РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Тимофєєвої Г.Л.,

при секретарі - Сафроновій К.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2017 року позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок №10 по вул. Матросова в с.Завидо-Кудашеве Донецької області, загальною площею 36,0 м2, житловою площею 21,7 м2, допоміжна площа 14,3 м2, та надвірні споруди.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 1954 р. перебувала у шлюбі та проживала однією сімєю з ОСОБА_5. У 1963 р. подружжя разом придбали житловий будинок, розташований за адресою: вул. Матросова, 10, с.Завидо-Кудашеве, Донецької області. 29.02.2004 р. чоловік помер, через деякий час вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою державного нотаріуса ОСОБА_6 їй було відмовлено, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка склалась з ? ідеальних частки спадкового житлового будинку з надвірними побудовами, оскільки право власності на будинок за покійним чоловіком не було оформлено та зареєстровано у встановленому законом порядку.

У зв'язку з тим, що існують перешкоди для оформлення спадкових прав позивачка була змушена звернутись до суду.

Крім того, 11 квітня 2017 р. третя особа, ОСОБА_4, також звернувся до суду з вимогою про визнання за ним права власності в порядку спадкування на ? частину житлового будинку №10 по вул. Матросова в с.Завидо-Кудашеве Донецької області та надвірні споруди.

В обгрунтування своїх вимог вказав, що у 1963 р. його баба ОСОБА_2 та дід ОСОБА_5 придбали житловий будинок розташований за адресою: вул. Матросова, 10 в с.Завидо-Кудашеве Донецької області. 29.02.2004 р. дід помер. На момент смерті діда у вказаному будинку залишились проживати: ОСОБА_2 (дружина померлого), ОСОБА_7, (син померлого), та ОСОБА_4 (онук померлого).

10.08.2008 року ОСОБА_7 помер. На момент його смерті у спірному будинку проживали: ОСОБА_2 (мати померлого) та ОСОБА_4 (онук померлого), у звязку з чим третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову є таким, що прийняв спадщину.

На даний час виникла необхідність визначити юридичну долю вказаного житлового будинку. При звернені до нотаріуса, у отриманні свідоцтва про право на спадщину, яка склалась з 1/4 ідеальної частки спадкового житлового будинку з надвірними побудовами, йому було відмовлено, оскільки право власності ОСОБА_5 на майно не було оформлено та зареєстровано у встановленому законом порядку.

Позивач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу без його участі, представництво інтересів довірив ОСОБА_1

Разом з тим, в судовому засіданні від 11.04.2017р. ОСОБА_2 була присутня та давала пояснення, згідно яких, позов підтримала в повному обсязі. Крім того, не заперечувала щодо вступу у справу її онука ОСОБА_4 з вимогами про визнання права власності в порядку спадкування на ? спірного будинку, оскільки онук завжди проживав разом з нею та після смерті свого батька ОСОБА_7 також має право на спадщину.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив визнати на ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на житловий будинок № 10, що розташований за адресою: по вул.Матросова в с.Завидо-Кудашеве Добропільського району Донецької області, з надвірними побудовами та спорудами, що залишився після смерті її чоловіка ОСОБА_5 та сина ОСОБА_7 Зазначив, що позивач ОСОБА_2 має на меті вступити в право власності на спірний будинок та в подальшому оформити його на свого онука ОСОБА_4

Разом з тим, не заперечував проти задоволення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_4. Пояснив, що останній є онуком позивачки. На момент смерті спадкодавців: ОСОБА_5 його діда та ОСОБА_7 його батька, проживав у спірному будинку, тому має право на визнання за ним права власності на 1/4 частину житлового будинку розташованого у с.Завидо-Кудашеве по вул.Матросова, 10 та надвірні споруди.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада в судове засідання не зявилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без присутності їх представника, позовні вимоги підтримують.

Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_4, в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожній особі надається право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, підставою для захисту прав в судовому порядку є їх порушення, оспорювання чи невизнання іншими особами.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, про що свідчить копія свідоцтва про одруження, серії ЯФ №262563 виданого ОСОБА_3 сільською радою 07.06.1954 р. (а.с.7).

29.02.2004 р. ОСОБА_5 помер, про що виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Добропільського району Донецької області 01.03.2004 р. зроблено актовий запис №16 та видано свідоцтво про смерть серії 1-ЖС №135676. (а.с.7).

Після його смерті відкрилась спадщина на майно, житловий будинок №10, розташований у с.Завидо-Кудашеве по вул.Матросова, та надвірні споруди.

Довідкою ОСОБА_3 сільської ради від 23.11.2016 року №1249 підтверджується факт проживання разом з ОСОБА_5 на момент його смерті дружини ОСОБА_2, сина ОСОБА_7 та онука ОСОБА_4 (а.с.18).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії ЯЛ № 352786 від 07.06.1954 року, виданого ОСОБА_3 сільською радою, батьками ОСОБА_7 записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_5. (а.с. 69).

Відповідно до свідоцтва про народження серії V-III НО № 407934 виданого Димитровським відділом РАЦС, батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_7. (а.с.70).

11 серпня 2008 року ОСОБА_7 помер, про що виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Добропільського району Донецької області 10.08.2011 р. зроблено актовий запис №37 та видано свідоцтво про смерть серії 1-НО № 512596. (а.с.87).

Довідкою ОСОБА_3 сільської ради від 27.03.2017 року №01-14/142 підтверджується факт проживання разом з ОСОБА_7 на момент його смерті за адресою: вул.Матросова, 10, с.Завидо-Кудашеве, Добропільський район, Донецька область, матері ОСОБА_2 та сина ОСОБА_4 (а.с.66, 103).

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є спадкоємицями першої черги після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_7 по закону.

За життя ОСОБА_5 набув на підставі договору купівлі-продажу від 07.10.1963 р., який міститься в матеріалах справи, житловий будинок розташований за адресою: вул.Матросова буд.10, в с.Завидо-Кудашеве Донецької області з усіма господарчими будівлями, що до нього прилягають. (а.с.11). Однак не здійснив державну реєстрацію вказаного будинку, про що свідчить наступне.

Копія договору купівлі продажу від 07.10.1963 р., не містить позначки про здійснення державної реєстрації як обєкта нерухомості.

Для оформлення спадщини позивачка ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_4 зверталися до другої Добропільської державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтва про право власності на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_7

З копії спадкової справи № 3/2017, із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46426911 від 16.01.2017 року вбачається, що в проваджені другої Добропільської державної нотаріальної контори у державного нотаріуса ОСОБА_6 знаходиться спадкова справа, номер якої у спадковому реєстрі 60103353, у нотаріуса 3/2017, спадкодавець ОСОБА_5. (а.с.27-49).

З копії спадкової справи №4/2017, із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46427009 від 16.01.2017 року вбачається, що в проваджені другої Добропільської державної нотаріальної контори у державного нотаріуса ОСОБА_6 знаходиться спадкова справа, номер якої у спадковому реєстрі 60103384, у нотаріуса 4/2017, спадкодавець ОСОБА_7. (а.с.79-112).

ОСОБА_8 державного нотаріуса ОСОБА_6 № 32/02-31 від 01.02.2017р. ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_7, яка склалась з ? ідеальних частки спадкового житлового будинку з надвірними побудовами, оскільки право власності на будинок за покійним чоловіком ОСОБА_5 не було оформлено та зареєстровано у встановленому законом порядку. (а.с. 111)

ОСОБА_8 державного нотаріуса ОСОБА_6 № 33/02-31 від 01.02.2017р. ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_7, яка склалась з 1/4 ідеальної частки спадкового житлового будинку з надвірними побудовами, оскільки право власності на будинок за покійним дідом ОСОБА_5 не було оформлено та зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с 109)

В матеріалах справи наявна копія технічного паспорту на житловий будинок № 10 по вул. Матросова с.Завидо-Кудашеве, ОСОБА_3 с/р у інвентаризаційній справі № 102/34, виготовленого 28.11.2016 року ТОВ Добропільське БТІ, де вказано, що замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_2; план будинку, розташованого за адресою будинок № 10 по вул. Матросова с.Завидо-Кудашеве; експлікація приміщень до плану житлового будинку № 10 по вул. Матросова с.Завидо-Кудашеве; характеритиска будинку, господарських будівельних споруд за вказаною адресою. (а.с.12-16).

Довідкою № 1716 від 23.11.2016р., виданою Добропівльським БТІ, підтверджується, що при поточній інвентаризації від 29.11.2016р. самовільних будівель та самовільного переобладнання будинку не виявлено. (а.с.101)

Відповідно до довідки Добропільського БТІ № 1717 від 21.11.2016 року, повідомляється, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок, розташований за задресою: вул.Матросова буд.10, в с.Завидо-Кудашеве Донецької області, не зареєстровано. В інвентарній справі відсутні будь-які правові документи. (а.с.8 ).

Зі звіту про оцінку майна №1607501_04022017_2-89 від 04.02.2017 року, виконаному ФОП ОСОБА_9 (сертифікат №586 від 08.07.1996 року), загальна площа житлового будинку, який розташований за адресою: вул.Матросова буд.10, в с.Завидо-Кудашеве Донецької області, становить 36 м2, житлова площа 21,7 м2, кухня 10,6 м2. Ринкова вартість всього майна 10620,00 грн.(а.с.19-20).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 23 ОСОБА_8 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р. у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За приписами ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_7 залишилось два спадкоємці: ОСОБА_2, ОСОБА_4 Враховуючи постанови нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії від 01.02.2017р. №,№ 32/02-31, 33/02-31, вони мають право, зокрема: ОСОБА_2 на 3/4 ідеальної частки спадкового майна, ОСОБА_4 на ? ідеальної частки спадкового майна.

Згідно ч.1, 2, ст.1296 та ч.1 ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцю було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, окрім, документів, які підтверджують факт смерті спадкодавця, родинних відносин зі спадкодавцем, місце відкриття спадщини, документу, який встановлює особу заявника, довідки про присвоєння йому податкового номеру, необхідні також відомості про те, що обєкт нерухомості, який входить до складу спадщини, був зареєстрований у встановленому законом порядку. Зазначена вимога передбачена нормами чинного законодавства, а саме ст.182 ЦК України, п.4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в МЮУ 22.02.2012 р. за №282/20595.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Зі змісту цих роз'яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об'єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Спадкодавець ОСОБА_5 набув право власності за договором купівлі-продажу на будинок до введення в дію наведених нормативно-правових актів, а саме 07 жовтня 1963 року. Тому, виникнення права власності на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права.

ОСОБА_8 Міністрів РСР №105 від 11 березня 1985 року "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», на виконання якої у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних ОСОБА_8 із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, спадкодавець ОСОБА_5 своє право власності в БТІ не зареєстрував, не оформив.

Відповідно до ст. 100 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 № 1540-VI в особистій власності громадян може бути жилий будинок.

Статтею 128 цього ж кодексу передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається прирівнюється передача розпорядчого документа на речі.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Оскільки позасудового способу оформити свої спадкові права позивач та третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору не мають, а визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, зокрема, в частині визнання права власності в порядку спадкування за ОСОБА_2 - на 3/4 частки спірного будинку, за ОСОБА_4 на ? частки спірного будинку.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 10, 11, 74, 88, 122, 197, 212-216, 223 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування після померлого ОСОБА_5, 29 лютого 2004 року та після померлого ОСОБА_7, 10 серпня 2011 року, на 3/4 частки житлового будинку № 10, що розташований за адресою: по вул.Матросова в с.Завидо-Кудашеве Добропільського району Донецької області, а саме: жилий будинок «А-1» загальною площею 36,0 м2 , житловою площею 21,7 м2, допоміжною площею 14,3 м2, , з надвірними побудовами та спорудами: ганок «а», літня кухня «Б-1», сарай «Б1 -1», прибудова «б-1», погріб з шийкою «В-1», сарай «Г-1», сарай «Д-1», убиральня «Е-1», паркан «№1», паркан «№2», паркан «№3», вимощення «І».

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, право власності в порядку спадкування після померлого ОСОБА_7, 10 серпня 2011 року, на 1/4 частки житлового будинку № 10, що розташований за адресою: по вул.Матросова в с.Завидо-Кудашеве Добропільського району Донецької області, а саме: жилий будинок «А-1» загальною площею 36,0 м2 , житловою площею 21,7 м2, допоміжною площею 14,3 м2 , з надвірними побудовами та спорудами: ганок «а», літня кухня «Б-1», сарай «Б1 -1», прибудова «б-1», погріб з шийкою «В-1», сарай «Г-1», сарай «Д-1», убиральня «Е-1», паркан «№1», паркан «№2», паркан «№3», вимощення «І».

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації.

Рішення суду може бути оскаржено в Апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 16 травня 2017 року.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом п'яти днів.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Головуючий суддя Г.Л.Тимофєєва

16.05.2017