Справа № 369/5528/17
Провадження № 2/369/2731/17
РІШЕННЯ

Іменем України

12.09.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Волчка А.Я.

при секретарі Раситюк М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Дмитрівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до Довідки виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради № 153 від 30.01.2008 р., користується земельною ділянкою площею 0,1001 га, яка розташована в с. Дмитрівка по вул. Нова Києво-Святошинського району Київської області.

З метою оформлення права власності на вказану земельну ділянку (цільове призначення - ведення особистого селянського господарства) звернулася з відповідною заявою до Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського р-ну Київської області .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25.12.2007 року затверджено матеріали технічної інвентаризації земельної ділянки згідно фактичної площі користування 0,1001 га та вирішено передати безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,1001 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Дмитрівка Києво-Святошинський району Київської області по вулиці Нова гр.-ці ОСОБА_1

Рішенням 7 сесії 7 скликання Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 24.05.2016 року внесено зміни до Рішення 8 сесії 5 скликання Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25.12.2007 року, гр-ці ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,1001 га в с. Дмитрівка по вул. Новій Києво-Святошинський району Київської області та доручено землевпорядній організації розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, погодити проект у встановленому чинним законодавством порядку та подати на затвердження до Дмитрівської сільської ради.

21 червня 2016 року позивачка уклала з державним підприємством «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» договір № 1674 про виготовлення документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність.

Листом ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 09.12.2016 року повідомлено, що під час внесення визначених координат поворотних точок меж земельної ділянки до єдиної державної геоінформаційної системи відомостей Державного земельного кадастру було виявлено накладання земельної ділянки, якою користується позивачка, на межі суміжних земельних ділянок. За результатами виконаних робіт складено кадастровий план земельних ділянок та схема розташування земельних ділянок в межах с. Дмитрівка Києво-Святошинський району Київської області. Згідно цієї схеми на частину земельної ділянки площею 0,10 га, користувачем якої являється позивачка ОСОБА_1 накладена частина земельної ділянки, власником якої є відповідачка ОСОБА_2 (кадастровий № земельної ділянки :01:5005).

Внаслідок накладання земельної ділянки якою користується позивачка, на межі суміжних земельних ділянок, ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» не має можливості виконати комплекс робіт по виготовленню документації із землеустрою щодо зазначеної вище земельної ділянки.

Посилаючись на неможливість належним чином користуватися земельною ділянкою та розробити проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність, позивачка просить визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю, виданий на імя ОСОБА_3 в частині розміру та розташування земельної ділянки (кадастровий № :01:5005).

У судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов та просила його задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

Представники Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

До канцелярії Києво-Святошинського районного суду Київської області від третьої особи Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області надійшла Заява за підписом Дмитрівського сільського голови ОСОБА_4 від 11 вересня 2017 року, в якій, окрім обставин, викладених в позовній заяві, зазначено, що Дмитрівською сільською радою було погоджено документацію щодо передачі земельної ділянки у власність гр.-ки ОСОБА_1 Фактичне використання земельних ділянок гр.-кою ОСОБА_2 та гр.-кою ОСОБА_1 відповідає дійсності. Накладення земельної ділянки ОСОБА_1 на суміжні ділянки, які зареєстровані в автоматизованій системі Державного земельного кадастру, могло відбутись через помилки допущені при виготовлені документації із землеустрою, розробниками документації. Проведення перевірки документації із землеустрою на відповідність до встановлених державних стандартів, норм та правил до компетенції Дмитрівської сільської ради не входить. Також, в Дмитрівській сільській раді відсутня технічна можливість провести перевірку правильності визначення координат поворотних точок меж земельної ділянки.

Вислухавши думку учасників процесу, розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, Рішенням 8 сесії 5 скликання Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25.12.2007 року затверджено матеріали технічної інвентаризації земельної ділянки згідно фактичної площі користування 0,1001 га та вирішено передати безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,1001 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Дмитрівка Києво-Святошинський району Київської області по вулиці Нова гр.-ці ОСОБА_1 (а.с. 7).

Рішенням 7 сесії 7 скликання Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 24.05.2016 року внесено зміни до Рішення 8 сесії 5 скликання Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25.12.2007 року, гр-ці ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,1001 га в с. Дмитрівка по вул. Новій Києво-Святошинський району Київської області та доручено землевпорядній організації розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, погодити проект у встановленому чинним законодавством порядку та подати на затвердження до Дмитрівської сільської ради (а.с. 8).

Листом ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 09.12.2016 року (а.с. 9) повідомлено, що спеціалістами ДП «Київський інститут землеустрою» на виконання умов договору про виготовлення документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність, були проведені кадастрові зйомки, що включали геодезичне встановлення меж земельної ділянки. Під час внесення визначених координат поворотних точок меж земельної ділянки до єдиної державної геоінформаційної системи відомостей Державного земельного кадастру було виявлено накладання земельної ділянки позивачки на межі суміжних земельних ділянок, які зареєстровані в автоматизованій системі Державного земельного кадастру. За результатами виконаних робіт складено кадастровий план земельної ділянки (а.с. 11), а також схема розташування земельних ділянок в межах с. Дмитрівка, яка відображає місце розташування запроектованої земельної ділянки та межі суміжних ділянок, які внесені до Державного земельного кадастру (а.с. 10).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 2 ст. 60 ЦПК України). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч. 3 ст. 60 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

З огляду на вказані норми Закону, позивачем не доведено належними та допустимими доказами підставність своїх позовних вимог. А Лист ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 09.12.2016 року, яким повідомлено про накладання земельної ділянки позивачки на межі суміжних земельних ділянок, а також кадастровий план земельної ділянки та схема розташування земельних ділянок в межах с. Дмитрівка, яка відображає місце розташування запроектованої земельної ділянки та межі суміжних ділянок, які внесені до Державного земельного кадастру, не є належним та допустимим доказом, на підставі якого суд може зробити висновок про порушення цивільного права позивача. Клопотань про витребування або забезпечення інших доказів позивачем не заявлялося.

Як вбачається із Заяви за підписом Дмитрівського сільського голови ОСОБА_4 від 11 вересня 2017 року, проведення перевірки документації із землеустрою на відповідність до встановлених державних стандартів, норм та правил до компетенції Дмитрівської сільської ради не входить. Також, в Дмитрівській сільській раді відсутня технічна можливість провести перевірку правильності визначення координат поворотних точок меж земельної ділянки.

З метою перевірки документації із землеустрою на відповідність встановленим державним стандартам, нормам та правилам, визначенням меж, накладення земельних ділянок одна на одну, необхідні спеціальні знання в галузі земельно-технічної експертизи. Клопотання про призначення такої експертизи позивачем не заявлялося.

Окрім цього, в судовому засіданні представником відповідача надана копія Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 06 березня 2003 року Дмитрівською сільською радою народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 866, відповідно до якого гр.-ці ОСОБА_2, яка мешкає в с. Дмитрівка, вул. Лісна, 2, на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.11.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори ОСОБА_5, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,3427 га в межах зідно з планом, розташовану на території с. Дмитрівка, вул. Лісна, 2, вул. ОСОБА_5, для будівництва і обслуговування жилого будинку 0,1151 га, ведення ОСГ 0,1583 га.

Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, (в редакції, що діяла на час виникнення права власності на земельну ділянку у ОСОБА_2М.), громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами…

За змістом ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України (в редакції від 25.10.2001 року), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 Земельного кодексу України (в редакції від 25.10.2001 року), власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами України.

Наслідком недійсності державних актів на право власності на земєдьні ділянки є примусове припинення права власності на землю. Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку наведений у статті 140 Земельного кодексу України та є вичерпним.

Визнання недійсним державного акту на право власності на землю, як підставу припинення права власності на землю, наведена норма закону не передбачає. Таку ж позицію займає Верховний суд України у своїй постанові (правовий висновок) Судової палати у цивільних справах від 12 вересня 2012 року у справі № 6-71цс12 та Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 15 січня 2014 року, справа № 6-37262св13.

Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Отже, позивачкою не доведено, що відповідач порушила норми земельного чи цивільного законодавства при виготовленні державного акту.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 14, 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 321 Цивільного кодексу України, ст.ст. 81, 125, 126, 140, 153 Земельного кодексу України, ст.ст. 1-11, 57, 58, 59, 60, 61, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Дмитрівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя А.Я. Волчко