Справа № 645/5343/16-ц
Провадження № 2/645/481/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючий суддя Сілантьєва Е.Є.
секретар судових засідань ОСОБА_1,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Суддя Наталії Володимирівни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, -
Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача - стягнути з ОСОБА_2, аліменти на користь позивача на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, 26.09.2007 р. н., у твердій грошовій сумі по 2400,00 грн. на кожного щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2, кошти на додаткові витрати, повязані з лікуванням ОСОБА_3, у сумі 2 000,00 грн. щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 14 квітня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем - ОСОБА_2, про що було видано свідоцтво 1- ВЛ № 021569 від 14.04.2006р. та проживали однією сім'єю. За час шлюбу народилося двоє неповнолітніх дітей - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та донька ОСОБА_4, 26.09.2007року народження. Сімейне життя не склалося, сторони не змогли створити гарної родини через різні погляди на життя, в зв*язку з чим, заочним Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2015 року по справі № 645/8260/15-ц шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу, позивачка разом з дітьми проживає разом, при цьому вона створила нову сімю та на теперішній час перебуває в шлюбі. Також позивачка вказала, що у неї з відповідачем протиріч щодо місця проживання дітей не виникає, однак, досягти домовленості про сплату аліментів їм не вдалося. Відповідач всіляко ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. З самого народження синові - ОСОБА_3, необхідний медичний нагляд та лікування, необхідними є систематичні курси медико - соціальної реабілітації, адже при народженні у нього було встановлено захворювання: оклюзійну гідроцефалію, вентрикуломунтування та скорочення нижньої правої кінцівки. Позивач самостійно несе додаткові витрати на сина, повязані з його хворобою, щомісячно ці витрати становлять близько 4000,00 грн., які витрачаються на відвідування оздоровчої групи, басейну, ЛФК та ліки.
Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити та постановити рішення суду.
Відповідач у судові засідання не з*являвся, неодноразово надав заяви про відкладення розгляду справи, заперечень на позов не надав, заяв про слухання справи не надавав. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України..
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.
В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.
З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі, який заочним Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2015 року по справі № 645/8260/15-ц було розірвано.
Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 056689), та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 098819). Згідно зазначених свідоцтв про народження, позивачка зазначена матір*ю дітей, відповідач батьком.
Відповідно до свідоцтва про шлюб І-ВЛ № 277188 ОСОБА_5 18 грудня 2015 року в Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зареєструвала шлюб з Суддя Станіславом Дмитровичем, актовий запис № 789. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище Суддя.
Судом встановлено, що згідно позовних вимог діти проживають з матірю за адресою: м. Харків, вулпров. ОСОБА_6, 10 кв. 9 та знаходяться на її утриманні.
Відповідно до ст..180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз'ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.
При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоровя дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї.
Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз'яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Судом не надано даних про наявність на утриманні відповідача утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дитину.
Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов*язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.
Визначаючи розмір аліментів, суд керується ст.ст. 181, 183, 184 СК України, тобто аналогічними нормами, які передбачають, що аліменти можуть присуджуватися в частці від доходу і ( або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно із ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров*я та матеріальне становище дитини, стан здоров*я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів на дітей у твердій грошовій сумі суд враховує, що відповідач працездатний, однак на час ухвалення рішення судом не працює, інших осіб на своєму утриманні не має.
З урахуванням наведеного, відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до ст. 7 Закону України № 1801-VІІІ від 21.12.2016 року «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для дитини у віці від 6 до 18 років - 1689 грн., суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2016 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача коштів на додаткові витрати, повязані з лікуванням сина ОСОБА_3, у сумі 2 000,00 грн. щомісяця, від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, суд зазначає наступне.
За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Відповідно до положень ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.
Суд зазначає, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.
Суд вважає, що у порушення ст. ст. 11, 60 ЦПК України, ч.ч.1, 3 ст. 185 СК України позивачкою не надане належних та допустимих доказів того, що нею були фактично понесені будь-які додаткові витрати, а також того, що додаткові витрати у заявленому розмірі викликані особливими обставинами.
Крім того, суд зазначає, що положеннями ст. 185 СК України не передбачена можливість стягнення додаткових витрат на утримання дитини у вигляді періодичних обов'язкових платежів, а тому підстави для задоволення заявленого позову в межах заявлених вимог відсутні.
Таким чином суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат на дитину в повному обсязі.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати за один місяць.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 79, 84, 180-183 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10,11, 88, 197, 224-226, 367 ЦПК України, суд,-
Позов Суддя Наталії Володимирівни - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідн. Код НОМЕР_1 на користь Суддя Наталії Володимирівни, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідн. Код НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п*ятсот грн..) з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідн. Код НОМЕР_1 на користь Суддя Наталії Володимирівни, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідн. Код НОМЕР_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п*ятсот грн..) з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 підлягають стягненню починаючи з 10.11.2016 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідн. Код НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок (розрахунковий рахунок № 0010 КБКД 22030001 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)», отримувач УДК у Немишлянському районі м. Харкова, код отримувача (ЗКПО) 24134610, банк отримувача ГУДКУ у Харківській області, МФО банку отримувача 851011).

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: