АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_2.звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року закрито провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, а саме, оскільки померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 24 вересня 2016 року у вигляді накладення арешту на 1/2 частину кв. АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, - скасовано.

В апеляційній скарзі представник позивачки, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду матеріалам справи, просить скасувати ухвалу районного суду та направити справу для продовження розгляду до того ж суду.

Колегія суддів, заслухавши представника ОСОБА_2., який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався положеннями ч.6 ст. 205 ЦПК України, згідно якої суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Колегія суддів визнає поспішними висновки районного суду про наявність правових підстав до закриття провадження у справі.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожний у випадку спору про його цивільні права та обов'язки має право на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і неупередженим судом, створеним відповідно до закону.

Тобто ст. 6 Конвенції захищає право кожного у випадку спору про його права та обов'язки, у тому числі і право особи, про права якої суд прийняв рішення, не залучивши цю особу до розгляду справи.

У рішеннях Європейського суду з прав людини в справах Garcнa Manibardo проти Іспанії, Levages Prestations Services проти Франції наведена така правова позиція: «Суд повторює, що ст. 6 Конвенції не примушує держави-учасниці створювати апеляційні або касаційні суди. Проте, якщо такі суди існують, гарантії, передбачені ст. 6, повинні бути дотримані, зокрема особам, які вважають своє право порушеним, має бути забезпечене ефективне право доступу до правосуддя у рішеннях, що стосуються «їх цивільних прав і обов'язків».

Як убачається з матеріалів справи, 07 грудня 2016 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5, яка, як зазначено є донькою ОСОБА_3, подано заяву про безпідставність звернення у суд ОСОБА_2 у зв'язку зі смертю відповідачки та не визначення позивачем кола правонаступників (а.с.94).

В якості додатків до заяви долучено копію свідоцтва про народження ОСОБА_5, де матір'ю значиться ОСОБА_6

Разом з тим, суд першої інстанції при винесенні ухвали у відсутність долучених до справи документів, які б підтверджували їх родинні відносини, не з'ясував яке відношення вказана особа має до ОСОБА_3

Окрім цього, визнаючи доведеним факт відсутності правонаступництва, районний суд виходив з положень ст. 608 ЦК України, якою визначено, що зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою, проте свої висновки належним чином не мотивував та не дав оцінки наступному.

Звертаючись у суд із позовом, ОСОБА_2 послалася на те, що звернулася за правовою допомогою до адвоката ОСОБА_3 з метою перегляду кримінальної справи та зміни вироку в інтересах засудженого за ч. 4 ст. 189 КК України до 9 років позбавлення волі ОСОБА_7 Угодами від 01 листопада 2013 року та 19 червня 2014 року адвокат зобов'язалася виступати в якості захисника засудженого в суді першої, апеляційної, касаційної інстанції та інших органах.

За надання своїх послуг, адвокат отримала винагороду в розмірі 25 000 дол. США, пообіцявши гарантоване звільнення засудженого, або повернення коштів, про що зазначила в розписці (а.с.10).

На підтвердження доводів невиконання ОСОБА_3 умов угод, позивачка до матеріалів справи долучила не засвідчену копію рішення дисциплінарної палати Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 18 червня 2015 року, яким встановлено некомпетентність та недобросовісність адвоката ОСОБА_3 під час надання правової допомоги засудженому ОСОБА_2, а також те, що власноруч складаючи розписку такого змісту, адвокат грубо порушила присягу адвоката й не мала наміру дотримуватися принципу верховенства права, законності та не мала наміру чесно та сумлінно забезпечувати право на захист.

Вирішуючи питання обрання виду дисциплінарного стягнення, комісія адвокатури враховувала обставини вчинення проступку, його наслідки, особу адвоката, те, що адвокат ОСОБА_3 раніше притягувалася до дисциплінарної відповідальності за порушення Правил адвокатської етики; що мали місце випадки скарг на дії адвоката й повернення нею гонорару, у зв'язку з чим в порушенні дисциплінарної справи було відмовлено за примиренням сторін; враховувала кількість скарг на адвоката та їх ідентичний зміст й ухвалила рішення про застосування щодо адвоката ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.12-14).

Між тим, районний суд, долучивши до матеріалів справи незасвідчену копію вказаного рішення, не вжив заходів щодо перевірки його дійсності, й, відповідно, не дав оцінки в оскаржуваній ухвалі, що призвело до неповного з'ясування обставин справи, порушення норм процесуального права під час вирішення питання закриття провадження у справі.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/9602/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3268/2017

Головуючий у суді першої інстанції: ВойтенкоЮ.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.