Справа № 529/316/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Новака Д. І.

при секретарі Бурлига Н. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за позовом Диканської районної державної адміністрації Полтавської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Диканська районна державна адміністрація Полтавської області як орган опіки і піклування /далі - Орган опіки і піклування/ звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого малолітнього сина від першого шлюбу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає зі своїм батьком та чоловіком відповідачки від першого шлюбу - третьою особою по справі, ОСОБА_5, навчаючись у Михайлівській допоміжній школі-інтернаті. Також позивач вказує на те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно свого малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає у теперішній час з відповідачкою ОСОБА_2.

Позивач вказує, що незважаючи на те, що рішенням Диканського районного суду від 18 квітня 2013 року відповідачів було попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та вжиття заходів до належного виховання, утримання та піклування цих дітей, незважаючи на неодноразові профілактичні бесіди та попередження про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, відповідачі не приділяють належної уваги вихованню дітей, не створили належних умов для їх проживання, матеріально не забезпечують їх проживання та виховання, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток малолітніх дітей.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд позбавити відповідачку ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та передати його на вихованння батькові дитини ОСОБА_5, а також позбавити ОСОБА_2 і ОСОБА_3 батьківських прав стосовно їхнього малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, передавши цю дитину Органу опіки і піклування для подальшого її влаштування.

Крім того, позивач, посилаючись на те, що позбавлення відповідачів батьківських прав не звільняє їх згідно чинного законодавства від обов"язків по сплаті на утримання дітей аліментів, просить суд також стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути з відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь установи чи особи, на утриманні та вихованні яких буде перебувати малолітня дитина, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі з кожного по 1/4 всіх видів їх заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідачів в доход держави судові витрати по справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити з підстав, викладених у позові та судовому засіданні, обгрунтувавши їх обставинами, що зазначені у позові та доданих до нього документів. Представник позивача вказав, що у 2014 році Центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді для надання допомоги у виведенні сім'ї із складної ситуації залучалася громадська організація "Світло надії", однак відповідачка ОСОБА_2 відмовилася від допомоги. Малолітній син відповідачки ОСОБА_4 постійно проживає разом з рідним батьком ОСОБА_5 Відповідачка бачиться з сином ОСОБА_4 дуже рідко, не бере участі в його вихованні та утриманні, таким чином самоусунувшись від виконання материнських обов'язків по відношенню до дитини.

Представник позивача зазначив, що на даний час відповідачка ОСОБА_2 проживає разом із співмешканцем і малолітнім сином ОСОБА_6 у літній кухні, в якій відсутні світло, вода та водовідведення. Під час перевірок побутових умов сім'ї, було виявлено, що санітарно-гігієнічний стан приміщення незадовільний, першочерговими речами дитина забезпечена мінімально, одяг та взуття дитини брудні і не відповідають сезону, постільна білизна брудна, дитячий розвиваючий куточок відсутній. Викликає занепокоєння психологічний стан малолітнього ОСОБА_6, який не йде на контакт, наляканий, наявна педагогічна запущеність дитини. Представник позивача вказав, що відповідачка ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, часто вчиняє сварки, притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення сімейних сварок та за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та догляду за сином ОСОБА_6

Також представник позивача вказав, батько малолітнього ОСОБА_6 відповідач ОСОБА_3 зустрічається із сином рідко, матеріально дитину не забезпечує. У відповідь на проведені з ним бесіди щодо необхідності виконання ним батьківських обов'язків вказав, що він не має змоги забезпечити утримання та виховання свого сина ОСОБА_6, оскільки власного житла не має, проживає у будинку своєї співмешканки, у якої троє своїх дітей і вона не бажає, щоб його син проживав разом з ними. Надав службі у справах дітей Диканської РДА письмову заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_6

Додатково пояснив, що після подачі позову до суду відповідач ОСОБА_3 тимчасово забрав сина ОСОБА_7 до себе та проживає з ним у не зовсім пристосованій кімнаті, яку знімає у м. Полтаві та має намір здати сина у інтернат, що свідчить також про те, що як батько він не бажає займатися вихованням і утриманням свого малолітного сина. Будинок, про який зазначав цей відповідач, що він у ньому може проживати з сином, не придатний для проживання.

Тому заперечення відповідача ОСОБА_3 проти позову в суді представник позивача розцінював як спробу цього відповідача таким чином виправдати свою абсолютну безвідповідальність стосовно виховання дитини та таким чином уникнути ухвалення рішення про позбавлення його батьківських прав та сплати аліментів на утримання цієї дитини.

Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просив суд задоволити позов в повному обсязі, позбавити відповідачів батьківських прав стосовно їх малолітніх дітей та стягнути з них аліменти на утримання цих дітей.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання декілька разів не з"являлася, незважаючи на те, що кожен раз була в установленому законом порядку повідомлена про дату, годину та місце розгляду справи. Ця відповідачка подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги вона визнає та ті обставини, що вказані в позовній завяві, а тому просила слухати справу у її відсутність, проти позовних вимог заперечувала.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що раніше він не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_7, так як не мав можливості забрати його до себе та утримувати, а тому подав про це письмову заяву Органу опіки і піклування. Однак, на теперішній час він має постійне місце роботи, адже працює пекарем у ТОВ "Кулиничі" і хоч зараз проживає в орендованому житлі за місцем роботи, у нього є власний будинок, що знаходиться по АДРЕСА_3. Посилаючись на ці обставини, відповідач просив не позбавляти його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6 При цьому відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував викладені у позові обставини щодо ухилення ним від виконання батьківських обов'язків стосовно малолітнього сина ОСОБА_6, те, що він не брав участі у вихованні та утриманні сина, а також неодноразове притягнення його до адміністративної відповідальності та тих обставин, що він не виконав рішення суду стосовно покращення виховання сина від квітня 2013 року.

Представник третьої особи - виконкому Стасівської сільради Диканського району як органу опіки і піклування в судове засідання не з"явився, а цей орган у письмовому клопотанні до суду просив задоволити позов та розглянути справу у відсутність його представника.

Представник третьої особи - Диканського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в судовому засіданні вказав, що відповідачі, незважаючи на неодноразові попередження, злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітніх дітей, а тому вважав наявними підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_5, батько неповнолітнього ОСОБА_4, в судовому засіданні вказав, що відповідачка ОСОБА_2 зовсім не цікавиться їх спільним з нею сином ОСОБА_8, а тому у разі позбавлення її батьківських прав просить суд передати йому на виховання його малолітнього сина ОСОБА_4. Вказав, що зобов'язується забезпечити належний догляд, розвиток та виховання дитини.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_3 та третіх осіб, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у відповідачки ОСОБА_2 від шлюбу із ОСОБА_5, третьою особою по справі, є малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від шлюбу, який на даний час розірвано, мають малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії рішення Диканського районного суду від 18 квітня 2013 року відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_6 та вжити заходів до належного виховання, утримання та піклування цих дітей.

Однак, із досліджених в судовому засіданні актів обстеження побутових умов проживання малолітнього ОСОБА_6 від 09.07.2014 року, 15.08.2014 року, 15.09.2014 року, 18.09.2014 року, 09.12.2014 року, 03.02.2016 року, 28.03.2016 року, 25.05.2016 року, 14.06.2016 року, 14.07.2016 року, 20.01.2017 року, 25.01.2017 року, 09.03.2017 року, 14.03.2017 року вбачається, що відповідачкою ОСОБА_2 не було створено належних умов для проживання, утримання, харчування та виховання неповнолітніх дітей.

З вказаних актів обстеження вбачається, що з липня 2014 року по теперішній час 2017 року відповідачка ОСОБА_2 разом з малолітнім сином ОСОБА_6 проживала у будинках, належних її співмешканцям. Санітарно-гігієнічний стан помешкань був незадовільний, опалення, вода та світло періодично були відсутні, найнеобхіднішими речами дитина була запезпечена мінімально, запаси продуктів мінімальні або іноді взагалі відсутні, одяг та взуття дитини старі, брудні та не по сезону, постільна білизна брудна, дитячий розвиваючий куточок відсутній, до дитячого садка ОСОБА_6 не ходить, відповідачка та її співмешканці періодично вживають алкогольні напої, палять, вчиняють сварки. У рідного батька ОСОБА_3 малолітній ОСОБА_6 знаходився за весь цей період лише кілька разів, і то, як правило, у зв'язку із тим, що відповідачка перебувала у стані алкогольного сп'яніння. Старша дитина відповідачки - малолітній ОСОБА_4 проживав і на даний час проживає у рідного батька ОСОБА_5, навчається у Михайлівській спеціалізованій школі-інтернаті, відповідачка сина не навідує і матеріально не допомагає.

З актів обстеження також видно, що інколи санітарно-гігієнічні умови та матеріальне забезпечення дитини неможливо було встановити, оскільки відповідачка ОСОБА_2 відмовляла у доступі до житла, на рекомендації та зауваження комісії реагувала агресивно.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи копій постанов Диканського районного суду за період з квітня 2013 року по квітень 2017 року, тобто з часу ухвалення рішення Диканського районного суду від 18 квітня 2013 року, згідно якого відповідачку було попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання та догляду її малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та до часу розгляду позову про позбавлення її батьківських прав, відповідачка ОСОБА_2 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, а саме:

- 19.06.2014 року за ст. 184 ч. 1 КУпАП, а саме за те, що не виконувала належним чином свої батьківські обов'язки, адже перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, залишила малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 без будь-якого догляду;

- 07.10.2014 року за ст. ст. 184 ч. 2, 184 ч. 2, 173 КУпАП, а саме за те, що не виконувала належним чином свої батьківські обов'язки, адже перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, не здійснювала догляд за малолітнім сином ОСОБА_6, який був брудний та голодний, у зв'язку з чим постійно плакав та просив їсти, крім цього, залишала його самого вдома без будь-якого догляду, а також перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння висловлювалася нецензурною лайкою в бік громадян, вчинивши таким чином дрібне хуліганство;

- 28.04.2015 року за ст. 173 КУпАП - перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння вчинила дрібне хуліганство;

- 20.01.2016 року за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП - перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння вчинила сімейну сварку із співмешканцем;

- 04.02.2016 року за ст. 184 ч. 1 КУпАП - за ухилення від виконання батьківських обов'язків стосовно малолітнього сина ОСОБА_6, що виявилося у нецензурній лайці як в бік свого сина, так і її співмешканця у приміщенні Диканської ЦРЛ;

- 25.01.2017 року притягнута до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по догляду та вихованню малолітнього сина ОСОБА_6 (ст. 184 ч. 1 КУпАП).

Судом було встановлено, що у зв'язку із викликом щодо вчинення сімейних сварок, відповідачка ОСОБА_2 декілька разів доставлялася працівниками поліції до Диканської центральної районної лікарні для встановлення стану алкогольного сп'яніння, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями відповідних медичних висновків.

Як вбачається з характеристик на відповідачку ОСОБА_2, наданих Стасівською сільрадою Диканського району та головою опікунської ради Стасівської сільської ради Диканського району, з відповідачкою проживає лише її менший син ОСОБА_6, який на час розгляду справи судом тимчасово перебуває у вівдповідача ОСОБА_3, а старший син ОСОБА_4 живе з рідним батьком ОСОБА_5 у с. Михайлівка Диканського району. Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дитиною в повному обсязі, часто при спілкуванні вживає нецензурні слова. Також ОСОБА_2 не має постійного житла, не працює, веде аморальний спосіб життя, постійно вживає алкоголь, влаштовує сварки та бійки із співмешканцем, за що притягувалася до адміністративної відповідальності.

Вищевказані обставини не заперечувалися і самою відповідачкою ОСОБА_2, що видно із її письмової заяви про визнання нею позовних вимог.

У психолого-педагогічній характеристиці малолітнього ОСОБА_6 від 24.02.2017 року, наданій психологом Диканського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді вказано, що дитина проживає разом з матір'ю ОСОБА_2 у будинку співмешканця матері. Відповідачка зловживає алкоголем та не здійснює належного догляду за дитиною, не здійснює функцій виховання, розвитку та матеріального забезпечення дитини. Малолітній ОСОБА_6 не відвідує дитячий садок, хоча майже досяг п'ятирічного віку. Дитина неохайна, одягнена у старі, брудні речі. Малолітній ОСОБА_6 не відповідає віковим особливостям та має психоемоційні розлади, так як до дорослих ставиться насторожено, поводиться замкнено, на запитання психолога не відповідав.

З актів обстеження побутових умов проживання відповідача ОСОБА_3 від 18.09.2014 року, 28.03.2016 року, 14.07.2016 року вбачається, що відповідач проживав раніше разом із співмешканкою та її трьома дітьми. Санітарно-гігієнічний стан житла задовільний. Однак, малолітній син відповідача ОСОБА_6 буває у батька дуже рідко, матеріальної допомоги на його утримання відповідач не надає, участі у вихованні дитини не бере. У теперішній час відповідач ОСОБА_3 проживає в м. Полтаві без реєстрації вже з іншою жінкою, яка має 12-річну доньку. З досліджених судом обставин перебування там зараз сина ОСОБА_7 у цього відповідача видно, що умови проживання тут цього малолітнього не відповідають тим умовам, в яких належним чином повинна проживати і виховуватися дитина.

Наявні у матеріалах справи характеристики відповідача ОСОБА_3, надані Стасівською сільрадою Диканського району, свідчать про те, що відповідач ОСОБА_3 часто вживає алкоголь. Його малолітній син ОСОБА_6 майже постійно проживає разом з матір'ю ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_3 не приділяє належної уваги вихованню сина, майже не цікавиться його життям, лише іноді спілкується з дитиною.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи копій постанов Диканського районного суду за період з квітня 2013 року по квітень 2017 року, тобто з часу винесення рішення Диканського районного суду від 18 квітня 2013 року, згідно якого відповідача ОСОБА_3 було попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання та догляду його малолітнього сина ОСОБА_6 та до часу розгляду позову про позбавлення його батьківських прав, відповідач ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме:

- 17.05.2013 року та 01.07.2013 року за ст. 187 ч. 2 КУпАП (порушення правил адміністративного нагляду);

- 10.02.2015 року за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, а саме перебуючи в стані алкогольного сп'яніння вчинив сімейну сварку з дружиною ОСОБА_2

Крім цього, з наявної у матеріалах справи копії ухвали Диканського районного суду від 09.04.2013 року вбачається, що судом розглядалося кримінальне провадження про обвинувачення відповідача ОСОБА_3 за ст. 126 КК України. ОСОБА_3 обвинувачувався у тому, що перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, у ході сварки з дружиною ОСОБА_2, відповідачкою по справі, у присутності малолітнього сина наніс їй удари по обличчю, що негативно впливало на цю дитину. Однак, кримінальне провадження тоді було закрите за відмовою відповідачки ОСОБА_2 як потерпілої від кримінального обвинувачення.

Вищевказані обставини не заперечував у судовому засіданні і сам відповідач ОСОБА_3

Викладені вище обставини в сукупності свідчать, що відповідачі по справі не піклуються про фізичний і духовний розвиток їх дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не створюють умов для отримання дітьми освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності свідчать про винні дії кожного з відповідачів по справі по ухиленню від виховання їх неповнолітніх дітей і свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З актів обстеження побутових умов проживання малолітнього ОСОБА_4 від 18.09.2014 року, 11.02.2016 року, 28.03.2016 року, 14.07.2016 року, 20 січня 2017 року, 14.03.2017 року вбачається, що дитина постійно проживає разом з батьком ОСОБА_5 у належному батькові будинку в с. Михайлівка Диканського району. Санітарно-гігієнічний стан помешкання задовільний, у будинку, прибрано, тепло, кімнати провітрюються. Наявні присадибна земельна ділянка та запаси продуктів. Дитина забезпечена одягом та взуттям відповідно до сезону, має власний куточок для навчання та ігор. Малолітній ОСОБА_4 навчається у Михайлівській спеціалізованій школі-інтернаті. Стосунки між батьком і сином доброзичливі. Мати дитини - відповідачка ОСОБА_2 життям та здоров'ям дитини не цікавиться, матеріально не допомагає, до себе додому не забирає, не бере участі у вихованні дитини.

У характеристиці ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, наданій сільським головою Стасівської сільської ради Диканського району, вказано, що ОСОБА_5 самостійно виховує свого малолітнього сина ОСОБА_4 Пройшов разом з дитиною поглиблений медичний огляд, відвідав психолого-медико-педагогічну консультацію. Віддав малолітнього сина навчатися до Михайлівської спеціалізованої школи-інтернату. Піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, забезпечує необхідним одягом, харчуванням, навчальним приладдям, іграшками, придбав для нього комп'ютер. ОСОБА_5 цікавиться навчанням та поведінкою сина, відвідує батьківські збори та шкільні святкові заходи, бере участь у роботі батьківського комітету.

З письмової заяви ОСОБА_5 та його пояснень в судовому засіданні вбачається, що він бажає, щоб суд передав йому на виховання його малолітнього сина ОСОБА_4 у разі позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 та зобов'язується забезпечити належний догляд, розвиток та виховання дитини.

Відповідно до ст. ст. 141, 180 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Згідно принципів 2, 4 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою певних рішень основною метою їх має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Враховуючи вищезазначені обставини у їх сукупності, які свідчать про те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, незважаючи на неодноразові профілактичні бесіди, попередження про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків органами опіки і піклування, будучи попередженими рішенням суду про необхідність зміни ставлення до виховання малолітніх дітей та вжиття заходів до їх належного утримання і піклування ще в 2013 році, протягом декількох років, не маючи на це поважних причин, не піклуються про фізичний та духовний розвиток свого малолітнього сина ОСОБА_6, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не створють умов для отримання нею дошкільної освіти, вживають алкогольні напої, ведуть антисоціальний спосіб життя, неодноразово вчиняли при дитині бійки та сварки, за що неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності, суд приходить до твердого переконання, що вказане свідчить про свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов'язками по вихованню та догляду за своїм сином, що не заперечувалося сами відповідачами в судовому засіданні.

Твердження відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні про відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6, суд вважає безпідставним, виходячи з наступного.

З аналізу матеріалів справи та пояснень відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні вбачається, що відповідач протягом майже п'яти років, не маючи на це поважних причин, не спілкувався із своїм малолітнім сином ОСОБА_6, не брав участі у його вихованні та утриманні. Наявність на час розгляду справи в суді у відповідача роботи у м. Полтава, тимчасового орендованого житла за місцем роботи та будинку в смт. Опішня, в якому він зареєстрований, однак який непридатний для проживання, що вбачається з офіційної довідки Опішнянської селищної ради, а також та обставина, що неповнолітній син ОСОБА_7 тимчасово перебуває у нього через п"янки відповідачки ОСОБА_2, де відсутні необхідні умови для нормального проживання та розвитку цього неповнолітнього і співмешканка відповідача ОСОБА_3 не надала письмової згоди, щоб тут проживав цей малолітній, в своїй сукупності не свідчать про те, що відповідач ОСОБА_3 корінним чином не змінив своє ставлення до виховання сина та не забезпечив його всім необхідним для нормального фізичного і духовного розвитку цієї дитини. Тому його прохання не позбавляти його батьківських прав є лише намаганням таким чином виправдати з його боку відсутність протягом декількох років взагалі якихось дій по вихованню і утриманню свого сина. У зв"язку з цим ці обставини не є достатніми підставами для відмови у позбавленні його батьківських прав.

Тому, враховуючи те, що заперечення відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позбавлення його батьківських прав спростовуються сукупністю вищевказаних обставин, відповідачами не було надано суду жодних доказів того, що вони на теперішній час належним чином виконують свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини, враховуючи те, що умови, в яких на теперішній час проживає малолітній ОСОБА_6, загрожують його життю та здоров'ю, виходячи з найвищих інтересів дитини та необхідності забезпечення їй належного фізичного, психоемоційного розвитку, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для позбавлення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських прав стосовно їх малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, з негайним відібранням цієї дитини відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 367 ЦПК України як від відповідачки ОСОБА_2, якщо на час виконання рішення суду у неї буде перебувати цей малолітній, так і у відповідача ОСОБА_3 малолітнього сина ОСОБА_6, у якого в теперішній час тимчасово перебуває ця дитина, та передачі цієї дитини органу опіки і піклування для його подальшого влаштування.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, які свідчать про те, що відповідачка ОСОБА_2, незважаючи на неодноразові профілактичні бесіди, попередження про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків органами опіки і піклування, будучи попередженою рішенням суду про необхідність зміни ставлення до виховання малолітніх дітей та вжиття заходів до їх належного утримання і піклування, протягом декількох років, не маючи на це поважних причин, майже не спілкується та не бачиться із своїм малолітнім сином ОСОБА_4, який постійно проживав та на теперішній час проживає з батьком ОСОБА_5, не цікавиться його життям та здоров'ям, не надає на його утримання ніякої матеріальної допомоги, вживає алкоголь та веде антисоціальний спосіб життя, що вкрай негативно впливає на нормальний розвиток цієї дитини, суд дійшов висновку, що вказане свідчить про свідоме самоусунення відповідачки, як матері, від участі у вихованні та утриманні цього свого сина, що не заперечувалося нею в своїй письмовій заяві про визнання позову.

Тому, враховуючи те, що відповідачкою не було надано суду жодних доказів того, що вона на теперішній час належним чином виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до цієї дитини, суд дійшов висновку про необхідність позбавити відповідачку ОСОБА_2 батьківських (материнських) прав стосовно її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 без відібрання дитини від матері, так як дитина на теперішній час проживає з батьком, та передати дитину на виховання його батьку ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Судом було встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є працездатними особами та інших зобов'язань матеріального характеру не мають.

Враховуючи те, що згідно ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення відповідачів батьківських прав не звільняє їх від обов'язку від участі в утриманні малолітніх дітей, суд беручи до уваги положення ст. ст. 182, 183 СК України, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню та вважає за необхідне стягти аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_3, а також відповідачки ОСОБА_2 з кожного, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, на користь тих осіб чи установ, де буде перебувати дитина.

Також слід стягувати щомісячно з відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 на користь батька дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, виходячи з того після позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав ця дитина буде проживати з батьком ОСОБА_5 та перебувати у нього на вихованні.

Виходячи з того, що з відповідачки ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини її заробітку, то при таких обставинах слід у розмірі 1/4 частини заробітку стягти аліменти з неї і на утримання сина ОСОБА_4, задоволивши частково у цій частині позовні вимоги позивача про стягнення аліменти на утримання цієї дитини, відмовивши у задоволенні позовної вимоги позивача у стягнення аліментів на цю дитину з цієї відповідачки у розмірі 1/3 частини її заробітку як ставилося про це у позові.

Приймаючи до уваги, що батьківських прав відповідачі рішенням суду позбавляються з 17 травня 2017 року, то аліменти з них слід розпочати стягувати з дня ухвалення рішення суду, а саме з 17 травня 2017 року.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені, позивач згідно закону був звільнений від сплати судового збору за подачу вказаного позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір по вимогах про позбавлення батьківських прав в сумі 640 грн. 00 коп. з кожного, а також судовий збір по аліментних вимогах на утримання неповнолітніх дітей в сумі 640 грн. 00 коп. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 164 ч. 1 п. 2, 166 ч. 2, 180, 182, 183 СК України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, ч.ч. 1, 2 ст. 3, ч. ч. 1, 2 ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, принципами 2, 4 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 292, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити. Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, українку, громадянку України, уродженку с. Велика Рудка Диканського району Полтавської області, зареєстровану АДРЕСА_4, батьківських (материнських) прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, уродженця смт. Диканька Полтавської області, який проживав раніше по АДРЕСА_5 матір"ю відповідачкою ОСОБА_2, із негайним відібранням малолітнього ОСОБА_6 від його матері ОСОБА_2 у разі, якщо ця дитина буде перебувати у неї на час виконання рішення суду.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, українця, громадянина України, уродженця с. Стасі Диканського району Полтавської області, зареєстрованого АДРЕСА_6, фактично проживаючого без реєстрації АДРЕСА_1, працюючого укладальником хлібобулочних виробів ТОВ " Полтавський хлібопекарський комплекс" м. Полтави, батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, уродженця смт. Диканька Полтавської області, з негайним відібранням малолітнього ОСОБА_6 у відповідача ОСОБА_3, з яким ця дитина тимчасово в теперішній час перебуває за адресою АДРЕСА_2.

При відібранні малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, передати цю дитину ОСОБА_6 Диканській районній державній адміністрації Полтавської області як органу опіки і піклування для подальшого влаштування цієї дитини відповідно до чинного законодавства.

Рішення суду у частині відібрання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, підлягає негайному виконанню.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, українку, громадянку України, уродженку с. Велика Рудка Диканського району Полтавської області, зареєстровану АДРЕСА_4 батьківських (материнських) прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, уродженця м. Полтава, проживаючого АДРЕСА_7.

Передати неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виховання його батькові ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_14.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки с. Велика Рудка Диканського району Полтавської області, зареєстрованої АДРЕСА_7, фактично проживаючої без реєстрації в с. Слиньків Яр Диканського району Полтавської області, не працюючої, на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи стягнення аліментів з 17 травня 2017 року і продовжувати до досягнення цією дитиною віку 18 років.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки с. Велика Рудка Диканського району Полтавської області, зареєстрованої АДРЕСА_7, фактично проживаючої без реєстрації в с. Слиньків Яр Диканського району Полтавської області, не працюючої, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць на утримання неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь тих установ або осіб, на вихованні і утриманні яких буде перебувати ця дитина.

Стягнення аліментів розпочати з 17 травня 2017 року і продовжувати до досягнення цією дитиною віку 18 років.

Стягти з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав в сумі 640 грн. 00 коп. та за позовною вимогою про стягнення аліментів в сумі 640 грн. 00 коп., а всього разом 1 280 /одну тисячу двісті вісімдесят/ грн. 00 коп.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженця с. Стасі Диканського району Полтавської області, зареєстрованого АДРЕСА_6, фактично проживаючого без реєстрації АДРЕСА_1, працюючого укладальником хлібобулочних виробів ТОВ " Полтавський хлібопекарський комплекс" м. Полтави, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь тих осіб чи установ, де буде перебувати дитина, починаючи стягнення аліментів з 17 травня 2017 року і продовжувати до досягнення дитиною віку 18 років.

Стягти з ОСОБА_3 в доход держави судовий збір за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав в сумі 640 грн. 00 коп. та за позовною вимогою про стягнення аліментів в сумі 640 грн. 00 коп., а всього разом 1 280 /одну тисячу двісті вісімдесят/ грн. 00 коп.

Рішення суду в частині відібрання у відповідачів по справі малолітнього ОСОБА_6 та стягнення аліментів в межах платежу, вирахуваного за один місяць, підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: