Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/612/17
Провадження №: 2-н/332/118/17
У Х В А Л А

іменем України

27 лютого 2017 р. суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Сінєльнік Р.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Логістікс» заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Логістікс» заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Згідно з розясненнями, що містяться у п. 12 постанови № 14 від 23.12.2011 р. Пленуму Вищого спеціалізовано Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», Закон України від 19 жовтня 2000 року№ 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить стягнути з боржника заборгованість по заробітній платі в сумі 5500 грн.

Але, до заяви не додано довідки про заборгованість по заробітній платі у підприємства перед ОСОБА_1

Окрім того в заяві ОСОБА_1 зазначає, що сторонами було обумовлено заробітну плату у розмірі 1400 грн., але доказів цього до заяви не додано.

Зазначені обставини свідчать про наявність спору щодо розміру заборгованості.

Згідно з п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви та поданих документів вбачається спір про право.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у прийнятті цієї заяви.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 100 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Логістікс» заборгованості по заробітній платі, відмовити.

Роз'яснити заявнику право на звернення до суду з вказаними вимогами в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана апеляційному суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Р.В.Сінєльнік