Справа № 344/2476/16-ц
Провадження № 22-ц/779/218/2017
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

секретар Капущак С.В.,

з участю представників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору гаражного кооперативу «Соколи», приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінського Віталія Даниловича, про визнання недійсним договору купівлі-продажу гаражу та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду від 02 грудня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

в лютому 2016 року ТОВ «Х-Адванс» звернулось до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що є власником земельної ділянки площею 6,2207 га, для обслуговування гаражної стоянки автомобілів в АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що ОСОБА_4, реєстрацію права власності якого на гараж НОМЕР_1 визнано недійсною та скасовано 17.07.2015 постановою суду, всупереч волі власника земельної ділянки незаконно його відчужив, просив визнати недійсним договір купівлі-продажу гаражу в м. Івано-Франківську, гаражний кооператив «Соколи», гараж НОМЕР_1, ряд НОМЕР_2, ділянка НОМЕР_3, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений 28.12.2014 приватним нотаріусом Павлінським В.Д. за № 4527 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі вказаного правочину.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12 квітня 2016 року залучено ОСОБА_5 до участі у справі в якості співвідповідача. Ухвалою цього ж суду від 13 вересня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів гаражний кооператив «Соколи».

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 грудня 2016 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу гаражу, що розташований в м. Івано-Франківськ, гаражний кооператив «Соколи», гараж НОМЕР_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1), укладений 28.12.2014 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським В.Д. 28.12.2014 за № 4527; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 18423781, прийняте 28.12.2014 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським В.Д.; вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що 12.08.2014 укладено договір оренди НОМЕР_2 земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_4, між ТОВ «Х-Адванс» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7, а договори купівлі-продажу гаражів у кооперативі «Соколи» укладалися протягом минулих років, що є доказами відсутності порушення прав позивача. На момент побудови гаражу власником земельної ділянки була Івано-Франківська міська рада, а користувачем - гаражний кооператив «Соколи» на підставі договору оренди землі. У 2012 році внаслідок службового підроблення власником земельної ділянки став ТОВ «Х-Адванс». Суд не врахував, що слідчим відділом МВ УМВС України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування за цим фактом. Також суд скасував договір купівлі-продажу гаражу, що належить члену ГК «Соколи» і розміщується за іншою адресою: АДРЕСА_1. Земельна ділянка площею 6,22 га, на якій знаходяться гаражі, не відноситься до земель Вовчинецької сільської ради. 01.12.2016 рішенням господарського суду Івано-Франківської області визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 07.03.2008, укладений між Вовчинецькою сільською радою та АТВТ «Родон», на якій розміщено гараж відповідача. Так як ТОВ «Х-Адванс» є правонаступником АТВТ «Родон», то відповідно право власності на цю земельну ділянку скасовано. Оскаржуваним рішенням суд порушив його право власності як добросовісного набувача гаража. Також суд не залучив до участі у справі державного реєстратора, який мав би виконувати рішення в частині скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень. Просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В засіданні апеляційного суду представник ГК «Соколи» погодився з апеляційною скаргою, представник ТОВ «Х-Адванс» доводи апеляційної скарги заперечив. ОСОБА_4, ОСОБА_5 і приватний нотаріус Павлінський В.Д., належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає її розглядові.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 25.10.2012 ТОВ «Х-Адванс» є власником земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_4) площею 6,2207 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для обслуговування гаражної стоянки автомобілів, яку облаштовано тимчасово згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 287 від 21.07.1998.

Відносини між власником земельної ділянки та зацікавленими особами врегульовано Тимчасовим порядком користування гаражною автостоянкою, затвердженим 01.02.2013 протоколом НОМЕР_2 загальних зборів учасників ТОВ «Х-Адванс».

31 травня 2013 року реєстраційною службою Івано-Франківського МУЮ було прийнято рішення № 2741353 про державну реєстрацію права власності на гараж НОМЕР_1, розташований в ГК «Соколи» в м. Івано-Франківську за ОСОБА_4, без погодження з власником землі ТОВ «X-Адванс», який оскаржив це рішення в судовому порядку.

28 грудня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу гаражу, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським В.Д. 28.12.2014 за № 4527, відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупця гараж НОМЕР_1, що знаходиться в гаражному кооперативі «Соколи» м. Івано-Франківськ, а згідно п. 4 гараж, що відчужується за цим договором, належить продавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Івано-Франківського МУЮ, державний реєстратор Соловій В.В., 31.05.2013, індексний номер: 4195130.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 липня 2015 року, що набрала законної сили, визнано недійсними та скасовано рішення № 2741353 від 31.05.2013 державного реєстратора Соловій В.В. про проведення державної реєстрації прав власності на гараж НОМЕР_1, розташований м. Івано-Франківськ, гаражний кооператив «Соколи», за суб'єктом ОСОБА_4; відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна. Зобов'язано реєстраційну службу забезпечити внесення до Державного реєстру запис про скасування державної реєстрації речових прав на цей гараж за ОСОБА_4

З Інформаційної довідки від 25.01.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що реєстрація переходу прав власності на гараж НОМЕР_1 здійснена на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_4 (продавцем) та ОСОБА_5 (покупцем), посвідченого приватним нотаріусом Павлінським В.Д. 28.12.2014 за № 4527 і рішення останнього про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 18423781 від 28.12.2014, прийнятого на підставі оскаржуваного правочину.

Задовольняючи позов суд обґрунтовано виходив із того, що при укладенні оскаржуваного договору не були дотримані вимоги ч. 1 ст. 638 та ч. 2 ст. 377 ЦК України, оскільки до первинної державної реєстрації речових прав, відчужених за договором купівлі-продажу, право власності на земельну ділянку, на якій розташовано відчужуваний гараж, було зареєстровано за ТОВ «X-Адванс», а не за ОСОБА_4 Правоустановлюючих документів на користування цією земельною ділянкою чи її капітальну забудову, ОСОБА_4 нотаріусу та суду не надав, тому відчуження ним гаражу, який знаходиться на земельній ділянці, що перебуває у власності позивача, з урахуванням ч. 1 ст. 120 ЗК України, порушує права позивача, як власника земельної ділянки, та надає йому право на звернення до суду з даним позовом.

З огляду на положення ч. 1 ст. 203, ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання недійсним укладеного ОСОБА_4 і ОСОБА_5 договору купівлі-продажу гаражу. Оскільки за цим договором право власності ОСОБА_5 на гараж НОМЕР_1 виникло з моменту його реєстрації на підставі рішення про державну реєстрацію приватного нотаріуса Павлінського В.Д., суд, дійшовши висновку про недійсність договору купівлі-продажу, скасував вищевказане рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо гаражу.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, які правильно встановлені, та узгоджуються з нормами матеріального права, що застосовані до цих правовідносин.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 14 Конституції України гарантується право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2 - 4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу.

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (правова позиція Верховного суду України, викладена в постанові від 25 травня 2016 року у справі за № 6-605цс16).

Отже, положення ч. 3 ст. 215 ЦК України підлягають застосуванню у тому разі, якщо позивач не домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом оспорюваного ним договору, а його порушене право може бути відновлене шляхом повернення сторін договору до первісного стану в результаті визнання цього договору недійсним.

У даній справі позивач не претендує на гараж, який був предметом оспорюваного ним договору купівлі-продажу від 28.12.2014, тому ним правильно обрано спосіб захисту свого порушеного права шляхом визнання договору недійсним.

Договір оренди № 1 від 12.08.2014 земельної ділянки площею 6,2207 га, на який посилається апелянт, достроково розірваний угодою від 02.02.2015 між ТОВ «X-Адванс» та орендарем ФОП ОСОБА_7, а речове право останнього припинено 04.03.2015.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 липня 2015 року, що набрала законної сили, визнано недійсним та скасовано рішення державного реєстратора за № 2741353 від 31.05.2013 про державну реєстрацію права власності на гараж НОМЕР_1, розташований в ГК «Соколи» в м. Івано-Франківську, за ОСОБА_4

Положення п. 8 договору купівлі-продажу від 28.12.2014 про відсутність спору щодо відчужуваного гаражу суперечить встановленим указаною постановою суду обставинам, згідно яких у квітні 2014 року ТОВ «X-Адванс» звернувся з позовом про визнання недійсним та скасування рішення за № 2741353 від 31.05.2013 про державну реєстрацію права власності на гараж НОМЕР_1 за ОСОБА_4

З огляду на вказане, достатніх правових підстав на укладення 28 грудня 2014 року договору купівлі-продажу гаражу НОМЕР_1 у ОСОБА_4 не було.

Посилання в апеляційній скарзі на незалучення до участі у справі державного реєстратора є необгрунтованим, оскільки рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на гараж НОМЕР_1, індексний № 18423781 від 28.12.2014, приймалось третьою особою, яка бере участь у даній справі - приватним нотаріусом Павлінським В.Д.

Так як за оспорюваним договором право власності ОСОБА_5 на гараж виникло з моменту реєстрації такого права на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, суд, дійшовши висновку про недійсність правочину, за якими відчужено право власності на гараж, правильно вважав обґрунтованою вимогу про скасування цього рішення.

Що стосується посилання апелянта на те, що судом не зазначено, яким чином та яким способом порушені права позивача на земельну ділянку та які саме обмеження у реалізації права власності зазнав позивач в результаті укладення договору купівлі-продажу, то вони не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на норму ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на гараж ОСОБА_5 могло бути припинене право власності ТОВ «X-Адванс» на частину земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт нерухомості.

Адміністративним судом при розгляді справи за позовом ТОВ «Х-Адванс» до Реєстраційної служби Івано-Франківського МУЮ, третіх осіб ГК «Соколи», ОСОБА_4 про визнання недійсним і скасування рішення та зобов'язання до вчинення дій, установлено, що спірний гараж НОМЕР_1 як об'єкт нерухомого майна збудований ОСОБА_4 самостійно, а не в результаті діяльності гаражного кооперативу «Соколи». Відповідачем здійснено державну реєстрацію права власності на гараж НОМЕР_1 у порушення вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а саме: без документів, що посвідчують речове право на земельну ділянку, засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, підтверджують присвоєння адреси об'єкту нерухомого майна.

Доводи ОСОБА_5 про те, що він є добросовісним набувачем, а тому позивачем обрано невірний спосіб захисту права, також не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину, про що роз'яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Власний цивільний інтерес позивача виражається в тому, що ТОВ «Х-Адванс» має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб, з подальшою можливістю усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Посилання апелянта на відмінність адреси земельної ділянки власника ТОВ «Х-Адванс» від адреси місцезнаходження гаража суперечать письмовим доказам і встановленим у справі обставинам.

Згідно п. 1 оспорюваного договору купівлі-продажу від 28.12.2014, гараж НОМЕР_1 розташований на ділянці НОМЕР_3, ряд НОМЕР_2, що знаходиться в гаражному кооперативі «Соколи» в м. Івано-Франківську.

Зі змісту постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 липня 2015 року вбачається, що фактично та згідно з поданими до реєстрації документами, гараж НОМЕР_1 в ГК «Соколи» знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. За вищевказаною адресою знаходиться земельна ділянка площею 6,2207 га, яка належить ТОВ «Х-Адванс» на праві власності, цільовим призначенням - для обслуговування гаражної стоянки автомобілів. Документ, що б підтверджував присвоєння об'єкту нерухомого майна (гаражу) адреси, ОСОБА_4 не подавався.

Між гаражним кооперативом «Соколи» та Івано-Франківською міською радою існує спір про встановлення межі населеного пункту с. Вовчинець та оренди землі. Відповідно до постанови Львівського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2013 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 31 березня 2014 року, починаючи з 25.10.2012 спірна земельна ділянка належить на праві власності ТОВ «Х-Адванс», про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5.

У справі не міститься даних про кримінально-карані дії посадових осіб ТОВ «Х-Адванс» при набутті права власності на цю земельну ділянку.

Не заслуговують на увагу і посилання апелянта на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2016 року. Згідно цього судового рішення в частині позову прокурора про скасування рішення Вовчинецької сільської ради від 07.02.08 про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельної ділянки площею 6,3201 га по АДРЕСА_1 в оренду АТВТ «Родон»; визнання недійсним договору оренди землі від 13.02.08, укладеного між Вовчинецькою сільською радою та АТВТ «Родон», визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_4, виданого АТВТ «Родон» 04.06.08, відмовлено. Саме такий кадастровий номер земельної ділянки вказаний у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 25.10.2012, згідно якого ТОВ «Х-Адванс» є власником земельної ділянки площею 6,2207 га по АДРЕСА_1.

З огляду на викладене ТОВ «Х-Адванс» є законним власником земельної ділянки, на якій розташований гараж НОМЕР_1, і це право посвідчене чинним Державним актом на землю.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, а згідно п. «в» ч. 3 цієї статті захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом визнання угоди недійсною.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу право власності ОСОБА_4 на гараж було припинено, а отже він не вправі був його відчужувати усупереч волі власника земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт.

З наведених мотивів доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду про задоволення позову.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне й обгрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 02 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Васильковський В.М.

Судді: Девляшевський В.А.

Фединяк В.Д.