Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, звернувся до Ужгородського міськрайнного суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивує тим, що 31 жовтня 2016 року між ОСОБА_4, який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_5 згідно довіреності, а також ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_6, згідно довіреності та ОСОБА_7, що діяла згідно довіреності від імені ОСОБА_1 олексійовича було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продали ОСОБА_1 квартиру за № 42, що знаходиться у будинку за номером 14 розташованому на вулиці Потушняка Федора у місті Ужгород. Даний договір купівлі-продажу квартири посвідчений 31 листопада 2016 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 1709.

У відповідності до п. 10 вищезазначеного договору купівлі-продажу, представник ОСОБА_5 ОСОБА_4 зобовязується до 10 листопада 2016 року вжити всіх необхідних дій по зняттю її з реєстраційного обліку місця проживання в даній квартирі. Однак, у придбаній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, станом на 17 листопада 2016 року є зареєстрованою ОСОБА_9, що підтверджується довідкою ЖРЕР № 2 Підзамок від 17 листопада 2016 року № 2904.

Оскільки факт реєстрації відповідача за вказаною вище адресою зобовязує позивача сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу, порушує права позивача щодо користування та розпорядження даною квартирою, які передбачені ст. 319 Цивільного кодексу України, а саме власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд, то ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, звернувся до Ужгородського міськрайнного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 в якій просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Потушняка Федора (Благоєва)АДРЕСА_2.

В судове засідання позивач не зявився, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надала суду заяву у якій просить розглянути справу без її участі, заявляє що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, ОСОБА_4, як представник відповідача згідно довіреності, надав суду заяву про розгляд справи без його участі в якій також зазначає, що позовні вимоги визнає.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У матеріалах справи наявна фотокопія договору купівлі-продажу квартири від 31 жовтня 2016 року № 1709, згідно якого ОСОБА_4, який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_5, ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_6, продали ОСОБА_1 квартиру за № 42, що знаходиться у будинку за номером 14 розташованому на вулиці Потушняка Федора у місті Ужгороді.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 4 листопада 2016 року № 72253704, квартира, обєкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Відповідно до довідки ЖРЕР № 2 Підзамок від 17 листопада 2016 року № 2904, ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Потушняка Федора (Благоєва)АДРЕСА_2, та у даній квартирі зареєстрована ОСОБА_3. Факт реєстрації ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, стверджується також довідкою відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ /майно/, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 КПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до абзацу 10 ч.1 ст.3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.

Разом з тим, реєстрація місця проживання відповідача створює для позивача перешкоди у вільному користуванні майном.

Реєстрація ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, зобовязує позивача сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу, порушує права позивача щодо користування та розпорядження даною квартирою, які передбачені ст. 319 Цивільного кодексу України, а саме власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надано відомостей, які б спростовували твердження позивача, представник відповідача ОСОБА_4 надав суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги позивача, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 29, 316, 317, 319, 391 ЦК України, ст. 3, 6, 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст. ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Потушняка Федора (колишня Благоєва)АДРЕСА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_10