У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза заявою ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа - виконавчий комітет Ялтинської міської ради Автономної Республіки Крим, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Сумської області від 14 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її двоюрідна племінниця, дочка її двоюрідного брата по лінії матері ОСОБА_4 Місце відкриття спадщини - м. Ялта Автономної Республіки Крим. Померла ОСОБА_4 доводилась їй родичем по лінії її матері - ОСОБА_5, у якої був рідний брат - ОСОБА_6, у якого був син - ОСОБА_7 - батько ОСОБА_4

Заявник указувала про те, що ОСОБА_4 на час смерті у зареєстрованому шлюбі не перебувала, своїх дітей не мала, а її батьки померли у 2012 році та у 2014 році у м. Шостці Сумської області, унаслідок чого єдиним спадкоємцем п'ятої черги є вона. При оформленні спадщини за законом нотаріус запропонував їй надати документи, що підтверджують факт родинних відносин між нею та спадкодавцем, але такі документи у неї відсутні.

З урахуванням наведеного ОСОБА_3 просила суд встановити факт того, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, є її двоюрідною племінницею, а вона - тіткою ОСОБА_4

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 березня 2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доводилась померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Ялті Автономної Республіки Крим ОСОБА_4 тіткою, а вона ОСОБА_3 - двоюрідною племінницею.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 14 липня 2016 року рішення міськрайонного суду скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що заявником належними та допустимими доказами підтверджено її кровне споріднення з померлою, встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення спадщини.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції й відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3, виходив із того, що у заявника відсутнє видане органом державної реєстрації актів цивільного стану України свідоцтво про смерть ОСОБА_4 Отже, ОСОБА_3 належними та допустимими доказами не підтверджено факт відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, оскільки наявний у справі документ про смерть видано незаконним органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Ялті Автономної Республіки Крим.

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що у м. Ялті Автономної Республіки Крим ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4

У ст. 257-1 ЦПК України (Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України) доповненої Законом України від 4 лютого 2016 № 990-VIII «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» розміщена в главі 6 розділу IV ЦПК України, передбачено, що суспільні відносини з приводу встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим за відсутності свідоцтва про смерть фізичної особи врегульовані у чинному законодавстві. Проте, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеної Верховною Радою України, можуть як виняток братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку ст. 257-1 ЦПК України.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_8 й відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3, у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не звернув уваги на те, що заявником надано свідоцтво про смерть ОСОБА_4 від 25 серпня 2015 року та факт її смерті не заперечувався.

Отже, апеляційний суд скасовуючи рішення міськрайонного суду у порушення вищевказаних вимог закону не навів правових обґрунтувань та норм права щодо його скасування.

При цьому апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 57-59 ЦПК України не вказав, чому надані ОСОБА_3 докази не взяті до уваги та не оцінені згідно вимог ст. ст. 212, 257-1 ЦПК України.

Разом з тим з урахуванням положень ч. 3 ст. 335 ЦПК України не може залишатись у силі і рішення районного суду.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано до судового розгляду, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі. При цьому застосовуються положення ст. ст. 33-35 ЦПК України.

ОСОБА_8, звертаючись з апеляційною скаргою, посилався на те, що його батько - ОСОБА_9 - померлий ІНФОРМАЦІЯ_3, перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірвано не було, з ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані положення процесуального права та не залучив до участі у справі у передбаченому ЦПК України порядку ОСОБА_8, зважаючи на те, що судове рішення впливає на його права та обов'язки.

Крім того, у разі, якщо ОСОБА_8 доводить право на спадкування, то суд повинен дослідити, чи не виникає у даній справ спір про право, а у разі якщо виникає, то чи не наявні підстави для застосування положень ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 14 липня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик