АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 612/151/17-ц Головуючий І інстанції - Масло С.П..
Провадження № 22-ц/790/3165/17 Головуючий ІІ інстанції - Костенко Т.М.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Довгаль А.П., Коваленко І.П.

за участю секретаря Кравченко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 21 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

встановила:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 26326,60 грн. за кредитним договором № б/н від 25.06.2015 та судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Ухвалою судді Близнюківського районного суду Харківської області від 20 березня 2017 року відкрито провадження у справі.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на домоволодіння загальною площею 35,7 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та домоволодіння загальною площею 47,7 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач на протязі тривалого часу не виконує взяті на себе зобов'язання. Найчастіше за порушення зобов'язань перед банком відбувається вчинення відповідачем всіх можливих заходів щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок належного відповідачу майна и коштів. Це виражається у передачі третім особам права власності на майно і кошти або його переховування від банку й державної виконавчої служби, а також проведені інших операцій з майном та коштами щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок.

Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 21 березня 2017 року заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі представника Сокуренко Н.В., подано апеляційну скаргу.

На зазначену ухвалу суду першої інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі представника Сокуренко Н.В., подано апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що постановляючи ухвалу про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову суд першої інстанції без урахування підстав та предмету позову, доказів наданих позивачем, прийшов до невірного висновку, що вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими Банком вимогами.

Апелянт зазначив, що підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Банк зазначив, що відповідач на протязі тривалого часу, а саме з 31.07.2015 року не виконує взяті на себе зобов'язання - не здійснює щомісячних погашень кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість.

Враховуючи викладене вище, апелянт вважає ухвалу суду незаконною та просить її скасувати з постановленням нової про задоволення заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Вислухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що обсяг обраного позивачем заходу забезпечення цивільного позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до цього може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб (ст. 152 ЦПК України).

У відповідності до п. п. 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України, ст. ст. 3, 4 ЦПК України, особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання, на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства у спосіб визначений законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.06.2015 р., яка станом на 07.12.2016 року складає 26326,60 грн.

З метою забезпечення позову ПАТ КБ "ПриватБанк " звернулося у суд з заявою про забезпечення позову, в якій просило накласти арешт на домоволодіння загальною площею 35,7 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та домоволодіння загальною площею 47,7 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами дійсно існує спір про невиконання умов договору кредиту. Однак дані про вартість майна, яким позивач просить забезпечити свій позов, а також дані, що це майно є заставним чи іпотечним на виконання договору кредиту, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин колегія суддів вважає апеляційні доводи необґрунтованими.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови позивачу у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, що не позбавляє їх права звернутися з більш обґрунтованою аналогічною заявою на будь-якій стадії розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 151-153, 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий - Т.М. Костенко

Судді: А.П. Довгаль

І.П. Коваленко