Справа № 2-15/10 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/1802/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 12 грудня 2016 року, ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року, ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року, ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року, ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області про усунення перешкод в користуванні майном , -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2016 року, ОСОБА_2 звернувся до суду із заявами про роз"яснення резолютивної частини рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року у справі № 2-15/10, про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року з 24 жовтня 2016 року до моменту роз»яснення резолютивної частини рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року, про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року з 24 жовтня 2016 року до моменту отримання ним рахунку від державного виконавця, про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року з 24 жовтня 2016 року до моменту прийняття постанови про стягнення виконавчого збору із боржника ОСОБА_3 за невиконання боржником рішення майнового характеру, про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року з 24 жовтня 2016 року до моменту роз»яснення судом резолютивної частини додаткового рішення від 07 жовтня 2016 року ( а.с. 1 -2, 7-8, 13, 18, 24).

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 12 грудня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз"яснення резолютивної частину рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року у справі № 2-15/10 - відмовлено ( а.с.4).

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року до моменту роз»яснення резолютивної частини рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року - відмовлено ( а.с. 10).

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року до моменту отримання ним рахунку від державного виконавця - відмовлено (а.с.15).

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року до моменту прийняття постанови про стягнення виконавчого збору із боржника ОСОБА_3 за невиконання боржником рішення майнового характеру - відмовлено ( а.с. 21).

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року до моменту роз»яснення судом резолютивної частини додаткового рішення від 07 жовтня 2016 року - відмовлено ( а.с.26).

Ухвали суду оскаржив ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувані ухвали постановлені із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки в них має місце порушення п. 2.14 Інструкції з діловодства в загальних, місцевих, апеляційних судах та ВССУ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 17 грудня 2013 року м. Києві, ЗУ «Про виконавче провадження», приписів ст.ст. 221, 291, 292, 293, 294 ЦПК України, відтак оскаржувані ухвали підлягають скасуванню.

Просить ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року, ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року, ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року, ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року та ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 12 грудня 2016 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Учасники судового процесу в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про час та місце розгляду справи, а тому, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній справі не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення такої, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ст. 4 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відмовляючи в задоволенні заяв ОСОБА_2 про роз"яснення резолютивної частини рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року у справі № 2-15/10, про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року з 24 жовтня 2016 року до моменту роз»яснення резолютивної частини рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року, про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року з 24 жовтня 2016 року до моменту отримання ним рахунку від державного виконавця, про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року з 24 жовтня 2016 року до моменту прийняття постанови про стягнення виконавчого збору із боржника ОСОБА_3 за невиконання боржником рішення майнового характеру, про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року з 24 жовтня 2016 року до моменту роз»яснення судом резолютивної частини додаткового рішення від 07 жовтня 2016 року, суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно вимог ч.1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз"яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Виходячи з даної норми, роз'яснення рішення - це засіб усунення його недоліків, тобто уточнення і більш ясний виклад дійсного змісту рішення. Суд вправі роз"яснити своє рішення лише в межах заявлених та вирішених вимог.

Суд вважав, що питання вказані заявником з метою їх роз'яснення не стосуються змісту рішення суду, рішення є чітким та зрозумілим, тому рішення не підлягає роз'ясненню, а заява задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім"ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення суду.

Нормами ч.1 ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Отже, лише у виняткових випадках суд може відстрочити виконання рішення.

ОСОБА_2 не навів виняткових обставин, які б ускладнювали виконання вказаного рішення або робили його виконання неможливим.

Відтак суд прийшов до висновку, що обставини, які ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, і за наявності яких суд може у виняткових випадках відстрочити виконання рішення, відсутні та заява про відстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Проте, колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов'язковими до виконання на всій території України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом (ст. 223 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 06.08.2010 року вирішено:

1. Зобов»язати відповідача ОСОБА_3 не чинити перешкод позивачу ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою господарства ОСОБА_4 межі якої визначені рішенням сесії Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області від 11.11.1997 року, згідно якого: визначено межею земельних ділянок між гр. ОСОБА_5 і гр. ОСОБА_4 межу запропоновану погоджуваною комісією, а саме пряму лінію шириною земельної ділянки ОСОБА_5 від межі ОСОБА_6 до вуличного заїзду 10,4 м. закріпленого металевим стовпчиком до ширини від ОСОБА_6 до межі ОСОБА_4 11 м., що складає від будинку ОСОБА_4 1,3 м.

2. Зобов»язати відповідача ОСОБА_3 перенести загорожу на встановлену Дрговизькою сільською радою згідно рішення сесії від 11.11.1997 року межу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по прямій лінії ширини 10,4 м та 11 м.

3. Зобов»язати відповідача ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку після визначення меж земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зазначених у рішенні сесії Дрогоговизької сільської ради від 11.11.1997 року від сторонніх предметів.

4. Зобов»язати Дроговизьку сільську раду Миколаїського району Львівської області не чинити перешкод позивачу ОСОБА_4 в користуванні земельною ділянкою відповідно до меж визначених рішенням Дроговизької сільської ради від 11.11.1997 р.

Додатковим рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 07.10.2010 року вирішено після викладеної у п.2 резолютивної частини рішення вказати «Контури заїздів до садиби визнати згідно картографічного матеріалу (техархів управління у справах будівництва і архітектури Львівського облвиконкому інвентаризаційний номер 76200).»

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2010 року у цьому рішенні виправлено описку.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 13 травня 2011 року рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06.08.2010 року залишено без змін.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2010 року в частині виправлення арифметичної помилки скасовано, ухвалено виправити арифметичну помилку в рішенні Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року щодо заокруглення розміру земельної ділянки ОСОБА_2 та вказати, що в абрисі присадибної ділянки ОСОБА_2 цей розмір зазначений - 0,112 га.

В листопаді 2016 року, ОСОБА_2 звернувся в суд із заявами про роз"яснення резолютивної частини рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року у справі № 2-15/10, посилаючись на те, що таке не виконується, оскільки є незрозумілим для державного виконавця, який з цього приводу веде з ним переписку і вимагає від нього додаткові документи. У зв»язку з цим до настання різних подій просив і про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року з 24 жовтня 2016 року.

За приписами ч.3 ст.221 ЦПК України зава про роз»яснення рішення суду розглядається протягом десяти днів. Неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця, приватного виконавця не перешкоджає розгляду питання про роз»яснення рішення суду.

Відповідно до приписів ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім"ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов"язків має право на справедливий судовий розгляд.

За приписами ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених ЦПК України, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою зазначеною стороною чи іншою стороною, яка бере участь у справі.

За приписами ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки, розписка про одержання судової повістки з відміткою про дату вручення в той самий день повертається до суду.

Частиною 4 ст. 74 ЦПК України передбачено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання.

Глава 7 розділу 1 ЦПК України регламентує порядок виклику та повідомлення про судове засідання

Згідно зі ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених ЦПК України, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою зазначеною стороною чи іншою стороною, яка бере участь у справі.

За приписами ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки, розписка про одержання судової повістки з відміткою про дату вручення в той самий день повертається до суду.

Частиною 4 ст. 74 ЦПК України передбачено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, в таких відсутні будь-які належні та допустимі докази про повідомлення учасників судового процесу, в тому числі і державного виконавця про час та місце розгляду поданих ОСОБА_2 заяв про роз»яснення рішення суду та про відстрочення його виконання, що є порушенням вище перелічених вимог ЦПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що під час розгляду заяв, судом першої інстанції не були витребувані та досліджені матеріали виконавчого провадження, що фактично позбавило суд можливості надати належну оцінку дійсним обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено порядок вирішення питання про роз»яснення рішенн суду та відстрочку виконання судового рішення. У зв»язку з порушенням порядку вирішення питання, судом першої інстанції не було належно з»ясовано фактичні обставини, що підлягають перевірці. Це, в свою чергу, потягло порушення процесуальних прав та передчасність висновку щодо відмови в задоволенні заяв ОСОБА_2

А відтак, ухвали суду першої інстанції про роз"яснення резолютивної частини рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року у справі № 2-15/10; про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року з 24 жовтня 2016 року до моменту роз»яснення резолютивної частини рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року; про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року з 24 жовтня 2016 року до моменту отримання ним рахунку від державного виконавця; про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року з 24 жовтня 2016 року до моменту прийняття постанови про стягнення виконавчого збору із боржника ОСОБА_3 за невиконання боржником рішення майнового характеру; про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року з 24 жовтня 2016 року до моменту роз»яснення судом резолютивної частини додаткового рішення від 07 жовтня 2016 року до рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року підлягають скасуванню з передачею цих питань на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч.1 ст. 312, ст. 313, ст. ст. 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року, ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року, ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року, ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року, ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 12 грудня 2016 року - скасувати та передати питання щодо розгляду заяв ОСОБА_2 про:

- роз"яснення резолютивної частини рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року у справі № 2-15/10,

- про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року з 24 жовтня 2016 року до моменту роз»яснення резолютивної частини рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року;

- про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року з 24 жовтня 2016 року до моменту отримання ним рахунку від державного виконавця;

- про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року з 24 жовтня 2016 року до моменту прийняття постанови про стягнення виконавчого збору із боржника ОСОБА_3 за невиконання боржником рішення майнового характеру;

- про відстрочення строку виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року з 24 жовтня 2016 року до моменту роз»яснення судом резолютивної частини додаткового рішення від 07 жовтня 2016 року до рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 серпня 2010 року на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що в силу вимог ст.324 ЦПК України не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.