Справа №359/1382/17
Провадження №2/359/1239/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Гомолі О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву представни-ка позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 Іл-ліча до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних ви-мог щодо предмета спору державний нотаріус Згурівської районної державної нота-ріальної контори ОСОБА_4, про розірвання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі господарського товариства,

встановив:

В лютому 2017 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з вка-заною заявою та обґрунтовує її тим, що до Бориспільського міськрайонного суду предяв-лений позов про розірвання договору купівлі-продажу від 26 лютого 2014 року, за яким його довіритель ОСОБА_2 відчужив у власність ОСОБА_3 частку в статутному капіталі ТОВ «КІС-АГРО». Відповідач може відчужити частку в статутному капіталі цьо-го господарського товариства у власність інших осіб. Ця обставина унеможливить вико-нання рішення суду про задоволення позову. Тому представник позивача ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на все майно ТОВ «КІС-АГРО» та заборонити вчиняти будь-які дії, повязані зі змінами в реєстраційних та статутних документах цього господарсько-го товариства.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує заяву та про-сить суд задовольнити її.

На підставі ч.1 ст.153 ЦПК України неявка у судове засідання інших учасників ци-вільного процесу не перешкоджає розгляду заяви.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши подані ним письмові докази, суд дійшов до таких висновків.

Встановлено, що до Бориспільського міськрайонного суду предявлений позов (а.с.20-23) про розірвання договору купівлі-продажу від 26 лютого 2014 року, за яким ОСОБА_5 відчужив у власність ОСОБА_3 частку в статутному капіталі ТОВ «КІС-АГРО».

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем або його представником, пересвід-читись в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливо-го рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, а також відпо-відність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід врахо-вувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватись та розпоряджатись власним майном може призвести до незворотних наслідків.

Встановлено, що представник позивача ОСОБА_1 не подав докази на під-твердження того, що ТОВ «КІС-АГРО» вживає заходи, спрямовані на відчуження його майна: розміщує обяви в засобах масової інформації, відшуковує покупців та веде з ними переддоговірну діяльність. Відсутні також докази, які підтверджують те, що ОСОБА_3 має намір відчужити у власність інших осіб спірну частку в статутному капіталі цьо-го господарського товариства. Ці обставини свідчать про те, що доводи представника позивача ОСОБА_1 ґрунтуються виключно на його припущеннях та не підтверд-жуються жодним доказом.

У випадку задоволення позову та розірвання договору купівлі-продажу частки в ста-тутному капіталі господарського товариства ОСОБА_2 зможе у встановленому законом порядку зареєструвати відповідні зміни в реєстраційних та статутних документах ТОВ «КІС-АГРО». Це свідчить про відсутність реальної загрози невиконання рішення суду про задоволення позову. Предметом спору є частка в статутному капіталі цього господар-ського товариства, а не його майно. Ця обставина свідчить про те, що види забезпечення позову, обрані представником позивача ОСОБА_1, жодним чином не відповіда-ють змісту позовної вимоги. Єдиним належним видом забезпечення предявленого позову може бути накладення на ОСОБА_3 заборони на відчуження у власність інших осіб спірної частки у статутному капіталі ТОВ «КІС-АГРО». Однак представник позивача ОСОБА_6 не заявляє вимогу про вжиття цього заходу.

Крім того, накладення арешту на все майно ТОВ «КІС-АГРО» унеможливить здійс-нення ним господарської діяльності. Ця обставина свідчить про те, що вид забезпечення позову, обраний представником позивача ОСОБА_1, є небезпечним та незакон-ним втручанням в господарську діяльність ТОВ «КІС-АГРО».

З огляду на це суд вважає, що підстави для накладення арешту на все майно ТОВ «КІС-АГРО» та для заборони вчиняти будь-які дії, повязані зі змінами в реєстраційних та статутних документах цього господарського товариства, відсутні.

Як вбачається з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що накладення арешту на все майно ТОВ «КІС-АГРО» на підставі не-обґрунтованої та нічим не підтвердженої заяви про забезпечення позову призведе до не-виправданого та свавільного втручання держави у право цього господарського товариства на мирне володіння його майном. Вжиття вказаного процесуального заходу буде свідчити про порушення ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає, що запобігання такого порушення є додатковою, але не менш вагомою підставою для відмови у задоволенні заяви.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.4 ст.209, ст.210 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_7