АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів: Абрамова П.С., Хіль Л.М.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Реєстраційної служби Полтавського МУЮ про визнання заповіту недійсним та скасування державної реєстрації.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким визнати недійсним заповіт ОСОБА_4, посвідчений 02 липня 2011 року державним нотаріусом Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори, на користь ОСОБА_3; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на будинок №3-А по вул.Загородній в м.Полтаві та земельну ділянку площею 0,0431 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських споруд, розташовану в м.Полтаві по вул. Загородній, 3-А.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що померла ОСОБА_5 є тіткою позивачки і протягом останніх двадцяти років перед смертю вживала алкогольні напої, тому при складанні заповіту не могла розуміти свої дії та керувати ними.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, постановити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд неправильно оцінив надані сторонами докази, внаслідок чого зробив неправильний висновок про недоведеність позовних вимог.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2011 року ОСОБА_4 склала заповіт за реєстровим номером №2-728, посвідчений державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори, яким заповіла ОСОБА_3 належну їй 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями та 1/3 частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул. Загородня, 3 (а.с.261).

30.10.2012 року ОСОБА_4 померла (а.с.34).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18.09.2013 року визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті 30.10.2012 року ОСОБА_4, а саме житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Загородній, 3-А в м.Полтаві та земельну ділянку площею 0,0431 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в м.Полтаві по вул. Загородній, 3-А (а.с.10-12).

За клопотанням ОСОБА_2 судом першої інстанції призначено судово-психіатричну експертизу (а.с.100), однак експертиза не проведена у зв'язку з не оплатою її позивачкою (а.с.136).

Згідно листа Першої Полтавської міської лікарні ОСОБА_4 знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні № 2 з 02.09.1999 року по 28.09.1999 року після дорожньо - транспортної пригоди з приводу закритого подвійного перелому кісток лівої гомілки, відкритий перелом правої плечової кістки, забійні рани обох гомілок, забійні рани області чола, алкогольне сп'яніння (а.с.246-247).

Окрім того, після лікування в травматологічному відділенні ОСОБА_4 в 2007 році зверталася до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за набувальною давністю та в листопаді 2011 року з позовною заявою про виділ в окремий об'єкт нерухомого майна, що складає одиницю та знаходиться у спільній частковій власності, про що свідчать долучені до матеріалів справи рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27.01.2009 року та 12.04.2012 року.

Суд першої інстанції, дослідивши фактичні обставини справи, перевіривши доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності обставин, на які посилалася позивачка як на підставу заявленої вимоги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Суд може визнати недійсним заповіт, якщо встановить, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно ч.1 ст.225 ЦК України правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи в разі, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч.1 ст.225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Частиною першою ст..143 ЦПК України встановлено, що для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Призначення експертизи є обовязковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи (ч1. ст..145 ЦПК України).

Згідно акта судової психіатричної експертизи №170 від 12 квітня 2017 року (т.2 а.с.57-68) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 02 липня 2011 року не виявляла ознак будь-якого психічного розладу і могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними при складанні заповіту.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_2 посилалася саме на ту обставину, що її тітка за станом на час складання оспорюваного заповіту внаслідок зловживання алкоголем не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Надані позивачкою у справу докази, яким суд першої інстанції дав належну юридичну оцінку у відповідності до вимог ст..212 ЦПК України, не спростовують категоричний висновок експертів, отже відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на встановлене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1ст.307, ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А.Лобов

Судді: П.С. Абрамов

ОСОБА_6

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов