Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 314/5773/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Галянчук Н.М.
Провадження № 22-ц/778/77/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Бєловій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 16 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № ZPS0AE00000407, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 21 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 14 жовтня 2011 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця у період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Оскільки ОСОБА_3 свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 13 серпня 2014 утворилась заборгованість у розмірі 66 964,41 доларів США, що за курсом НБУ від 13 серпня 2014 складає 877 903,42 грн., яка складається з наступного: 11 310,26 доларів США - заборгованість за кредитом; 18 838,03 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 365 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 35 451,12 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором № ZPS0AE00000407 від 16 жовтня 2006 року у розмірі 66 964,41 доларів США, що за курсом НБУ від 13 серпня 2014 року складає 877 903,42 грн., та судові витрати.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 січня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZPS0AE00000407 від 16 жовтня 2006 року, яка утворилася станом на 13 серпня 2014 року, в сумі 66 964,41 доларів США, що за курсом НБУ від 13 серпня 2014 року складає 877 903,42 грн., і яка складається з: заборгованості за кредитом 11 310,26 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом - 18 838,03 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом - 1 365 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 35 451,12 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у сумі 3 654 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовитив задоволенні позову.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено (т. 1, а.с. 110-113).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволена. Рішення апеляційного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 1, а.с. 130-131).

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 17 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 січня 2015 року змінено, зменшено розмір стягнутої з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пені з 35 451,12 доларів США, що еквівалентно 311 325,67 грн., до 01,00 грн.

У звязку з чим, ухвалено вважати загальною сумою стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором 31 513,29 доларів США основного боргу та 01,00 грн. пені.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» понесені судові витрати за подачу касаційної скарги в сумі 2 557,80 грн. (т. 1, а.с. 176-180).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2016 року касаційна скарга ОСОБА_4 відхилена.

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволена частково.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 17 березня 2016 року в частині позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення пені скасовано, справа у цій частині передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У решті рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 січня 2015 року в частині, що не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 березня 2016 року залишені без змін (т. 2, а.с. 83-85).

Таким чином, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пені.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За положеннями п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України під порушенням зобовязання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ZPS0AE00000407, за умовами якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 21 000,00 доларів США на термін до 14.10.2011 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлені договором (т. 1, а.с. 9-10, 16).

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця у період сплати (з 16 по 22 число кожного місяця) позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 506,02 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу грошові кошти у сумі 21 000,00 доларів США (т. 1, а.с. 11).

Відповідач неналежним чином та не у повному обсязі виконував свої зобовязання за кредитним договором, у звязку із чим, станом на 13.08.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 66 964,41 доларів США, яка складається з: 11 310,26 доларів США заборгованість за кредитом; 18 838,03 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 365,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 35 451,12 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (т. 1, а.с. 4-6, 7).

Крім того, 16 жовтня 2006 року, на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами по справі було укладено договір застави, за умовами якого ОСОБА_3 передав Банку в заставу автомобіль Mersedes-Benz, модель Sprinter, 1999 року впуску, тип - ТС, автобус пасажирський, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідач у 2009 році добровільно передав предмет застави (автомобіль) позивачу для подальшої його реалізації, і автомобіль весь час до моменту його реалізації перебував у позивача.

17 січня 2013 року Банком було продано предмет застави на підставі акту прийому-передачі автомобіля від 17 січня 2013 року без зняття з обліку в органах ДАІ за 4 066,06 доларів США, та ці кошти були зараховані в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

За положеннями ч. 4 ст. 338 ЦПК України, яка визначає підстави для скасування рішення судом касаційної інстанції та передачі справи на новий розгляд, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Як зазначила колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 20 липня 2016 року суди установили, що позичальник не виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором, унаслідок чого утворилась кредитна заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку. Судові рішення в зазначеній частині ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення боржником зобов'язання.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України.

Судом касаційної інстанції наголошено, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені, оскільки банк з грудня 2009 року (дата отримання кредитором предмета застави) не вживав ніяких заходів щодо зменшення розміру збитків протягом 4 років, що свідчить про те, що своїми діями банк сприяв збільшенню розміру пені.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 616 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.

Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що змінюючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов вірного по суті й обґрунтованого висновку про те, що кредитна заборгованість має бути стягнута з відповідача з урахуванням передбачених умовами кредитного договору штрафів, а розмір пені має бути зменшений з урахуванням ст. 616 ЦК України. Однак зменшуючи розмір пені, апеляційний суд у порушення вимог ст.ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України фактично відмовив позивачу у стягненні пені за кредитним договором, вказавши її розмір 1 грн. Визначений судом розмір стягнутої неустойки не ґрунтується на засадах справедливості та розумності у відповідності із ч. 3 ст. 551 ЦК України. Зменшуючи розмір пені з 35 451,12 дол. США до 1 гривні, апеляційний суд не врахував, що справедливість та розумність як загальні засади цивільного процесу повинні поширюватися як на божника, так і на кредитора, оскільки зазначене зменшення пені не може бути визнане таким, що відповідає вказаним загальним засадам, з таким висновком апеляційного суду погодитись неможливо.

Отже, визначаючи розмір пені, що підлягає стягненню, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 616 ЦК України передбачено, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Банк з грудня 2009 року (дата отримання кредитором предмета застави) не вживав заходів щодо зменшення розміру збитків протягом 4 років. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості (т. 1, а.с. 4-6), востаннє в рахунок погашення заборгованості з відсотків платіж було здійснено у листопаді 2009 року, в рахунок погашення пені у квітні 2010 року. Будучи обізнаним, що позичальник не погашає заборгованість, Банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави лише у квітні 2012 року (т. 1, а.с. 35-36), а з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором - у вересні 2014 року (т. 1, а.с. 2-3), що потягло за собою збільшення відповідальності боржника шляхом нарахування пені, та свідчить про те, що Банк своїми діями сприяв збільшенню розміру пені.

Із врахуванням цих обставин у справі - розміру збитків та дій Банку, апеляційний суд відповідно до загальних засад цивільного законодавства, а саме передбачених п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, вважає за можливе зменшити нарахований Банком розмір пені до 100 000 грн.

Відтак, загальна сума заборгованості за кредитним договором № ZPS0AE00000407 від 16.10.2006 року станом на 13.08.2014року, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 31 513,29 доларів США основного боргу та 100 000 грн. пені.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні в частині стягнення пені.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 січня 2015 року по цій справі в частині стягнення пені змінити, зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» пені до 100 000 грн.

У звязку з чим вважати загальною сумою стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором 31 513,29 доларів США (тридцять одна тисяча пятсот тринадцять доларів США двадцять девять центів США) основного боргу та 100 000 грн. (сто тисяч грн.) пені.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: