Номер провадження: 22-ц/785/784/17
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Артеменка І.А., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про порушення честі та гідності особи,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про порушення честі та гідності особи посилаючись на те, що 27.04.2015 року відповідачами було подано до Приморського районного суду м. Одеси письмове заперечення на позовну заяву (справа № 522/103/15-ц) з додатками до неї на 30 аркушах.

19.06.2015 року Приморський районний суд м. Одеси надав йому копію даного письмового заперечення, в якому відповідачі розповсюдили негативну неправдиву інформацію щодо нього, а саме вказали на сторінці № 2 в абзаці 4 «... він їх не утримує». В значенні за контекстом речення відповідного заперечення вбачається, що відповідачі звинуватили його в неутриманні малолітніх дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а саме: «... ОСОБА_2 бачив дітей в квітні 2011 року, він не приймає участі у їх житті, їх не утримує».

Дана неправдива інформація була розповсюджена шляхом направлення письмового заперечення в Приморський районний суд м. Одеси по справі № 522/103/105-ц за позовом ОСОБА_2, що діє в інтересах малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс Порто Франківський», Одеська обласна адміністрація Служби у справах дітей, прокуратура Приморського району м. Одеси, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору піднайму житлового приміщення та визнання за малолітніми права користування житлом на правах членів сім'ї. Також неправдива інформація була розповсюджена всім учасникам процесу а саме Одеській обласній адміністрації Службі у справах дітей, Комунальному підприємстві «ЖКС Порто-Франківський», прокуратурі Приморського району м. Одеси шляхом направлення копій даного заперечення на адресу державних та комунальних органів.

Малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 він утримує. Доказом цього є безліч щомісячних платіжок сплати коштів в рахунок аліментів та значна сума коштів, що знаходиться на особистих рахунках дітей. Дані кошти має право знімати на утримання малолітніх їх мати - відповідачка ОСОБА_5 Відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 він взагалі не знає.

Зазначена недостовірна інформація, поширена відповідачами є такою, що порушує його особисті немайнові права - честь та гідність які охороняються Конституцією України та цивільним законодавством. В зв'язку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити шляхом зобов'язання відповідачів спростувати недостовірну інформацію, а саме висловлювання на його адресу: «він їх (ОСОБА_6 та ОСОБА_7) не утримує» шляхом публічного щирого вибачення в залі суду, а також офіційним письмовим спростуванням зазначеної негативної інформації, яке направити до Приморського районного суду м. Одеси; стягнути з ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду у розмірі - 15000 гривень; стягнути з ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду у розмірі - 15000 гривень; стягнути з ОСОБА_5 на його користь моральну шкоду у розмірі - 65000 гривень; всі судові витрати по справі покласти порівну на відповідачів.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмволено.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2016 року та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2009 р., який було розірвано рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 24.01.2013 р.

Від шлюбу сторони мають двох дітей сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

14.10.2011 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір про сплату аліментів на дітей, а саме на доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який було посвідчено державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 3-1272.

Відповідно до п. 2 Договору ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 7000 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття.

Згідно п. 3 вказаного Договору аліменти повинні сплачуватися ОСОБА_2 щомісячно не пізніше двадцятого числа поточного місяця шляхом перерахування визначеної суми на особистий рахунок ОСОБА_5 відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк».

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.12.2013 року з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 стягнута заборгованість по аліментам на неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_7 та сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, що утворилась за договором про сплату аліментів на дітей від 14 жовтня 2011 року за період з 21 червня 2012 року по 20 травня 2013 року в розмірі 65000 гривень, та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань по сплаті аліментів на неповнолітніх дітей за той же період в розмірі 19333 гривень.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 квітня 2014 року з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 стягнута заборгованість по аліментам на неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_7 та сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, що утворилась за договором про сплату аліментів на дітей від 14 жовтня 2011 року за період з 21 грудня 2011 року по 13 червня 2012 року в розмірі 42000 гривень, та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань по сплаті аліментів на неповнолітніх дітей за той же період в сумі 3000 гривень.

Як вбачається з мотивувальної частини вказаних рішень ОСОБА_9 порушив свій обов'язок утримувати малолітніх дітей, передбачений ст. 180 СК України та в порушення ст. 526 ЦК України належним чином не виконує договірні обов'язки, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів з 21 грудня 2011 року, яка в подальшому і була стягнута за рішеннями суду.

Згідно довідок Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про неотримання аліментів за № 5976 від 28.04.2015 р. та № 17203 від 08.06.2015 року ОСОБА_5 за період з 05.11.2014 року по 08.06.2015 року не отримувала аліменти з ОСОБА_9 у зв'язку з тим, що боржник ухиляється від сплати аліментів згідно з виконавчим листом №522/18053/13-ц від 04.02.2014 року, який виданий Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 заборгованості по аліментам на неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_7 та сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2, що утворилася за договором про сплату аліментів на дітей від 14 жовтня 2011 року за період з 21 червня 2012 року по 20 травня 2013 року в розмірі 65000 гривень.

Відповідно довідки Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про неотримання аліментів за №17202 від 04.06.2015 р. ОСОБА_5 за період з 08.04.2015 року по 08.06.2015 року не отримувала аліменти з ОСОБА_9 у зв'язку з тим, що боржник ухиляється від сплати аліментів згідно з виконавчим листом №522/8591/12 від 26.05.2014 року, який виданий Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 заборгованості по аліментам на неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_7 та сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2, що утворилася за договором про сплату аліментів на дітей від 14 жовтня 2011 року за період з 21 грудня 2011 року по 13 червня 2012 року в розмірі 42000 гривень.

Також в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа № 522/103/15 за позовом ОСОБА_2, що діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору піднайму житлового приміщення та визнання за малолітніми права користування житлом на правах членів сім'ї, за участі третіх осіб Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс Порто-Франківський», Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, прокуратури Приморського району м. Одеси, ОСОБА_5.

По вказаній справі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 27.04.2015 р. було подано письмові заперечення на позовну заяву.

Як викладеноу зазначених запереченнях «ОСОБА_2 бачив дітей в квітні 2011 року, він не приймає участі у їх житті, їх не утримує ...».

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зазначивши в запереченнях по справі № 522/103/15 за позовом ОСОБА_2, що діє в інтересах малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору піднайму житлового приміщення та визнання за малолітніми права користування житлом на правах членів сім'ї, за участі третіх осіб Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс Порто-Франківський», Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, прокуратури Приморського району м. Одеси, ОСОБА_5, що ОСОБА_2 не утримує дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідачі керувалися фактами, що були встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, а також довідками відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1 у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У такому ж порядку не можуть розглядатися наукові спори, тобто вимоги про спростування інформації наукового характеру.

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Виходячи з викладеного, суд обгрунтовано вважав, що посилання відповідачів, викладені в їх запереченнях на позов по справі № 522/103/15 за позовом ОСОБА_2, щодо невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань по утриманню неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 не містять інформації що ганьбить честь та гідність позивача.

Оскільки не існує підстав для визнання інформації такою, що принижує честь та гідність ОСОБА_2, то суд правильно вважав що відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, оскільки остання вимога може ґрунтуватися лише на доведеності першої.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильну та упереджену оцінку судом обставин справи, невизнання судом факту розповсюдження відповідачами негативної інформації такою, що порушує честь і гідність позивача, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки не наводять конкретних фактів порушень, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: І.А. Артеменко

М.М. Драгомерецький