Справа № 755/657/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарями Рудь Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 за участю заінтересованих осіб ОСОБА_3, Комунального підприємства з утримання житлового господарства Дніпровського району м. Києва, головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявського Анатолія Миколайовича про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

заявники звернулися до суду із скаргою за участю заінтересованих осіб ОСОБА_3, Комунального підприємства з утримання житлового господарства Дніпровського району м. Києва, головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявського Анатолія Миколайовича про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивував тим, що 20 лютого 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 3 164,47 грн. 02 жовтня 2015 року постановою відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № 48966007 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1. 17 грудня 2015 року постановою відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві накладено арешт на майно боржника. 18 лютого 2016 року постановою відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві повернуто виконавчий лист стягувачу у зв'язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення. 01 жовтня 2015 року постановою відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № 48977759 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2. 30 червня 2016 року постановою відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві накладено арешт на майно боржника. 30 червня 2016 року постановою відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві повернуто виконавчий лист стягувачу у зв'язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення. 20 квітня 2016 року заявником ОСОБА_1 сплачено заборгованість у розмірі 3 045,67 грн., 19 квітня 2016 року та судовий збір у розмірі 121,80 грн., 27 квітня 2016 року - витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 239,54 грн. Після чого заявник звернулася до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві із заявою про зняття арешту, однак листом від 19 грудня 2016 року було повідомлено про відмову у зняття арешту у зв'язку з відсутністю відкритого виконавчого провадження. Просили визнати дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявського Анатолія Миколайовича № при здійсненні виконавчого провадження № 48966007 неправомірними, зобов'язати головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявського Анатолія Миколайовича винести постанову про скасування арешту, накладеного при здійсненні виконавчого провадження № 48966007 та внести відомості про припинення арешту до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Направили на адресу суду заяви, у яких просили розглядати скаргу без їх участі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Направив на адресу суду заяву, у якій просив розглядати скаргу без його участі.

Представник заінтересованої особи Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа Головний державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телявський Анатолій Миколайович в судове засідання не з'явився хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження" неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні фактичні обставини.

20 лютого 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 3 164,47 грн. (а.с. 53-54).

02 жовтня 2015 року постановою Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявського А.М. відкрито виконавче провадження № 48966007 про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 (а.с. 52,68).

17 грудня 2015 року Головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявським А.М. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 (а.с. 64).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Обгрунтовуючи вимоги, заявник ОСОБА_1 зазначає, що протиправність дій державного виконавця полягає в тому, що після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві державним виконавцем не знято арешт із всього майна боржника ОСОБА_1.

Статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинний на момент проведення виконавчих дій) встановлено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинний на момент проведення виконавчих дій) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинний на момент проведення виконавчих дій) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

18 лютого 2016 року Головним державним виконавем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявським А.М. завершено виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа на підставі п.2 ч.1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий лист повернуто стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с. 74-75).

В силу положень ч.1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Зважаючи на те, що повернення виконавчого документа без фактичного виконання не означає закінчення виконавчого провадження, а в зазначених правових нормах не передбачені підстави для зняття арешту, накладеного на майно, у разі повернення виконавчого документу стягувачу без фактичного його виконання, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог.

23 листопада 2016 року заявник ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві із заявою про зняття арешту з майна, який накладено під час здійснення виконавчого провадження № 48966007 та внесення відповідних записів про це до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 14).

На підтвердження вимог про зняття арешту до заяви заявником додано квитанцію № QS01 від 20 квітня 2016 року про сплату заборгованості у розмірі 3 045,67 грн., квитанцію № 272 від 19 квітня 2016 року про сплату судового збору у розмірі 121,80 грн., квитанцію №154 від 27 квітня 2016 року про сплату витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 239,54 грн., довідку № 43-1376 від 17 листопада 2016 року Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва про відсутність у заявника ОСОБА_1, яка проживає за адресою: м. Київ, прос. Гагаріна, 2/35, кв. 5, станом на 17 листопада 2016 року заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг перед КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва (а.с. 11,12,13).

Листом від 19 грудня 2016 року № 50127 головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Телявським А.М. було повідомлено заявника ОСОБА_1 про відсутність підстав, передбачених ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» для скасування арешту майна, оскільки 18 лютого 2016 року винесена постанова державного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 48966007 про повернення виконавчого документа стягувачу. Станом на 19 грудня 2016 року вказаний документ повторно на примусове виконання до відділу не надходив та не повертався (а.с. 15).

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 звернулась із заявою до Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві про зняття арешту з майна 23 листопада 2016 року, тобто після набрання 05 жовтня 2016 року чинності Закону України «Про виконавче провадження» в новій редакції (Закон № 1404-VIII).

Згідно із п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 05 жовтня 2016 року) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 05 жовтня 2016 року) про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 05 жовтня 2016 року) під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 05 жовтня 2016 року) постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 05 жовтня 2016 року) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Оскільки на даний час виконавче провадження № 48966007 є закінченим, тому судом з урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження» не встановлено підстав для визнання дій державного виконавця щодо відмови у скасуванні арешту неправомірними.

Проте це не позбавляє заявника захистити свої права шляхом подачі позову до суду відповідно до положень ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 05 жовтня 2016 року)

Тому скарга ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії є необгрунтованою і задоволенню не підлягає.

Заявник ОСОБА_2 просив визнати дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявського Анатолія Миколайовича неправомірними, зобов'язати головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявського Анатолія Миколайовича винести постанову про скасування арешту, накладеного при здійсненні виконавчого провадження № 48966007 та внести відомості про припинення арешту до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2015 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Світенком С.М. відкрито виконавче провадження № 48977759 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 (а.с. 16-17). 30 червня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Васильченко М.М. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 (а.с. 18-19). 30 червня 2016 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Васильченка М.М. повернуто виконавчий лист стягувачу у зв'язку з відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення (а.с. 20-21).

Однак будь-яких вимог про визнання дій головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявського Анатолія Миколайовича при здійсненні виконавчого провадження № 48977759 неправомірними, зобов»язання винести постанову про скасування арешту, накладеного під час здійсненні виконавчого провадження № 48977759 заявником ОСОБА_2 не заявлено.

Судом не встановлено порушень законних прав та інтересів заявника ОСОБА_2 діями головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявського Анатолія Миколайовича, які вчинялися під час здійснення виконавчого провадження № ВП 48966007.

Тому у задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії слід відмовити

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст. 386, 387,388 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 за участю заінтересованих осіб ОСОБА_3, Комунального підприємства з утримання житлового господарства Дніпровського району м. Києва, головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявського Анатолія Миколайовича про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна карга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Є.Арапіна