АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 2-р/790/10/17 Головуючий 1 інст. - Рубіжний С.О.
Провадження № 22-ц/790/758/16 Доповідач - Бурлака І.В.
Справа № 639/1279/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» лютого 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2016 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України», завідувача лабораторії нових та маловивчених захворювань Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» ОСОБА_3, заступника директора з економічних питань Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» ОСОБА_4, директора Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» ОСОБА_5, провідного юрисконсульта Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» ОСОБА_6, провідного юрисконсульта Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» ОСОБА_7, начальника відділу кадрів Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» ОСОБА_8, працівника Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» ОСОБА_9 про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати наказ про звільнення, здійснити повний розрахунок при звільненні, стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за весь час затримки, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення грошових коштів та моральної шкоди, здійснення індексації заробітної плати, поновлення членства в профспілковій організації, зобов'язання вчинити інші дії,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним та у подальшому неодноразово уточненим позовом до Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України», завідувача лабораторії нових та маловивчених захворювань Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» ОСОБА_3, заступника директора з економічних питань Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» ОСОБА_4, директора Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» ОСОБА_5, провідного юрисконсульта Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» ОСОБА_6, провідного юрисконсульта Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» ОСОБА_7, начальника відділу кадрів Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» ОСОБА_8, працівника Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» ОСОБА_9.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 листопада 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 - задоволено частково, стягнуто з Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» на користь ОСОБА_1 компенсацію за службові відрядження на загальну суму 1263,98 грн., стягнуто з Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 1200,00 грн., в задоволенні інших позовних вимог - відмовлено, стягнуто з Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 листопада 2015 року - змінено, скасувавши його в частині визнання незаконним наказу про звільнення та визнанні незаконною відмову у наданні відпустки при звільненні у зв'язку з пропуском строку звернення до суду та в задоволенні позову в цій частині ОСОБА_1 - відмовлено, в іншій частині рішення суду - залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, рішення Апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2016 року скасовано в частині вирішення позову про стягнення заробітної плати за березень 2012 року у розмірі 192,70 грн. та про зобов'язання надати наказ про звільнення, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, в іншій частині рішення Апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2016 року - залишено без змін.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 листопада 2015 року в частині позову про зобов'язання надати наказ про звільнення та стягнення заробітної плати за березень 2012 року в розмірі 192,70 грн. - скасовано, зобов'язано Державну установу «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» видати ОСОБА_1 засвідчену в установленому законом порядку копію наказу від 20 лютого 2013 року № 6-к про її звільнення, стягнуто з Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 192,70 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 - відхилено, рішення Апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2016 року - залишено без змін.

У лютому 2017 року ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду з заявою про роз'яснення рішення Апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2016 року, посилаючись на те, що в рішенні апеляційної інстанції зазначено: «в трудовій книжці ОСОБА_1 20 лютого 2013 року зроблено запис про її звільнення (а.с. 128, т. 10)», проте запис № 12 в трудовій книжці ОСОБА_1 - «звільнити у зв'язку з зарахуванням робітника за основним місцем роботи ст.43-1 КЗпП України» не зроблено 20 лютого 2013 року. Запис № 12 в трудовій книжці ОСОБА_1 - «звільнити у зв'язку з зарахуванням робітника за основним місцем роботи ст.43-1 КЗпП України» зроблено у хронологічному порядку - після запису № 10 та запису № 11 - у 2015 році, на підставі заяви ОСОБА_1 від 27 жовтня 2015 року щодо запису у трудову книжку ОСОБА_1, у зв'язку з чим їй не зрозуміло текст рішення апеляційної інстанції в частині того, що мав на увазі суд, не зазначивши мотиви відхилення судом низки аргументів апелянта щодо суті спору, а саме:

- відсутність повноважень трьох посадових осіб, які підписали наказ № 6к від 20 лютого 2013 року про звільнення апелянта без згоди профспілкової організації Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України»;

- неправомірність наказу № 6к від 20 лютого 2013 року про звільнення апелянта, підписаного трьома посадовими особами; відсутність дати вручення апелянту копії наказу № 6к від 20 лютого 2013 року про звільнення апелянта;

- невручення апелянту Державною установою «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» копії наказу № 6к від 20 лютого 2013 року про звільнення апелянта для встановлення місячного строку звернення до суду з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки;

- порушення Державною установою «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» імперативної норми абзацу 2 статті 47 КЗпП України (у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи) в частині невидачі апелянту до теперішнього часу копії наказу № 6к від 20 лютого 2013 року про звільнення;

- установа, в якій зроблено запис в трудовій книжці апелянта про звільнення апелянта згідно з наказом № 6к від 20 лютого 2013 року - Національний науковий центр «Інститут експериментальної і клінічної ветеринарної медицини» НААН України, а не відповідач Державна установа «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України»;

- запис в трудовій книжці апелянта про звільнення відповідно до наказу № 6к від 20 лютого 2013 року зроблено на підставі копії з матеріалів справи наказу № 6к від 20 лютого 2013 року про звільнення у зв'язку з неврученням Державною установою «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» позивачу завіреної належним чином копії наказу № 6к від 20 лютого 2013 року про звільнення;

- невидача апелянту Державною установою «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» трудової книжки з записом про наказ № 6к від 20 лютого 2013 року про звільнення;

- засвідчення акту (без номеру) від 18 листопада 2011 року Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров'я України печаткою Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України», а не печаткою Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров'я України;

- самовільне, без згоди апелянта, повернення (стягнення) та набуття відповідачем Державною установою «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» без законних правових підстав всупереч статті 1215 ЦК України заробітної плати апелянта за березень 2012 року у сумі 192,70 грн., що підтверджено архівною відомістю ОСОБА_1 за 2012 рік.

Зазначила, що судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини:

- правомірність відсутності повноважень трьох посадових осіб, які підписали наказ № 6к від 20 лютого 2013 року про звільнення апелянта без згоди профспілкової організації Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України»;

- правомірність наказу № 6к від 20 лютого 2013 року про звільнення апелянта, підписаного трьома посадовими особами;

- правомірність невручення апелянту Державною установою «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» копії наказу № 6к від 20 лютого 2013 року про звільнення апелянта для встановлення місячного строку звернення до суду з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки;

- правомірність порушення Державною установою «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» імперативної норми абзацу 2 статті 47 КЗпП України (у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи) в частині невидачі апелянту до теперішнього часу копії наказу № 6к від 20 лютого 2013 року про звільнення;

- установа, в якій зроблено запис в трудовій книжці апелянта про звільнення апелянта згідно з наказом № 6к від 20 лютого 2013 року - Національний науковий центр «Інститут експериментальної і клінічної ветеринарної медицини» НААН України, а не відповідач Державна установа «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України»;

- видача апелянту Державною установою «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» трудової книжки з записом про наказ № 6к від 20 лютого 2013 року про звільнення в день звільнення;

- правомірність засвідчення акту (без номеру) від 18 листопада 2011 року Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров'я України печаткою Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України», а не печаткою Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров'я України;

- правомірність самовільного, без згоди апелянта, повернення (стягнення) та набуття відповідачем Державною установою «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» без законних правових підстав всупереч статті 1215 ЦК України заробітної плати апелянта за березень 2012 року у сумі 192,70 грн., що підтверджено архівною відомістю ОСОБА_1 за 2012 рік.

Проте, текст рішення суду є незрозумілим; що мав на увазі суд, не зазначивши мотиви, з яких виходив суд, встановивши наведені вище обставини; текст рішення є незрозумілим в частині того, що суд мав на увазі, не зазначивши мотивів, з яких суд вважав безпідставною позовну вимогу про стягнення заробітної плати в розмірі 192,70 грн. та не взяв до уваги такі обставини: за яким видом та підставою утримань із заробітної плати ОСОБА_1 відбулося списання суми 192,70 грн., правомірність проведеної операції та обґрунтованість позовної вимоги про повернення спірної суми.

Просила постановити ухвалу, в якій роз'яснити рішення Апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2016 року, а саме, що суд мав на увазі, не зазначивши мотивів, з яких виходив, зробивши висновок, який не відповідає фактичним обставинам справи в частині дати запису № 12 в трудовій книжці ОСОБА_1; що суд мав на увазі, не зазначаючи в рішенні мотиви відхилення судом низки аргументів апелянта щодо суті спору; роз'яснити рішення суду та зазначити, мотиви, з яких виходив суд, встановивши наведені вище обставини; роз'яснити рішення суду та зазначити, що суд мав на увазі, безпідставно, невмотивовано відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь позивача заробітної плати за березень 2012 року у розмірі 192,70 грн. та не взяв до уваги такі обставини: за яким видом та підставою утримань із заробітної плати ОСОБА_1 відбулося списання суми 192,70 грн., правомірність проведеної операції та обґрунтованість позовної вимоги про повернення спірної суми.

В судове засідання учасники процесу, крім представника Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України», не з'явилися. Повідомлялися своєчасно про час і місце судового засідання судовою повісткою - повідомленням, яке мало інформативний характер та містило повідомлення про вчинення процесуальних дій, в яких участь учасників процесу відповідно до статей 74, частини 3 статті 221, частини 2 статті 305 ЦПК України не обов'язкова.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви вважає, що заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст.221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Із змісту статті 221 ЦПК України вбачається, що роз'яснення рішення суду - це уточнення, більш чітке і зрозуміле викладення справжнього його змісту. Як правило, роз'ясненню підлягає резолютивна частина рішення суду, яка повинна містити чіткі формулювання щодо вирішення спірного правовідношення або інших заявлених вимог. При цьому особи, які ініціювали роз'яснення у відповідній заяві мають вказати: що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим; які варіанти тлумачення рішення; як саме невизначеність та нечіткість резолютивної частини рішення суду може вплинути на ефективність його виконання. Поряд з резолютивною частиною рішення суду може бути роз'яснена і мотивувальна частина. Потреба у цьому виникає у разі необхідності підтвердження преюдиціально встановленого факту чи правовідношення, визнаного судовим рішенням, що вступило в законну силу.

Як вбачається із заяви, ОСОБА_1 не зрозуміло мотиви, за якими ухвалено рішення суду апеляційної інстанції.

Із змісту рішення Апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2016 року вбачається, що суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції тільки в частині визнання незаконним наказу про звільнення та визнання незаконною відмову у наданні відпустки при звільненні у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, в іншій частині рішення суду першої інстанції, а саме в частині зобов'язання Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» видати їй довідку про роботу; визнання дії Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» неправомірними в частині невиплати належних їй сум за три відрядження та стягнення з Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» на її користь 1263, 98 грн. заборгованості за службові відрядження, компенсацію за несвоєчасно проведений розрахунок в сумі 325, 30 грн., аванс за службові відрядження в сумі 745,00 грн. та зобов'язання Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» надати їй посвідчення про службові відрядження з 17 лютого 2011 року по 24 лютого 2011 року та 15 березня 2011 року по 17 березня 2011 року; стягнення з Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» на її користь заборгованість по заробітній платі за липень 2012 року в сумі 316, 66 грн. та 192,70 грн. незаконно повернутої відповідачу, виплати їй середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 26550, 84 грн.; зобов'язання Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» провести індексацію заробітної плати за період з 01 по 31 березня, 01 по 31 травня, з 01 по 31 липня, з 01 по 31 серпня, з 01 по 30 вересня 2009 року, з 01 по 30 вересня 2005 року, з 01 по 31 березня, з 01 по 31 травня, з 01 по 30 червня, з 01 по 31 грудня 2003 року, з 01 по 31 травня, з 01 по 30 червня 2002 року з урахуванням індексу споживчих цін та стягнути з Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» на її користь суми простою протягом 5 місяців 2009 року - з 01 по 31 березня, з 01 по 31 травня , з 01 по 31 липня, з 01 по 31 серпня, з 01 по 30 вересня - у розмірі 5 місячних її окладів з урахуванням індексу споживчих цін; протягом одного місяця 2005 року - з 01 по 30 вересня - у розмірі її місячного окладу з урахуванням індексу споживчих цін; протягом 4 місяців 2003 року - з 01 по 31 березня, з 01 по 31 травня, з 01 по 30 червня, з 01 по 31 грудня 2003 року - у розмірі 4 місячних її окладів, протягом 2 місяців 2002 року - з 01 по 31 травня, з 01 по 30 червня - у розмірі 2 місячних її окладів з урахуванням споживчих цін; визнання незаконною відмову Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» надати їй щорічну відпустку з 20 лютого 2013 року по 03 квітня 2013 року; стягнення з Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» на її користь моральної шкоди в сумі 43848,00 грн. за ненадання довідки про роботу в сумі 43848,00 грн. та в сумі 43848,00 грн. за складання та видачу завідомо неправдивого офіційного документа - довіреності від 10 грудня 2015 року; визнання відсутності повноважень у колишнього директора Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» ОСОБА_11, який підписав наказ про її звільнення; визнання дискримінації її відповідачем за професійними ознаками; визнання незаконними дії ОСОБА_3 та ОСОБА_12 щодо ненадання можливості авторам проекту оприлюднити результати проекту науково-дослідної роботи за темою «Біоінформатичний аналіз геному соціально значущих патогенів та створення молекулярних наборів для їхньої ампліфікаційної детекції» на 2013-2015 роки на засіданні вченої ради установи від 21 червня 2012 року через незаконне витребування у авторів проекту його електронної версії, що є її інтелектуальною власністю; визнання незаконним зняття Державною установою «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» з неї надбавки у розмірі 10% посадового окладу щомісячно за знання та використання у роботі однієї європейської мови з 01 серпня 2009 року та стягнення з Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» на її користь суму в розмірі 10% посадового окладу щомісячно за знання та використання у роботі іноземної мови, починаючи з 01 серпня 2009 року по 20 лютого 2013 року; визнання недійсним рішення профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» про виключення її з членів профспілки та акт від 18 листопада 2011 року Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров'я України; зобов'язання профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» поновити її членство з 01 січня 2012 року, надання їй облікової картки члена профспілкової організації, виписки з протоколу зборів профспілкової організації; винесення окремих ухвал щодо Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України», працівників відділу кадрів, юрисконсультів, Національної академії медичних наук України, щодо недійсності додаткової угоди від 20 вересня 2011 року, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_5, яку направити до прокуратури Харківської області, - залишив без змін. При перегляді цієї справи в касаційному порядку рішення апеляційної інстанції в частині вирішення позову про стягнення заробітної плати за березень 2012 року у розмірі 192, 70 грн. та зобов'язання надати наказ про звільнення - скасовано, в іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін. При новому розгляді в суді апеляційної інстанції рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2016 року зобов'язано відповідачу видати ОСОБА_1 засвідчену в установленому законом порядку копію наказу від 20 лютого 2013 року № 6-к про її звільнення та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 192, 70 грн. Рішення апеляційної інстанції в цій частині є чинним.

В заяві ОСОБА_1 через свого представника фактично оскаржує рішення апеляційної інстанції, яке скасовано в частині вирішення позову про стягнення заробітної плати за березень 2012 року у розмірі 192, 70 грн. та зобов'язання надати наказ про звільнення, в іншій частині - залишено без змін та набуло чинності. Мотиви, за якими суд апеляційної інстанції дійшов висновку в рішенні в частині, яка залишена без змін касаційною інстанцією, викладені логічно, чітко, переконливо і рішення не містить протиріч.

В частині вирішення позову про стягнення заробітної плати за березень 2012 року у розмірі 192, 70 грн. та зобов'язання надати наказ про звільнення рішення скасовано та ухвалено в подальшому нове рішення в цій частині, яке не може бути роз'яснено, оскільки представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не просив роз'яснити рішення Апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2016 року.

Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в заяві про невидачу до теперішнього часу копії наказу № 6к від 20 лютого 2013 року про звільнення не є підставою для роз'яснення рішення.

Таким чином, виходячи з наведеного та вимог закону судова колегія вважає, що підстав для роз'яснення вказаного судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 221, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2016 року - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції є остаточною, оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Судді колегії