У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 про відновлення частково втраченого провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова, третя особа - завідувач кафедри фармацевтичної хімії Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова - Ющенко Тетяна Іванівна, про визнання частково недійсним висновку комісії та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаною заявою, посилаючись на те, що у зазначеній вище справі відсутні супровідний лист ректора Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова - Мороза В.М. від 25 жовтня 2011 року № 01‑1633, до якого доданий висновок комісії від 14 квітня 2010 року разом із доповідними записками від 10 квітня 2010 року та 14 квітня 2010 року, оскільки їх було знищено.

Дані докази мають істотне значення для справи та є підставою для перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 лютого 2012 року, яким їй було відмовлено у задоволенні позову.

Враховуючи викладені обставини, просила її заяву задовольнити та відновити частково втрачене судове провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12 квітня 2016 року, ОСОБА_3 відмовлено у відкритті провадження за її заявою про відновлення частково втраченого провадження у вищевказаній цивільній справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів попередніх інстанцій та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_3 про відновлення частково втраченого судового провадження, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що зазначені заявником матеріали справи не були втрачені. Крім того, суд зазначив, що мета звернення заявника до суду не пов'язана із захистом її прав та інтересів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

З матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова, у якій просила визнати таким, що не відповідає дійсності п. 1 висновку комісії Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова від 14 квітня 2010 року в частині непрофесійного проведення нею занять із посиланням на протокол від 04 лютого 2010 року № 5 засідання кафедри, переглянути її навчальне навантаження і поновити заняття зі студентами третього курсу.

22 вересня 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову у порядку ст. 133 ЦПК України, у якій просила витребувати докази, а саме: протокол від 04 лютого 2010 року № 5 засідання кафедри Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова у старій та новій редакціях, висновок комісії Вінницького національного медичного університету імені М.І.Пирогова від 14 квітня 2010 року щодо організації навчального процесу на кафедрі фармацевтичної хімії за заявою асистента ОСОБА_3, протест прокурора Ленінського району м. Вінниці Соколового В.П. від 10 січня 2011 року.

Зазначені вище документи, у тому числі й супровідний лист ректора Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова -Мороза В.М. від 25 жовтня 2011 року № 01‑1633, разом із ухвалою Ленінського районного суду від 22 вересня 2011 року про задоволення заяви були сформовані у провадження № 2-з-64/11, яке приєднане до матерілів справи № 2-549/11.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 18 квітня 2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2012 року, ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову.

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про відновлення частково втраченого провадження у даній справі, мотивуючи свої вимоги тим, що зазначені вище протокол засідання кафедри та висновок комісії унверситету, протест прокурора були знищені.

Відповідно до ст. 402 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Верховний Суд України у п. 38 постанови пленуму від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснив, що згідно зі ст. 406 ЦПК України, якщо у заяві не зазначено мету відновлення провадження або відомості, необхідні для його відновлення, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, якою встановлює заявникові строк, необхідний для усунення цих недоліків, а в разі невиконання цих вимог - ухвалою визнає заяву неподаною і повертає заявнику (ч. ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України).

Якщо ж мета звернення до суду, зазначена заявником, не пов'язана із захистом його прав та інтересів, суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження або залишає заяву без розгляду у випадку, коли провадження було відкрито.

Суд відмовляє також у відкритті провадження, якщо воно не було закінчене ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження у справі, оскільки ця обставина не виключає можливості пред'явлення нового позову (заяви) і це має бути зазначено в ухвалі суду про відкриття провадження у новій справі.

Судами встановлено, що офіційний лист ректора Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова - МорозаВ.М. від 25 жовтня 2011 року № 01-1633, висновок комісії від 14 квітня 2010 року, доповідні записки від 10 квітня 2010 року та 14 квітня 2010 року містяться в провадженні № 2-з-64/11, яке було сформоване за заявою ОСОБА_3 про забезпечення доказів у порядку ст. 133 ЦПК України, яка передувала її зверненню до суду з позовом до Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова про визнання таким, що не відповідає дійсності п. 1 висновку комісії Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова від 14 квітня 2010 року.

З урахуванням наведеного, постановляючи оскаржувані ухвали, суди першої та апеляційної інстанцій, вірно застосувавши положення ст. ст. 403, 406 ЦПК України, врахувавши роз'яснення п. 38 постанови Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходили з того, що зазначені ОСОБА_3 матеріали справи не були втрачені й зазначена мета звернення до суду не пов'язана із захистом прав (ч. 2 ст. 406 ЦПК України).

Доводи скарги висновків судів не спростовують.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик