АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/1666/16-ц 22-ц/774/791/К/17
Справа № 216/1666/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/791/К/17 суддя Бутенко М.В.
Категорія № 59 (IV) Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Борщ А.А.,

за участі: представника Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа»- ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про стягнення суми, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про стягнення суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що за судовим наказом Тернівського райсуду м. Кривого Рогу по справі № 2-н/215/1/15 від 31. 03. 2015 року, державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції, було постановлено стягнути з неї - ОСОБА_3 на користь КПТМ «Кріворіжтепломережа» борг в сумі 747, 73 грн. за теплопостачання квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02. 12. 2015 року по справі № 215/5049/14-ц, пров. 2-с/215/78/15 судовий наказ було скасовано, але за період, доки судовий наказ не було скасовано, з пенсійної картки позивача на користь КПТМ «Кріворіжтепломережа» було перераховано кошти в сумі 412,80 грн.: за жовтень 2015 року - 137,60 грн., за листопад 2015 року - 137,60 грн., за грудень 2015 року 137,60 грн.

23 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до КПТМ «Кріворіжтепломережа» з заявою про повернення їй незаконно стягнутих з неї коштів на їх користь, але відповіддю від 30. 12. 2015 року позивачу було в цьому відмовлено.

В звязку з наведеним позивач просила суд винести рішення, яким стягнути з КПТМ «Кріворіжтепломережа» на її користь незаконно стягнуті з неї кошти в сумі 412,80 грн. та судові витрати по справі, які вона була змушена сплатити при зверненні до суду.

Рішенням Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2017 року, в якому виправлено описку ухвалою суду від 23.02.2017 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, стягнуто з КПТМ «Кріворіжтепломережа» на користь позивача 412 грн. 80 коп. та витрати на оплату судового збору 545 грн. 68 коп.

В апеляційній скарзі представник КПТМ «Кріворіжтепломережа», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину від 07. 07. 2006 року належить 1/ 2 частка приватної квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг вул. Адмірала Головка 56/33, інша частина належала її племінниці ОСОБА_4, зазначений факт встановлено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11. 12. 2014 року по справі 2-699/11 (пров. 22-ц/774/2376/К/14), що відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК не підлягає доказуванню.

Так як нарахування за теплову енергію не сплачувались, КПТМ «Кріворіжтепломережа» було змушено для захисту своїх порушених справ звернутися до Тернівського районного суду з заявою про видачу судового наказу до ОСОБА_3, як це передбачено ст. 543 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ст. 543 ЦК України: у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач зобовязаний сплачувати нарахування за отриману теплову енергію, але оплату вона не проводить, чим порушує права відповідача, крім того представник відповідача зауважує, що станом на 01. 01. 2017 року борг на місцем проживання позивача за надані послуги становить 8 671, 67 грн.

Також представник відповідача вважає, по позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду о інстанції не відповідає вказаним вимогам з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, за судовим наказом Тернівського райсуду м. Кривого Рогу по справі № 2-н/215/1/15 від 31. 03. 2015 року, державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції, було постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь КПТМ «Кріворіжтепломережа» борг в сумі 747, 73 грн. за теплопостачання квартири АДРЕСА_1.

За ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02.12.2015 року по справі № 215/5049/14-ц, пров. 2-с/215/78/15 судовий наказ було скасовано, але за період, доки судовий наказ не було скасовано, з пенсійної картки позивача на користь КПТМ «Кріворіжтепломережа» було перераховано кошти в сумі 412,80 грн.: за жовтень 2015 року - 137,60 грн., за листопад 2015 року - 137,60 грн., за грудень 2015 року 137,60 грн. 23 грудня 2015 року. На звернення ОСОБА_3 до КПТМ «Кріворіжтепломережа» про повернення їй незаконно стягнутих з неї коштів на їх користь, їй в цьому відмовлено.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, при цьому суд керувався ст.ст. 322, 360, 359, 358, 1187 та 1134 ЦК України.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та посиланнями на вказані норми матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3,звернулась до суду із позовом про стягнення сум, при цьому не визначилась із нормами матеріального права, на підставі яких, на її думку, мали бути задоволенні позовні вимоги.

Частина 3 ст. 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, та надати докази відповідно до ст. ст. 57-60 ЦПК України.

За змістом положень ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

При ухваленні рішення суд першої інстанції в повній мірі не дослідив обставин справи, не навів належних обгрунтувань задоволення позовних вимог позивача.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення якщо судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Суд допустив таке порушення, оскільки не визначився із нормами матеріального права, на підставі яких позовні вимоги позивача мали бути задоволенні. При цьому посилання суду на вимоги ст.ст. 322, 360, 359, 358, 1187 та 1134 ЦК України не стосуються даних правовідносин, а регулюють правовідносини щодо права спільної власності та правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Частина 4 статті 10 ЦПК України зобов'язує суд сприяти: всебічному і повному з'ясуванню щодо обставин спору; роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про вчинення або не вчинення процесуальних дій, здійсненню їх прав у випадках, що встановлені цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 381 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності.

За змістом ст.380 ЦПК України про порядок вирішення питання про поворот виконання вбачається, що поворот виконання це повернення позивачем відповідачу безпідставно стягнутого з нього за скасованим рішенням.

Таким чином, в розумінні вказаних норм поворот виконання рішення суду може бути реалізовано у випадку скасування рішення суду, на підставі якого було здійснено стягнення з відповідача на користь позивача коштів або майна.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем позовних вимог про поворот виконання рішення суду заявлено не було.

На підставі вище наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника відповідача стосовно того, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, заслуговують на увагу.

На підставі викладеного, колегії суддів приходить до висновку, що на підставі п. 1,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про стягнення суми.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2017 рокускасувати та ухвалити нове рішення по справі.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про стягнення суми.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: