АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Кузнєцової О.Ю.,

секретар: Діхтяр Т.В.,

з участю адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк"

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 05 грудня 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Полтава-Банк» (далі - ПАТ «Полтава-Банк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди. Позов обгрунтовано тим, що під час розгляду кримінальної справи № 1622/3828/2012 встановлено, що відповідач, перебуваючи на посаді економіста відділення № 26 ПАТ «Полтава-Банк», протягом 2008-2011 років умисно з іншими працівниками відділення банку шляхом службового підроблення офіційних банківських документів заволоділа грошовими коштами ПАТ «Полтава-Банк» в особливо великих розмірах на загальну суму 673 304 грн 68 коп., чим спричинила матеріальні збитки позивачу на вказану суму. Зазначило, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 27 червня 2012 року до ОСОБА_3 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом до одужання. У зв'язку з вищевказаним ПАТ «Полтава-Банк» просило стягнути з відповідача вказану суму на відшкодування шкоди, завданої її злочинними діями.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05 грудня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування шкоди - залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням районного суду, ПАТ «Полтава-банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов банку задовольнити. В обгрунтування апеляційної скарги позивач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 просив відхилити апеляційну скаргу на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 05 грудня 2016 року і залишити його без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Полтава-Банк» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.п.3,4 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Cудом першої інстанції встановлено, що відповідач перебувала у трудових відносинах із ПАТ «Полтава-Банк», працюючи на посаді економіста відділення № 26, розташованого за адресою: м.Полтава, вул. Калініна, 45А в м.Полтава.

Наказом № 223 від 07.03.2006 року ОСОБА_3 прийнята на посаду економіста операціоніста відділення № 26 АБ «Полтава-Банк» в м.Полтава з випробувальним терміном два місяці.

Посадовою інструкцією економіста відділення № 26 визначено правовий статус, функціональні обовязки, права й відповідальність економіста відділення та вона є документом, яким він керується в своїй роботі.

Відповідно до п. 4.1 посадової інструкції економіст несе персональну відповідальність за: -якісне та своєчасне виконання робіт згідно посадових обовязків у відповідності з чинним законодавством та внутрішньобанківськими нормативними документами; -додержання вимог законодавчих актів України, нормативних актів НБУ, постанов Правління банку, наказів голови Правління банку та його заступників, керуючої відділенням; -порушення чинного законодавства і вимог Національного банку України; ведення бухгалтерського обліку кредитних справ; -недотримання затвердженої методики видачі кредитів; -бездіяльність і невжиття заходів щодо правильності роботи операціоніста в підсистемі емітент еквайер; -за достовірність звітності, що надається до Головного офісу АТ «Полтава банк», а також за інформацію, що надається на розгляд керуючому відділення; -своєчасне виправлення помилок при виконанні своїх прямих службових обовязків; -розголошення комерційної таємниці, до якої він має доступ під час роботи в банку; -відсутності належного режиму таємності роботи з документами, що містять комерційну таємницю, а також банківську таємницю; -порушення правил внутрішнього трудового розпорядку; -порушення у дотриманні інструкцій з охорони праці, протипожежної охорони, виробничої санітарії;

Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 27.06.2012 року, прийнятої за наслідками розгляду кримінальної справи № 1622/3828/2012, порушеної стосовно ОСОБА_3 за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст.366 КК України, застосовано до останньої примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом до одужання.

Згідно із вказаною постановою ОСОБА_3 обвинувачувалася в тому, що вона, перебуваючи на посаді економіста відділення № 26 ПАТ «Полтава-Банк», як службова особа протягом 2008-2011 років умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з іншими працівниками цього відділення, матеріали справи щодо яких виділені в окреме провадження, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом службового підроблення офіційних банківських документів, у тому числі заяв на видачу і переказ готівки та відміни здійснення проводок, заволоділа грошовими коштами ПАТ «Полтава-Банк» в особливо великих розмірах на загальну суму 673 304, 68 грн.

Отримані грошові кошти ОСОБА_3 та інші співучасники розподілили між собою в залежності від відведених їм функцій.

Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 27.09.2012 року змінено стосовно ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом до надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку до одужання.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 13.07.2013 року продовжено ОСОБА_3 амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку.

Вироком Октябрського районного суду м.Полтава від 06.02.2015 року ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права займати посади, повязані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків строком на 3 роки. Звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання та додаткового покарання на підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Цивільний позов ПАТ «Полтава-Банк» до ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ «Полтава-Банк» 639 947, 50 грн. завданої матеріальної шкоди. В іншій частині, в задоволенні позовних вимог ПАТ «Полтава-Банк» до ОСОБА_4 відмовлено.

Із мотивувальної частини даного вироку слідує, що цивільний позов ПАТ «Полтава-Банк» про стягнення з ОСОБА_4 завданої злочином шкоди на суму 1149076, 86 грн. підлягає частковому задоволенню, оскільки, як вбачається із самого позову (т.25 а.с. 131-132, т.40 а.с. 128, т.47 а.с. 44-50, 69-70) та матеріалів кримінальної справи, банком фактично виплачено грошові кошти потерпілим на суму 639947, 50 грн. (т.46 а.с.68-250, т.47 а.с. 1-20). А тому позовні вимоги ПАТ «Полтава-Банк» про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди підлягають задоволенню саме в цій частині.

Окрім цього, постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 06.02.2015 року звільнено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8І,, ОСОБА_9, ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст.27, ч. 1 ст.366 КК України, у звязку із закінченням строків давності. (том 3 а.с.128 157).

Відповідно даних трудової книжки серії АХ № 283920 на імя ОСОБА_3- 04.03.2011 року на підставі наказу № 342 від 22.02.2011 року остання звільнена з посади економіста відділення № 26 ПАТ «Полтава-Банк» на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Полтава-Банк», суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів спричинення позивачу матеріальної шкоди від дій ОСОБА_3 на суму 673304, 68 грн., оскільки стосовно останньої вирок, який би підтверджував її винні дії відсутній.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Так, підстави, умови, порядок, межі й розмір матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну ними підприємству, установі, організації встановлені Главою ІХ КЗпП України.

Статтею 130 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов»язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Як передбачено ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

У п.4 постанови Верховного Суду України від 29.12.2992 року № 14 «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» розяснено, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обовязків, грошові виплати.

Крім того, у п.9 цієї ж постанови розяснено, що до позовних заяв про матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної діями працівників, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку (п.3 ст.134 КЗпП) повинні додаватися докази, які підтверджують, що вчинення працівником таких діянь встановлено у порядку кримінального судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, із вироку Октябрського районного суду м.Полтава від 06.02.2015 року та постанови Октябрського районного суду м.Полтави від 06.02.2015 року, ОСОБА_3 та іншими особами: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8І,, ОСОБА_9, ОСОБА_10 заподіяна шкода ПАТ «Полтава-Банк» внаслідок порушення своїх трудових обовязків.

Враховуючи, що ОСОБА_3 з позивачем не укладали договору про повну матеріальну відповідальність, а інші докази на підставі яких відповідач повинна нести повну матеріальну відповідальність відсутні, колегія суддів не вбачає підстав для покладенн на ОСОБА_3 повної матеріальної відповідальності.

Отже, ОСОБА_3 повинна нести відповідальність за заподіяну шкоду лише у межах середнього місячного заробітку, який згідно довідки ПАТ «Полтава-Банк» становить 2056, 17 грн.

З наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Полтава-Банк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ПАТ «Полтава-Банк» до ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 303, п.3,4 ч.1 ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк"- задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 05 грудня 2016 року - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" в рахунок відшкодування шкоди 2056, 17 грн. (середньомісячний заробіток).

В задоволенні іншої частині позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: О.Ю. Кузнєцова

ОСОБА_11