Справа № 466/3464/16 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/1575/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Приватна охоронна фірма «Ірбіс» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Приватна охоронна фірма «Ірбіс» до ОСОБА_3 прокуратури Західного регіону України про спростування недостовірної інформації про захист ділової репутації, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Приватна охоронна фірма «Ірбіс» до ОСОБА_3 прокуратури Західного регіону України про спростування недостовірної інформації про захист ділової репутації закрито.

Вказану ухвалу оскаржило ТзОВ «Приватна охоронна фірма «Ірбіс».

В своїй апеляційній скарзі просять ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до Шевченківського районного суду м. Львова. Зазначають, що суд дійшов помилкового висновку про те, що між позивачем та відповідачем виникли господарські правовідносини, спір з приводу яких повинен розглядатися в порядку господарського судочинства. Зазначають, що право на недоторканість ділової репутації, як і право на спростування недостовірної інформації є особистими немайновими правами юридичної особи, регулюються Цивільним кодексом України та складають зміст цивільних правовідносин, які підлягають захисту в порядку цивільного судочинства. Вважають, що даний спір підвідомчий Шевченківському суду м. Львова, оскільки відповідач ОСОБА_3 прокуратура Західного регіону України є субєктом владних повноважень та предмет спірних правовідносин вимога про спростування стосується тих відомостей, які відповідач поширив при здійсненні владних функцій, як орган прокуратури.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_5 в заперечення апеляційної скарги , дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 3, 15, 205 ЦПК України ст.ст. 94, 277, ЦК України ст.ст. 1, 12 ГПК України, ст. 3 ГК України та закриваючи провадження у справі, виходив з того між позивачем та відповідачем виникли господарські правовідносини, спір з приводу яких повинен розглядатися, згідно п.1 ч.1 ст.12 ГПК України, в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів вважає, що такі висновки обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають.

Так, відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядкуцивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно ж до положень ст.ст. 1 і 12 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Дійсно, відповідно до змісту абз. 10 п.п. 3.2 п.3 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України №10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 1 ГПК.

Однак, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року відкриваючи провадження у справі, суд має з'ясувати, за правилами якого судочинства підлягає розгляду заява. При цьому слід виходити з компетенції суду щодо розгляду цивільних справ, зазначеної в статті 15 ЦПК, та враховувати положення статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). Оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим (незалежно від суб'єктного складу), то всі справи зазначеної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб'єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства. Справи зазначеної категорії не можуть розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), оскільки такі спори не мають публічно-правового характеру, навіть якщо стороною в ньому виступає суб'єкт владних повноважень.

Окрім цього, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» з урахуванням положень статті 15 ЦПК та положень статей 1, 12 ГПК справи про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим, незалежно від суб'єктного складу, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб'єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються у порядку господарського судочинства. Справи про захист гідності, честі та ділової репутації розглядаються в порядку цивільного судочинства і в тому випадку, коли стороною є органи державної влади та/або органи місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень).

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Приватна охоронна фірма «Ірбіс» звернулося в Шевченківський районний суд м.Львова з позовом до ОСОБА_3 прокуратури Західного регіону України, у якому просила про: визнання недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію ОСОБА_2, інформацію, що була поширена відповідачем через мережу Інтернет; та зобовязання відповідача спростувати недостовірну інформацію про відповідача, розповсюджену через мережу Інтернет.

Зважаючи на вказане, а саме те, що спір виник з приводу неправомірних, на думку позивача, дій відповідача (органу державної влади); такий не слід вважати спором про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб'єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства, оскільки спір виник з приводу не господарської діяльності відповідача, а з приводу його дій, вчинених, на думку позивача, саме як державного органу; позивач, як вбачається із змісту позовної заяви звернувся за захистом ділової репутації, що була порушена відповідачем при опублікуванні на їх офіційному сайті в мережі Інтернет певної інформації як державним органом, заявлені позовні вимоги, незважаючи на субєктних склад сторін повинні розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вказане, оскаржувана ухвала, як така, що не відповідає обставинам, що мають значення та вимогам закону підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вказаним слід задовольнити апеляційну скаргу, визнавши її доводи обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.4, 311 ч.1 п.1, 4, 313, 314 ч.1 п.2, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Приватна охоронна фірма «Ірбіс» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_6