РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2017 року Провадження №2-о/425/91/17

Справа № 425/1189/17

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Москаленко В.В.

за участю секретаря - Окрошко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа- Рубіжанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області про встановлення факту народження , -

встановив:

Представник заявника звернувся до Рубіжанського міського суду Луганській області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої просить суд встановити факт народження ОСОБА_1 доньки ІНФОРМАЦІЯ_3 року у місті Луганськ Луганської області.

Свою заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 року у Державному закладі „Луганський перинотальний центр " народила дівчинку. Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо , оскільки місце народження дитини є тимчасово окупованою територією України. Встановлення цього факту необхідно заявнику для реєстрації народження дитини, тому вона змушена звернутися до суду для встановлення факту народження.

В судове засідання представник заявника не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви підтримав.

Представник заінтересованої особи- Рубіжанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області в судове засідання не з"явився, надіслав суду заяву про розгляд заяви без участі представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечував.

Суд, розглянувши цивільну справу, оцінивши докази, які містяться у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Судом встановлено, що заявник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Згідно відмови №16.14-/10 від 16.05.2017 року Рубіжанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, представнику заявника було відмовлено в реєстрації акту народження доньки ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року, оскільки представником заявника для підтвердження факту народження пред,явлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров,я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024» (а.с. 9).

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VІІІ від 17.03.2015 року визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово, на три роки з дня набрання цим Законом чинності, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України(далі - окремі райони Донецької та Луганської областей).

Відповідно Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» № 252-VIII від 17.03.2015 року, до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року.

Таким чином, місто Луганськ розташоване на тимчасово окупованій території Луганської області.

Представником заявника надано суду медичне свідоцтво про народження №664, відповідно до якого, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народила в Державному закладі „Луганський перинотальний центр " ОРДЛО дитину-дівчинку, вагою 3300,0 грамів.(а.с.7).

Відповідно п.п. «а» п. 2, 3, 22, 23 гл. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року підставами для проведення державної реєстрації для народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), що видається закладом охорони здоров"я, незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування).

В ході розгляду справи судом не встановлено будь-якого умисного порушення заявником , яка є громадянкою України, законодавства України та нормативних актів України після народження у неї дитини в частині належного повідомлення компетентних органів про даний факт, його належного фіксування, реєстрації, тощо. Неможливість отримати у місті Луганськ необхідні документи для реєстрації факту народження дитини, виникла в зв'язку з проведенням на окремих територіях Донецької та Луганської областей України Антитерористичної операції та розташування цього міста на тимчасово окупованій території України.

Факт, який просить встановити заявник, має для неї юридичне значення, оскільки необхідний для проведення державної реєстрації акту народження дитини.

Таким чином,суд вважає, що існують всі підстави для встановлення факту народження

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_1 дитини- дівчинки в місті Луганськ Луганської області.

Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Отже, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню та встановлює факт народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 року у місті Луганськ Луганської області дитини- дівчинки.

Керуючись ст.ст. 212-215, 235, 256, 257-1, 259 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа- Рубіжанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області про встановлення факту народження задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_4 року, громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини- дівчинки в місті Луганськ Луганської області .

Відповідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню.

Відповідно ч. 5 ст. 257-1 ЦПК України копію рішення невідкладно надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області для державної реєстрації народження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя В.В. Москаленко.