Справа № 749/1331/16-ц Провадження № 22-ц/795/461/2017 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Шаповал З. О. Доповідач - Євстафіїв О. К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва О.К.,
суддів:Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Нечасному О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Щорського районного суду від 23 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення шкоди, третя особа - Щорське відділення Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати дану ухвалу й направити справу до суду І інстанції для продовження її розгляду.

У лютому 2017 року ОСОБА_5 пред'явила позов до ПАТ «Державний ощадний банк України», у якому просила стягти з останнього 2008 грн 60 коп. на відшкодування майнової шкоди і 2000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 17.10.2015 з належного ОСОБА_5 рахунку в Щорському відділенні ПАТ «Державний ощадний банк України» невідомою особою несанкціоновано знято пенсію у сумі 1008 грн 60 коп. і, крім того, на її ім'я отримано у кредит кошти в сумі 1000 грн 00 коп. За даним фактом органами поліції порушено кримінальну справу, але злочинця по цей час не встановлено. Крім того, позивач вважає, що несанкціоноване зняття грошей з її банківського рахунку сталося у зв'язку з порушенням відповідачем ст. 1076 ЦК України.

Ухвалою від 03.01.2017 позовну заяву було залишено без руху з мотивів несплати ОСОБА_5 судового збору за її подання.

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву, про яку йдеться, визнано неподаною й повернуто ОСОБА_5 у зв'язку з невиконанням останньою вимог ухвали від 03.01.2017 про залишення її позовної заяви без руху.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_5 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» по вимогах майнового характеру і, крім того, нею подано заяву про відмову від вимог про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвали про залишення позовної заяви ОСОБА_5 без руху та про її повернення, суд І інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 не надала суду доказів, що шкоду, яку вона просить відшкодувати, спричинено злочином, та що позивачі не звільняються від сплати судового збору у справах за позовами про відшкодування моральної шкоди. З такими висновками не погоджується апеляційний суд.

Так, у частині 2 ст. 79 ЦПК України зазначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спірні правовідносини між сторонами врегульовано главами 71 (параграф 2) та 72 ЦК України і, зокрема, ст. 1076 цього Кодексу, на яку мається пряме посилання у позовній заяві (а.с. 30). З її змісту вбачається, що у правовідносинах між сторонами позивач є споживачем послуг, які їй надаються відповідачем і третьою особою.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 12.04.1996 № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» орієнтує суди нижчих ланок на те, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій). Отже на спірні правовідносини поширюється чинність Закону України «Про захист прав споживачів». Частина 3 ст. 22 даного Закону приписує, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, які пов'язані з порушенням їхніх прав.

З викладеного випливає, що з позовної заяви ОСОБА_5 судовий збір справлянню не підлягає. Отож суд І інстанції безпідставно залишив цю заяву без руху й повернув позивачеві з мотивів неоплати її судовим збором.

Апеляційний суд при вирішенні справи врахував і те, що місцевий суд безпідставно позбавив ОСОБА_5 можливості оскаржити ухвалу про залишення її позовної заяви без руху, зазначивши всупереч п. 9 ч. 1 ст. 293 ЦПК України у цій ухвалі, що вона не підлягає оскарженню.

Отож оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до того ж суду для вирішення у належний спосіб питання про відкриття провадження у ній.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ч. 1 п. 3, 313 - 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Щорського районного суду від 23 січня 2017 року скасувати, а справу направити до того ж суду для вирішення у належний спосіб питання про відкриття провадження у ній.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: