Справа № 333/4543/16-ц
02.03.2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді: Ярошенко А.Г.,
при секретарі: Мінаєва В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що 11.08.2014р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики.
Згідно п. 1.1 Договору Позикодавець в порядку та на умовах визначеним, цим Договором, надає Позичальнику готівкою позику у розмірі 17 800 американських доларів США, що на день позики еквівалентно 222 500 гривень, а Позичальник зобов'язується повернути позику, з урахуванням процентів, в повному обсязі.
Згідно п. 2.1 Договору строк позики Позичальнику становить 36 місяців з моменту реальної передачі грошової суми, що одночасно підтверджується наданою Позичальником розпискою.
Згідно п. 3.4 Договору Позичальник зобов'язується повертати позику щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2014р., рівними частками.
Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.
Відповідач до судового засідання не з′явилась, причини неявки суду не повідомила про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, судом були направлені судові повістки на адресу відповідача, за якою остання зареєстрована та фактично мешкає, на адресу суду повернулися конверти з причини «за закінченням терміну зберігання», згідно відмітки листоноші, адресату було залишено повідомлення про необхідність зявитися для отримання кореспонденції, але з невідомих суду причин, відповідач не зявився за її отриманням.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вислухавши учасників процесу, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить наступного висновку.
Судом встановлено, що 11.08.2014р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики.
Згідно п. 1.1 Договору Позикодавець в порядку та на умовах визначеним, цим Договором, надає Позичальнику готівкою позику у розмірі 17 800 американських доларів США, що на день позики еквівалентно 222 500 гривень, а Позичальник зобов'язується повернути позику, з урахуванням процентів, в повному обсязі.
Згідно п. 2.1 Договору строк позики Позичальнику становить 36 місяців з моменту реальної передачі грошової суми, що одночасно підтверджується наданою Позичальником розпискою.
Згідно п. 3.4 Договору Позичальник зобов'язується повертати позику щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2014р., рівними частками.
Відповідно ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання боржник повинен відшкодувати збитки, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими.
ч. 1 ст. 1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У свою чергу, відповідно до ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 526, 533, 610, 611, 612, 629, 1046 ЦК України, ст.ст. 57, 79, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 222500, 00 гривень згідно договору позики від 11.08.2014р.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2225, 00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області, через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко