22-ц/775/173/2017(м)
Головуючий І інстанції Томілін О.М. Єдиний унікальний номер 263/8175/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/173/2017(м)
Категорія 50 Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Биліни Т.І.,

ОСОБА_1,

секретар Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Посилався на те, що відповідач є його батьком, який сплачував аліменти на його утримання до повноліття. У звязку з тим, що його мати померла у 2014 році, сестра матері ОСОБА_4 на підставі рішення суду є його опікуном, оскільки відповідач позбавлений батьківських прав відносно нього. З 01 вересня 2015 року він навчається у Маріупольському електромеханічному технікумі та потребує матеріальної допомоги. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на його утримання, тому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на своє утримання на період навчання в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з січня 2016 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення позивачем 23-річного віку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання на період навчання у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 29 червня 2016 року, за умови продовження навчання у Маріупольському електромеханічному технікумі до його закінчення, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на недоведеність обставин, які мають значення для справи, просить рішення суду змінити та стягнути з нього аліменти на користь позивача в розмірі 200 гривень щомісячно за винятком канікулярних місяців.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача адвоката ОСОБА_5, який просив скаргу задовольнити, пояснення позивача ОСОБА_3, який просив рішення суду залишити без змін, дослідивши письмові матеріали справи в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і обєктивно перевірив доводи сторін, правильно застосував норми матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач може надавати щомісячну матеріальну допомогу в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина.

Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частиною 1 ст. 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач є батьком повнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 11 січня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції, мати позивача, ОСОБА_6, померла 11 січня 2014 року, актовий запис № 79 (а.с. 5).

З довідки Маріупольського електромеханічного технікуму від 15 червня 2016 року вбачається, що позивач навчається у цьому закладі за денною формою навчання. Строк навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року (а.с. 7).

Відповідно до довідки ТОВ «Житло-Плюс» від 23 червня 2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає один за адресою: м. Маріуполь, бул. ШевченкаАДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно з довідкою ТОВ «Зразкове» від 11 липня 2016 року № 25 ОСОБА_2 одержав орендну плату за земельний пай в сумі 7 500 гривень 22 квітня 2016 року (а.с. 21).

Також судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 27), який знаходиться на його утриманні та згідно з довідкою від 01 лютого 2016 року № 14 навчається в Кінськороздорівському НВК в 9 класі (а.с. 22-23).

Позивач в судовому засіданні апеляційного суду не заперечував, що отримує пенсію в разі втрати годувальника.

Таким чином, оскільки законом передбачений обовязок батька утримувати повнолітнього сина, що продовжує навчання та встановлено, що позивач фактично позбавлений батьківського піклування в звязку із смертю матері та позбавлення відповідача батьківських прав відносно нього, і оскільки відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу, рішення суду про стягнення аліментів є правильним.

Доводи скарги про те, що суд першої інстанції необґрунтовано визначив розмір аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно є безпідставними, оскільки розмір стягнутих судом аліментів є меншим 50% розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу на день ухвалення судом першої інстанції рішення, встановленого ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» у 1 450 грн.

Таким чином, оскільки законом передбачений обовязок батька утримувати повнолітнього сина, що продовжує навчання та встановлено, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу рішення суду про стягнення аліментів є правильним.

Тому апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення суду в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді В.М. Барков

ОСОБА_8

ОСОБА_1