Справа № 186/947/16-ц
Провадження номер № 2/0186/18/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С. С.

при секретарі Кравченко А.Г.

за участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідачів: ОСОБА_2І та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про вселення та зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про вселення у квартиру.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він зареєстрований у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, з 24 травня 1983 року. Відповідач ОСОБА_2, є його дружиною, а відповідач ОСОБА_3, є його сином.

Спірна квартира є двокімнатною, вид власності - державна.

У квартирі є відокремлена кімната меншої площі, яка може бути виділена йому у користування. На жаль, він не може вказати точну площу квартири та окремої кімнати, оскільки не має жодних документів, в тому числі техпаспорту на квартиру.

05 жовтня 2010 року відповідачі фізично вигнали його зі спірної квартири з невідомих йому причин, без речей та іншого придбаного майна. На момент проживання в спірній квартирі, він не ускладнював відповідачам життя, тобто використовував жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувався правил користування жилим приміщенням, економно витрачав воду, газ, електричну і теплову енергію, сплачував комунальні платежі.

У спірній квартирі залишилися його особисті речі, спільне майно, яке він придбавав за період подружнього життя, оскільки за рік до його виселення з квартири, він особисто придбав у довгостроковий кредит побутові прилади для сімейного життя (три телевізори: «LG», «Sony», «Filips», холодильник двокомпресорний «Атлант», водонагрівальний бак, пральну машину та меблі).

У 2014 році внаслідок самозахворювання на тромбофлебіт, йому ампутували ліву ногу вище коліна, в наслідок чого, він став калікою, який не має змоги повноцінно вести особисте життя, вимушений орендувати квартиру та доглядальницю для допомоги у повсякденному житті.

Іншого житла він не має. Крім того, на вхідні двері в спірній квартирі відповідачі встановили нові замки, від яких він немає ключів, що створює для нього непереборні перешкоди в користуванні належним йому житловим приміщенням. Добровільно пустити у квартиру, виділити, та визначити порядок користування кімнатою, відповідачі категорично відмовляються, погрожують фізичною розправою. Через їх неправомірні дії, він не має можливості користуватися правом на житло, відповідно до чинного законодавства.

Вважає, що суд повинен захистити його право на користування вищезазначеною квартирою.

Просить суд вселити його у квартиру АДРЕСА_2, та зобовязати відповідачів не чинити йому перешкод у користуванні спірною квартирою.

02 серпня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначають, що з позовною заявою ОСОБА_4, вони не згодні, вважають її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так дійсно ОСОБА_4 був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 з травня 1983 року. У жовтні 2010 року ОСОБА_4 виїхав з даної квартири на інше постійне місце проживання, так як бажав влаштувати своє особисте життя, без родини. Крім того, він зловживав спиртними напоями, та постійно створював суперечки в сімї. З 2010 року ОСОБА_4 жодного разу не намагався повернутись до родини, та поновити своє перебування у спірній квартирі.

Також ОСОБА_4 в підтвердження своїх доводів з приводу залишення свого майна в квартирі та незаконного його виселення, порушення його прав на проживання в квартирі, користування квартирою, зазначених в позовній заяві, не надав доказів свого звернення на протязі останніх шести років з 2010 року по 2016 рік, до суду про поновлення його порушених прав, як члена сім'ї основного квартиронаймача, та законного користувача квартирою, підтверджує протилежну позицію, та той факт, що ОСОБА_4 насильно з квартири ніхто не виганяв, його речей ніхто насильно не утримував, та у нього не відбирав, змінити місце свого постійного перебування було лише особистим рішенням ОСОБА_4

Згідно ордера на квартиру №3100 від 02.08.1983 року, головним квартиронаймачем є вона, ОСОБА_2. Інші члени сім'ї, були вселені в спірну квартиру, в якості членів її сім'ї.

Згідно даних акту №356 від 26.07.2016 року складеного ПП «Комунальник-3», ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, з жовтня 2010 року, що також засвідчили сусіди, зазначені в акті. Відповідно до акту № 355 від 26.07.2016 року, складеного ПП «Комунальник-3», в квартирі АДРЕСА_3, прописаний але не проживає громадянин ОСОБА_4, з жовтня 2010 року. Зазначені акти також підтверджують факт того, що ОСОБА_4 більше ніж понад шість місяці без поважних причин не проживає у спірній квартирі.

Стаття 71 Житлового кодексу Української PCP передбачає підстави та строки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 Житлового кодексу Української PCP передбачено порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Тобто, іншого порядку визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, окрім судового, діючій законодавством України не передбачено. Зазначені правовідносини також врегульовано ст.405 та ст.406 Цивільного кодексу України, але застосувати ці статі до даного спору не має можливості, адже вони регулюють відносини членів сім'ї власника житла, та вона не є власником житла, а лише основним квартиронаймачем. Звертає увагу суду також на неможливість поновлення строків щодо вселення. Загальний строк позовної давності щодо звернення до суду із позовом про вселення складає 3 роки, тобто позивач ОСОБА_4 повинен був до 2013 року звернутись до суду щодо вселення, чого ним зроблено не було, а також не зазначено в його позовній заяві підстав для поновлення таких строків.

З огляду на вищевикладене, враховуючи вимоги житлового законодавства України щодо строків відсутності користувача квартири, докази, якими підтверджується факт відсутності ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_4.

Просять суд визнати ОСОБА_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою №9 в будинку №39 по вул. Молодіжній, м. Першотравенська, Дніпропетровської області, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені законодавством строки.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 за дорученням ОСОБА_1 позовні вимоги за первісним позовом підтримав у повному обсязі та прохав суд їх задовольнити, зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не визнав та надав суду заперечення відповідно до яких згідно заяви ОСОБА_4 до Першотравенського MB ГУМВС України в Дніпропетровській області від 15.11.2011 року, його дружина та син примусили покинути житло з погрозами фізичної розправи. Ці факти засвідчені 25.11.2011 році у Першотравенському MB ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Акт № 356 від 26.07.2016 року, складений ПП «Комунальник-3», про місце проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, також не відповідає дійсності, так як ОСОБА_4 орендує квартиру АДРЕСА_5, і фактично проживає в ній.

У спірній квартирі залишилися особисті речі ОСОБА_4, спільне майно, яке він придбавав за період подружнього життя з ОСОБА_2

Позивач стверджує у зустрічному позові про те, що з 2010 року ОСОБА_4 жодного разу не намагався приєднатись до родини, та поновити своє перебування в квартирі АДРЕСА_6, але у відповідача, ОСОБА_4 були вилучені ключі від квартири, дачі, гаража і він не мав змоги потрапити до приміщення. У 2013 році внаслідок захворювання на тромбофлебіт відповідачу, ОСОБА_4 ампутували ліву ногу вище коліна, він став калікою, з труднощами пересувається, не має змоги повноцінно вести особисте життя. Про цей факт позивачі інформовані, та насамперед створюють йому ще більше незручностей для життя, погрожуючи фізичною розправою, якщо відповідач з'явиться до спірної квартири, або на дачу, яку останній має у приватній власності. Також, позивач ОСОБА_3 підводив відповідача до балкону та намагався скинутися з нього.

Увесь час до сьогоднішнього дня, ОСОБА_4 сплачує комунальні послуги, теплопостачання шляхом списання із спеціальної соціальної платіжної картки.

Просить суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 пояснив, що 15 листопада 2011 року зі спірної квартири його вигнав син ОСОБА_3 Так 14 листопада 2011 року він отримав пенсію, купив ліки, та прийшов додому. Коли він перебирав ліки на дивані у зальній кімнати, додому прийшов його син та почав до нього чіплятись та нагнітати обстановку. Син постійно його бив, тому злякавшись що він його буде бити, він схватив туфлі та побіг до поліції. Факт його звернення, був зафіксований працівниками поліції, всі документи збереглись. У звязку з даним випадком, він був змушений піти на квартиру. Він сплачує за цю квартиру комуналку, платить доглядальниці та власниці квартири. Грошей на все це у нього на даний час не вистачає. Коли у 2011 році він пішов зі спірної квартири, він спочатку жив у квартирі дочки, де йому постійно нагадували, щоб він не приживався, якщо щось не так, його постійно виганяли з квартири. У звязку з чим, 05 травня 2016 року, він переїхав у іншу квартиру, щоб бути незалежним від всіх. Він став інвалідом він став з грудня 2014 року, коли йому ампутували ногу. Спиртні напої він вживає періодично. Син приходив до нього декілька разів, бив його, та намагався скинути з балкону. Ключі від спірної квартири у нього забрали. Іншого житла у власності та користуванні у нього не має.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_4 не визнала, зустрічну позовну заяву підтримала у повному обсязі та пояснила, що до того, як піти з сімї, вона та ОСОБА_4 проживали у дачному будинку. Коли вони переїхали з дачного будинку назад у місто, приблизно через три дні ОСОБА_4 вирішив піти з сімї. Це було спонтанно. В той день вона була на роботі. Приблизно о 12 годині їй зателефонував ОСОБА_4 та попросив прийти її до дому. В ході телефонної розмови з ОСОБА_4, останній повідомив їй про те, що він збирається піти з сімї та пожити як він хоче, і що їй необхідно прийти додому, на що вона відмовилась, та пояснила, що не може приїхати з шахти, оскільки на даний час не має автобусів. ОСОБА_4 повідомив їй, що поряд з ним на даний момент знаходиться його брат ОСОБА_5, і є автомобіль, тому вони можуть приїхати до неї на роботу та забрати її, на що вона погодилась. Коли вони приїхали на шахту, вона відпросилась на півгодини та поїхала разом з ними. ОСОБА_4 особисто відкрив квартиру, вона зібрала всі його речі, а саме: одяг, ковдри, постільну білизну, подушки, та інше. Всі речі погрузили та перевезли у квартиру, розташовану по вулиці Чайковського, яка належала їх дочці. Коли вона зайшла у квартиру, то побачила, що у квартирі є все, диван, шафи, кухонні меблі, паласи, килимові доріжки. Це була повністю жила квартира зі всіма зручностями. Після чого, вона повернулась на роботу. Вона працює до 15.00 годин. В проміжок цього часу, їй декілька разів телефонував ОСОБА_4 та намагався зясувати стосунки. По його голосу вона зрозуміла, що він вже був пяний. Розмовляти вона з ним не стала, та поклала слухавку. Для неї був шок, що ОСОБА_4 пішов з сімї.

На протязі всього часу сумісного проживання разом з ОСОБА_4, він зловживав спиртними напоями, у нього були запої на два або три тижні щомісячно. Коли у нього закінчувалась пенсія, він переставав вживати спиртне, тиждень приходив у себе, а коли отримував пенсію продовжував пити.

Що стосується того, що у ОСОБА_6 забрали ключи, то це не правда, ключи у нього ніхто не забирав. Замки поміняли приблизно рік тому, оскільки серцевина замка почала заїдати, тобто до цього моменту вона з сином замки не міняла. Спілкувався ОСОБА_6 з нею тільки по телефону, і тільки тоді, коли він був у стані алкогольного спяніння. В ході телефонних розмов, він постійно вчиняв сварки, виражався нецензурною лайкою.

ОСОБА_4ніколи не намагався завести розмову про те, щоб повернутись у сімю. Інколи, коли вона йшла на роботу о шостій ранку, він зустрічав її та просив зайняти йому грошей на пляшку пива.

Що стосується оплати комунальних послуг за квартиру, то вона все сплачує сама про що в неї є квитанції.

Грошових коштів з соціальної карти ОСОБА_6, вона не знімала. На нього були оформлені дотації на світло, опалення, електроенергію. Коли він пішов з сімї, він забрав всі свої документи. Продовжити дотації, вона не змогла, оскільки не було документів ОСОБА_4, тому вона платила комунальні послуги сама.

Стосовно випадку, коли ОСОБА_4 потрапив в лікарню, то у цей день його донька приблизно о 19.00 годині приїхала з роботи з міста Павлограда, та зайшла його провідати. Коли вона зайшла до квартири, то побачила, що ОСОБА_4 лежить на полу, вона його почала тормошити, але ніякої реакції не було. Після чого вона викликала швидку. ОСОБА_4 в той момент знаходився у стані сильного алкогольного спяніння, навіть не міг розмовляти та рухатись. Коли його забрали до лікарні, там вже встановили, що у нього важкий стан з ногою. Приблизно на протязі трьох діб, його виводили з алкогольного спяніння. Тільки після цього, десь 05 грудня, йому на ґрунті тромбофлебіту, закупорки вен, ампутували ногу. Як їй пояснили, велику роль у цьому зіграло постійне вживання алкоголю у великих дозах. Це все було, коли він вже жив сам.

Квартиру доньки він довів до нежилого стану. Вона особисто викинула диван, килими, доріжки, зірвала у всіх кімнатах плитку з полу, оскільки вона була просякнута фекаліями. Він розбив унітаз та зливний бочок, з якого текла вода, та постійно топила сусідів. Вона особисто вклала у ремонт свої гроші, поміняла унітаз, замінила іншу сантехніку, замінила опалення. Сестра ОСОБА_4 купила на підлогу лінолеум, та шпалери, на зальну кімнату. Десь 28-29 грудня він вселився у цю квартиру. ОСОБА_4 наняв доглядальницю, яка ходила до нього зранку та у вечері. Вона займалась прибиранням, пранням, готувала їжу, купувала продукти харчування. Все це продовжувалось півроку 2014 року, та весь 2015 рік. У 2016 році він переїхав у іншу квартиру, при цьому нікому нічого не сказав, навіть дочці, хоча вона з ним спілкувалась.

Комунальні послуги за свою квартиру сплачувала донька особисто.

Вона не спілкується з ОСОБА_4 приблизно з жовтня 2014 року, а у спірній квартирі ОСОБА_4 не проживає приблизно з 2011 року. У квартирі на даний момент є особисті речі ОСОБА_4, а саме: одяг та холодильник. Після того, як вона поміняла замки, ОСОБА_4 не звертався до неї за ключами.

Відповідач по первісному позову та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав, а зустрічну позовну заяву підтримав у повному обсязі та пояснив, що вважає, ствердження ОСОБА_4 стосовно того, що він його бив, неправдивими, оскільки для нього це є незрозумілим, так як, коли ОСОБА_4 збирався йти зі спірної квартири, та збирав свої речі, він знаходився у поліції. На той момент він не знав, що ОСОБА_4 іде з дому. Розмов про те, що він буде виганяти ОСОБА_4 з квартири не було. Також, він не говорив ОСОБА_4, що він його скине з балкону, так як, коли він прийшов у квартиру, де проживав ОСОБА_4, там були його товариші по чарці, які вживали разом з ним спиртні напої, він сказав їм, що він їх скине з балкону, якщо вони не підуть. Це він казав товаришам по чарці ОСОБА_4, а не йому особисто. Він виганяв з квартири їх а не ОСОБА_4 Два телевізори «Sony» та «LG», які ОСОБА_4 купував у кредит, поламані, та лежать у сараї, ключі від якого є у ОСОБА_4 Замок у вхідних дверях квартири, він поміняв приблизно рік тому, оскільки той зламався. ОСОБА_4 коли ішов з квартири, забирав речі, які сам хотів, йому ніхто нічого не говорив. Своєму батькові ОСОБА_4 він ніколи не погрожував.

Представник третьої особи виконавчого комітету Першотравенської міської ради в Дніпропетровський області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд цивільної справи за відсутності представника виконавчого комітету та ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7, пояснила, що її брат ОСОБА_4 проживав у шлюбі з ОСОБА_2 приблизно 38 років. Він вживав спиртні напої, у звязку з чим, у нього з сином були сварки. Син постійно приводив своїх друзів до квартири, курив у квартирі кальян, а батько їм постійно заважав. ОСОБА_3 спровокував, щоб батько пішов з квартири. ОСОБА_2 телефонувала їй, та пропонувала, щоб вона забрала свого брата до себе жити, але вона відмовилась, оскільки у неї є своя родина. Брат постійно скаржився їй, що він заважає сину, у звязку з чим, син піднімає на нього руки. Наскільки вона знає, її брата неодноразово виганяли з квартири. На її думку ОСОБА_4 пішов з квартири примусово.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона проживає у ІНФОРМАЦІЯ_5. Поверхом вище, у квартирі №58, над нею, проживав ОСОБА_4 Спочатку все було нормально. Потім він почав вживати спиртні напої, до нього почали ходити друзі пяниці, які постійно крали у нього банківські карти. За весь час проживання, ОСОБА_4 постійно її топив. Вона неодноразово викликала працівників поліції до ОСОБА_4 Де тепер проживає ОСОБА_4 їй невідомо. Коли ОСОБА_4 вселявся до квартири, то їй здалося що він вселяється туди добровільно .

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справи.

Судом встановлено, що спірною є неприватизована квартира №9 житлового будинку №39 по вул. Молодіжній ( колишня Комсомольська) у м. Першотравенську Дніпропетровської області, яка складається з двох кімнат, та знаходиться в комунальній власності.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 25 червня 1982 року по день розгляду справи по суті.

Як вбачається з ордеру № 3100 від 11 березня 1983 року виданого виконавчим комітетом Першотравенської ради народних депутатів ОСОБА_2, сімя якої складається з трьох чоловік, надано право на зайняття двох кімнатної квартири житловою площею 30,00 кв.м. за адресою м.Першотравенськ. вул. Комсомольська ( назва вулиці перейменована на Молодіжну на підставі розпорядження міського голови від 18.02.2016 року №67-р)АДРЕСА_7. Ордер видано на підставі рішення Виконкому Першотравенської ради народних депутатів міста від 11.03.1983 р. за № 48.

Із змісту виписки з фінансово-облікового рахунку №139 від 29.06.2016 року, виданого ПП «Комунальщик-1» вбачається, що в квартирі АДРЕСА_8 зареєстровано три члени сімї: ОСОБА_2, наймач, з 21 лютого 1984 року; ОСОБА_4, чоловік наймача, з 31 травня 1983 року; ОСОБА_3, син наймача, з 02 квітня 1984 року.

Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за їхньою заявою може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Відповідно дост. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Із пояснень сторін та свідків встановлено, що між сторонами по справі виникли напружені, неприязні стосунки у звязку з вживанням ОСОБА_4 алкогольних напоїв, в результаті чого спільне проживання стало не комфортним.

ОСОБА_4 вказував суду на те, що його син ОСОБА_3 періодично бив його, виганяв зі спірної квартири та погрожував фізичною розправою, у звязку з чим він звертався до правоохоронних органів з заявою ( підтвердження заява ОСОБА_4 до Першотравенського МВ ГУМВС від 15.11.2011 року).

Також судом встановлено, що 04 грудня 2017 року ОСОБА_4 було проведено ампутацію лівої нижньої кінцівки на рівні с/3 стегна, та з цього часу останній пересувається на інвалідній колясці та потребує стороннього догляду.

На даний час ОСОБА_4 вимушений орендувати житло, так як власного житла він не має, а в спірній квартирі де він зареєстрований, жити не може, так як там змінені замки.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з іст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У ч. 1 ст. 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Між тим, у відповідності із принципом диспозитивності, визначенимст. 11 ЦПК України, підстави та предмет позову визначає виключно позивач.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з вимогами про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житлом на підставі ст. 71 ЖК України, як такого, що більше 6 місяців без поважних причин не проживає у спірній квартирі.

Вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом на підставі ст. 107 ЖК України, як такого що обрав інше постійне місце проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заявляли.

Причина непроживання ОСОБА_4 в спірній квартирі, а саме напружені конфліктні стосунки з ОСОБА_3, визнається судом поважною, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3

За таких умов суд вважає за необхідне вселити в спірну квартиру ОСОБА_4, оскільки на цей час ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не визнають за останнім право користування квартирою, та ОСОБА_4 не має доступу у спірну квартиру.

Суд не застосовує позовну давність, оскільки порушення права користування спірною квартирою ОСОБА_4 триває і на цей час.

У відповідність до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно стягнути по 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок з кожного.

Керуючись ст.ст. 10,11, 209,212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про вселення задовольнити.

Вселити ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_9.

Зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні квартирою №9 будинку №39 по вул. Молодіжній м.Першотравенська Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі по 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок з кожного.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 03 березня 2017 року.

СУДДЯ: С.С. КРИВОШЕЯ