Номер провадження: 22-ц/785/1123/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2013 року у справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

Представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до відповідача, вказуючи, що 09.07.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 455-013/ФКВІП-08, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобовязання по видачі кредиту в сумі 144 500,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,50 % річних, строком до 06.07.2023 року, а ОСОБА_2 зобовязалася своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі.

В забезпечення виконання зобовязань між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 09.07.2008 року було укладено договір поруки № 455-013/Zфпор-08/1.

В забезпечення виконання зобовязань між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 09.07.2008 року було укладено договір поруки № 455-013/Zфпор-08/2.

30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» та Національним ОСОБА_5 України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань.

В порушення умов вказаного договору відповідачі прострочили виплату грошової суми, тому, у звязку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 1 013 581,16 гривень, а також судові витрати у розмірі 3 441 гривень (т. 1 а. с. 4-6).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2013 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено у повному обсязі. Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 013 581,16 гривень та судовий збір у розмірі 3 441 гривень (т. 1 а. с. 101-103).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 1 а. с. 119-122).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 30 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.11.2013 року скасовано. В задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено (т. 1 а. с. 254-256).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року касаційну скаргу представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Рішення апеляційного суду Одеської області від 30 квітня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 2 а. с. 43-45).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 липня 2008 року ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 455-013/ФКВІП-08, відповідно до умов яких Банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 144 500,00 доларів США, а ОСОБА_2 отримала та зобовязувалася повернути у строк до 06 липня 2023 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % за весь час фактичного користування кредитом (т. 1 а. с. 7-13).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 455-013/ФКВІП-08, між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 09.07.2008 року було укладено договір поруки № 455-013/Zфпор-08/1, згідно умов якого ОСОБА_3 на добровільних засадах взяв на себе зобовязання відповідати як солідарний боржник по зобовязанням ОСОБА_2, що виникають з умов кредитного договору № 455-013/ФКВІП-08 від 09.07.2008 року (т. 1 а. с. 16).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 455-013/ФКВІП-08, між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 09.07.2008 року було укладено договір поруки № 455-013/Zфпор-08/2, згідно умов якого ОСОБА_4 на добровільних засадах взяла на себе зобовязання відповідати як солідарний боржник по зобовязанням ОСОБА_2, що виникають з умов кредитного договору № 455-013/ФКВІП-08 від 09.07.2008 року (т. 1 а. с. 17).

30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» та Національним ОСОБА_5 України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь ОСОБА_5(т. 1 а. с. 35-39).

Відповідно п. 3. договорів поруки, поручитель відповідає перед ОСОБА_5 у тому ж обємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязань як від позичальника та поручителя як разом, так і від кожного окремо. Крім того, поручителі відповідають перед позивачем всім належним їм на праві власності майном та грошовими коштами.

Відповідачі своїх зобовязань за кредитним договором не виконали, в звязку з чим загальна заборгованість по погашенню кредиту станом на 18.06.2013 року складає 1 013 581,16 гривень, у тому числі: тіло кредиту 823 343,02 гривень; відсотки 176 399,68 гривень, комісія 13 838,46 гривень.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629, ч.1 ст. 610 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За нормами ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Частина 2 ст. 554 ЦК України визначає, що поручитель несе відповідальність у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків за прострочення виконання основного зобов'язання боржником, регламентується по суті не обсяг відповідальності поручителя, а обсяг його зобов'язання перед кредитором за договором поруки. З моменту порушення умов основного договору боржником обсяг зобов'язання поручителя і обсяг зобов'язання боржника перед кредитором за загальним правилом є рівними.

Задовольняючи позов про стягнення суми заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що зобовязання повинні виконуватися належним чином, невиконання зобовязання дає право на стягнення боргу в судовому порядку.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про солідарне стягнення з боржників суми заборгованості та судових витрат.

За нормами статті 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Так, за своєю юридичною природою порука є договірним зобов'язанням, адже виникає на підставі договору.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов'язання, виникає кілька самостійних зобов'язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов'язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред'явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі або частково, але поручитель, що виконав зобов'язання, не має права пред'явити вимогу до іншого поручителя щодо розподілу відповідальності перед кредитором.

У справі, яка переглядається, предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники за порушення умов одного й того ж кредитного договору.

З огляду на викладене й на відсутність положень про солідарну відповідальність поручителів у нормах чинного законодавства та в умовах договорів поруки підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України немає.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі N 6-35цс15, постанові від 11 листопада 2015 року у справі N 6-511цс15.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що позичальник не виконував умов кредитного договору, кредиту не погасив, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, проте висновок суду про наявність безумовних підстав для солідарного стягнення з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки, оскільки у справі, яка переглядається, встановлено, що зобов'язання за кредитним договором забезпечувалося кількома поручителями, які надали поруку за різними самостійними договорами поруки.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 Постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року, із змінами і доповненнями від 25.09.2015 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 носять описовий характер та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Указаним обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку, проте помилково стягнув суму заборгованості та судові витрати з боржників у солідарному порядку. За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2013 року підлягає зміні в частині стягнення заборгованості та судових витрат в солідарному порядку.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2013 року змінити в частині стягнення заборгованості та судових витрат в солідарному порядку.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236, , р/р 373980009) заборгованість за кредитним договором № 455-013/ФКВІП-08 від 09 липня 2008 року станом на 18.06.2013 року в сумі 1 013 581 (один мільйон тринадцять тисяч пятсот вісімдесят одна) гривня 16 копійок, яка складається із: тіла кредиту 823 343,02 гривень, відсотків 176 399,68 гривень, комісії 13 838,46 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236, , р/р 373980009) заборгованість за кредитним договором № 455-013/ФКВІП-08 від 09 липня 2008 року станом на 18.06.2013 року в сумі 1 013 581 (один мільйон тринадцять тисяч пятсот вісімдесят одна) гривня 16 копійок, яка складається із: тіла кредиту 823 343,02 гривень, відсотків 176 399,68 гривень, комісії 13 838,46 гривень.

Стягнути у рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236, , р/р 373980009) суму сплаченого судвого збору у розмірі 3 441,00 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

ОСОБА_6