платежів та утриманих податків до видачі 3120,07 грн.

Що стосується серпня 2015 року, то враховуючи, що позивач відпрацювала 5 днів до звільнення, її заробітна плата за серпень, шляхом поділу загального розміру заробітної плати на кількість робочих днів у серпні 2015 року (20 днів) та помноження на кількість фактично відпрацьованих днів (2760/20х5), складає 690 грн. Індексація в такому разі складає 135,20 грн. (пропорційно до відпрацьованих днів). Отже, за вирахуванням обов'язкових платежів та утриманих податків до видачі заборгованість по заробітній платі за серпень 2015 року складає 825,20 грн. Зазначене також підтверджено витягом з індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 (а.с. 21).

Згідно наказу від 15.07.2015 року № 023 позивач перебувала у відпустці 18 календарних днів з 15.07.2015 року по 01.08.2015 року.

Таким чином заборгованість по заробітній платі за період з січня по 07.08.2015 року (день звільнення) за вирахуванням обов'язкових платежів склала 19 536,93 грн. (визначено шляхом додавання заборгованості по кожному місяцю).

29.12.2015 року відповідачем перераховано позивачу на вказаний нею розрахунковий рахунок заборгованість по заробітній платі в сумі 17 075,05 грн. з урахуванням нарахованого індексу інфляції та за вирахуванням обов'язкових платежів.

З розрахунку заборгованості по заробітній платі, представленому представниками відповідача (а.с. 96), вбачається, що розмір нарахованої заробітної плати позивача за спірний період з січня по 07.08.2015 року складає 21 227,03 грн. (15 834,78 грн. (посадовий оклад)+ 2195,22 грн. (надбавка)+1606,40 грн. (відпускні)+ індексація 1590,63 грн.), що за вирахуванням обов'язкових платежів становить 17 075,05 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно п.2 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням,творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 року(надалі Постанова КМУ № 100), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Виходячи з того, що середньоденний заробіток визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на кількість робочих днів (годин) за цей період, суд відповідно визначив, що середньоденний заробіток позивача складає 166,22 грн. За основу взято червень та липень 2015 року, оскільки в серпні 2015 року позивач була звільнена, тому календарний місяць неповний. В свою чергу, відповідач довідку про належний розмір середньоденного заробітку позивача суду не представив, розрахунки середньоденного заробітку позивача наведені в запереченнях на позов суд не може прийняти до уваги з огляду на те, що сам розрахунок заробітної плати позивача, здійснений роботодавцем, не відповідає дійсності, виходячи з вищевказаних підстав.

Зважаючи на те, що перерахування заборгованості по заробітній платі частково здійснено 29.12.2015 року, за цей період час затримки розрахунку, починаючи з 08.08.2015 року, склав: серпень 2015 року - 15 робочих днів (всього 20, 5 відпрацювала), вересень 2015 року - 22 робочих днів, жовтень 2015 року - 21 робочий день, листопад 2015 року - 21 робочий день і грудень 2015 року по 28.12.2015 року включно - 20 робочих днів, що загалом складає 99 днів, шляхом помноження цієї кількості робочих днів на середньоденний заробіток визначений абзацом вище, зрештою визначаємо, що середній заробіток за час затримки розрахунку з дня звільнення по 28.12.2015 року включно складає 16 455,78 грн.

Пунктами 2, 6 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427, із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року N 692, передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги (далі - споживчі ціни) за цей період зріс більш як на один відсоток.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір заборгованості по заробітній платі роботодавця перед позивачем складає 2461,88 грн. з урахуванням вже відрахованих обов'язкових платежів (19 536,93 грн. - 17 075,05 грн.). В частині, що стосується розміру відшкодування за час затримки розрахунку, починаючи з 29.12.2015 року, то суд з урахуванням положень ч. 2 ст. 117 КЗпП України, враховуючи наявність з цього часу спору між сторонами про розмір належних до виплати сум, їх незначну частку в порівнянні з тим середнім заробітком за час затримки розрахунку за період з 29.12.2015 року по день ухвалення даного рішення в сумі 54 633,74 грн., на який претендує позивач, вважає прийнятним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток у розмірі 2 461,88 грн., тобто в розмірі заборгованості по заробітній платі не виплаченій роботодавцем на даний час.

Таким чином загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що має бути стягнута на користь позивача, складає 18 917,66 грн. (2461,88 грн.+16 455,78 грн.).

У відповідності до п. 10 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1998 року № 794 роботодавці зобов'язані в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них.

В пункті 16 зазначеного вище Положення передбачено, що персональна облікова картка фізичної особи повинна мати таку структуру: 1) частина персональної облікової картки, де зберігаються анкетні дані про фізичну особу: 2) частина персональної облікової картки, що відображає сплату страхового збору (внесків) та стаж роботи фізичної особи: ідентифікаційний номер роботодавця; рік, за який внесено відомості; тривалість трудової або іншої діяльності, яка зараховується до стажу роботи; сума заробітку (доходу), на який нараховується страховий збір (внески) на пенсійне страхування (помісячно); розмір страхового збору (внесків) на пенсійне страхування за відповідний місяць; відомості, які підтверджують наявність особливих умов праці, які дають право на пенсію на пільгових умовах; 3) частина персональної облікової картки, що відображає нарахування, сплату пенсії фізичній особі та надані їй соціальні послуги.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що належних доказів на підтвердження факту подання відповідачем до Пенсійного фонду України належних звітів по заробітній платі та ЄСВ за липень 2015 року щодо працівника ОСОБА_2, з яких можливо було б достовірно встановити такі обставини, представниками відповідача так і не було представлено, враховуючи при цьому, що розмір заробітної плати позивача у звітах, які зрештою було подано відповідачем до компетентних органів, не відповідає затвердженому штатним розкладом, зважаючи на те, що подання таких звітів є обов'язком роботодавця, а їх неподання порушує права позивача.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом першої інстанції встановлено, що із позивачем вчасно не було проведено розрахунку в день її звільнення, зокрема не виплачено заробітну плату, у відповідний період в її сім'ї мали місце тяжкі обставини - хвороба та смерть її бабусі, пов'язані з цим витрати, у зв'язку з цим, суд дійшов висновку щодо заподіяння позивачу моральної шкоди, оскільки порушення вказаних трудових прав вплинуло на нормальні життєві устої, в результаті чого позивач отримала моральні страждання.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі зробила наступний висновок.

Відповідно до ст.. ст.. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Апеляційна скарга повинна містити належні докази на підтвердження доводів викладених в скарзі відповідно до статті 295 ЦПК України.

З апеляційної скарги вбачається, що відповідач по справі не надав належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача та висновків суду першої інстанції. Відповідачем не спростовані доводи позивача в частині розрахунку заборгованості по заробітній платі при звільненні позивача про, що свідчать матеріали справи.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшла висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Україна» - відхилити.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.11.2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: