Справа № 317/1153/17
№/п 2/317/661/2017
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2017 року Запорізький районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді Громової І.Б.,
при секретарі: Коваль В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Новолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа: Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, -
У квітні 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Новолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа: Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно.
В обґрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначила, що 28.08.2006р. помер її брат ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, які розташовані за адресою: Запорізька область Запорізький район, с.Юльївка, вул. Шевченко, 61. Позивачка також вказала, що у встановлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у звязку з чим була відкрита спадкова справа. Однак у звязку з тим, що у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, тому їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. Іншого способу захисту свого права позивачка не має, у звязку з чим була вимушена звернутись до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарську споруду, які знаходяться за адресою: Запорізька область Запорізький район, с.Юльївка, вул.. Шевченко,61, а саме: житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б».
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, до суду її представник за договором про надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_3 була подана заява, в якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, слухання справи провести без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача територіальної громади в особі Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, заяв або клопотань до суду не надавав.
Представник третьої особи: Запорізького районної державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання також не зявився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, до суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти позову не заперечував.
Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У зв'язку з неявкою належним чином повідомленого представника відповідача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено, та повністю підтверджується матеріалами справи, а саме документами, наданими стороною позивачки, копії яких знаходяться в матеріалах справи, що позивачка ОСОБА_1 є рідною сестрою померлого ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії ЯУ №905599 від 20.10.1949 року та свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії УГ №346939 від 12.08.1946 р.. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 06.05.2014р., позивачка змінила прізвище на «Лавренюк» 26.11.2011року.
ОСОБА_2, помер 28.08.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ЖС №047896 від 01.09.2006 року.
Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець по заповіту або по закону має право спадщину прийняти або не прийняти.
Відповідно до ст. 1262 ЦК України спадкоємцями за законом другої черги є рідні сестри ( брати) померлої особи.
Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
Відповідно до п.п. 14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку та господарської споруди, що знаходяться за адресою: Запорізька область Запорізький район, с.Юльївка, вул. Шевченко, 61.
Судом була витребувана спадкова справа №796/2006р, яка була відкрита 20.09.2006 року на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 20.09.2006 року. Згідно із наданої спадкової справи вбачається, окрім позивачки ОСОБА_1 після смерті померлого ОСОБА_2, ніхто не із спадкоємців не звертався. Крім того в матеріалах спадкової справи вже міститься свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.10.2007р., яке було видане ОСОБА_1 на спадкове майну у вигляді земельної ділянки площею 8,70 га, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.
Згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій від 24.11.2016р., позивачі ОСОБА_1М, було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарською спорудою, які розташовані за адресою: Запорізька область Запорізький район, с.Юльївка, вул. Шевченко, 61, у звязку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені,має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України).
Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа ( фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту.
Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені,має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України).
Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.
Таким чином, в звязку з тим, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку я не маю змоги, тому повинна була звернутися до суду з цією позовною заявою.
Відповідно до п.3.1. ОСОБА_4 спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.
Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок».
Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.
За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів працюючих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Тобто, записи у погосподарських книгах визначались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Відповідно до даних погосподарської книги Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області власником будинку №61 по вул.Шевченко с. Юльївка Запорізького району Запорізької області є ОСОБА_2, що підтверджується випискою із погосподарської книги.
Правовстановлюючий документ про право власності на вказаний будинок спадкодавець не оформлювала.
Однак, враховуючи те, що спірні правовідносини виникли до 01.01.2004 року, згідно із ч. 6 ст. 86 ЦК УРСР відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами.
За положеннями ст. 86 ЦК УРСР та ст. 2 Закону України «Про власність» ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.
Відповідно до ст. 12 Закону України від 07.02.1991 року «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходу від участі в суспільному виробництві індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.
Відповідно до ст. 49 зазначеного Закону володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.
Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності.
Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обєкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа ( фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту.
На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 є законними, достатнім чином обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог позивачки не порушує невизнані або оскаржувані права, свободи чи інтереси будь-яких осіб.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3,15,118,119, 224-227 ЦПК України, ст.ст.182,392, 1216, 1218, 1220,1261, 1268 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарську споруду, що знаходяться за адресою: Запорізька область Запорізький район, с.Юльївка, вул. Шевченко,61, а саме: житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б».6, після ОСОБА_2, померлого 28.08.2006 року.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: І.Б. ГРОМОВА