АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/521/17 Справа № 185/302/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Перекопський М. М. Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Пономарь З.М.,

за участі секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ПАТ «КБ «Надра» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 02 квітня 2008 року між нею та ПАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №803459/ФЛ, відповідно до якого банк зобов'язався надати їй у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит в іноземній валюті у розмірі 59 377,50 доларів США, в порядку та на умовах, визначених цим кредитним договором, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,89% річних, строком погашення до 12 березня 2033 року. Вважає, що кредитний договір слід визнати недійсним, оскільки його умови є несправедливими, оскільки вона фактично не отримувала готівки в касі банку; відповідач в тексті кредитного договору не вказав відомості щодо детального розпису загальної вартості кредиту; не вказав умови, передбачені Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування і сукупної вартості кредиту; не надав у письмовому виді повну інформацію про умови кредитування; не повідомив позивача про можливість отримання кредиту в національній валюті і не попередив про валютні ризики. Також, на думку позивача, договір іпотеки №803459/ФЛ-З від 02 квітня 2008 року є недійсним, оскільки він є похідним від кредитного договору, тому просила визнати недійсними кредитний договір №803459/ФЛ від 02 квітня 2008 року та договір іпотеки №803459/ФЛ-З від 02 квітня 2008 року, що були укладені між нею та банком.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором.

Так, положення ЦК України встановлюють, що кредитний договір є двостороннім, консенсуальним, відплатним та обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом є будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовою особою є юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги, пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадку, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається 02 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Комерційний банк «Надра», найменування якого було змінено на ПАТ «Комерційний банк «Надра», укладено кредитний договір №803459/ФЛ, відповідно до умов якого Банк надав позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит в іноземній валюті в розмірі 59 377,50 доларів США, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, на проведення розрахунків за договором купівлі-продажу квартири №196, що розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Кожемяки, буд.11 і на оплату комісії за розрахунки за цим Договором у розмірі 1,5 % відсотків від суми виданих коштів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,89 % відсотків річних, строком погашення до 12 березня 2033 року (а.с. 33-35).

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору виконання зобов'язань за цим договором забезпечено іпотекою, придбаної за ці кредитні кошти квартири.

Відповідно до п. 4.3.14 . кредитного договору позивач зобов'язався, в день укладення договору іпотеки нерухомого майна, яке зазначено в п. 2.1. кредитного договору здійснити його страхування.

У забезпечення виконання зобов'язань, 02 квітня 2008 року між сторонами було укладено договір іпотеки №803459/ФЛ -З (а.с.9).

Згідно нотаріально посвідченої заяви від 02 квітня 2008 року ОСОБА_3, який є чоловіком позивача, надав засвідчену нотаріально згоду на укладення позивачем договору купівлі-продажу, кредитного договору та договору іпотеки (а.с.70, 71).

02 квітня 2008 року позивач уклала із ЗАТ «СК «Арсенал-Дніпро» договір страхування майна та позичальника банку від нещасного випадку (а.с.72-76).

Відповідно до п. 1.2. за цим договором страхування вигодонабувачем є банк.

Позивач 03 квітня 2008 року сплатила відповідний платіж за договором страхування (а.с.78).

Банк, як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовій дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті.

ПАТ КБ «Надра» є фінансовою установою та на момент видачі кредиту мав банківську ліцензію № 21 та Дозвіл № 21-2, видані Національним банком України 23 серпня 2002 року, які дозволяють йому виконувати банківські операції, передбачені ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с.61-63).

Відповідно до п. 3.1., 3.2 кредитного договору надання кредиту проводиться шляхом видачі готівки позичальнику через касу Банку на підставі заяви Позичальника на видачу готівки, сума у якій зазначена в доларах США. Моментом (днем) надання Кредиту вважається день утворення заборгованості на позичковому рахунку позичальника 8501, відкритому у відділенні Банку (п. 3.2. Кредитного договору).

В момент укладення кредитного договору сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі.

Банк виконав свої зобов'язання щодо видачі кредиту позивачу в повному обсязі, що підтверджується копією меморіального валютного ордеру № 2 від 02 квітня 2008 року на суму 877,50 доларів США на оплату комісії, копією заяви на видачу готівки № NL-1 від 02 квітня 2008 року на суму 58 500,00 доларів США на проведення розрахунків по договору-купівлі продажу нерухомого майна та копією виписки по позичковому рахунку позивача (а.с.64, 65, 66).

Позивач використала кредитні кошти за їх цільовим призначенням та уклала 02 квітня 2008 року договір купівлі-продажу, відповідно до якого нею було придбано квартиру №196, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кожемяки, буд.11 (а.с.61).

Протягом дії кредитного договору з 02 квітня 2008 року позивач проводила платежі на погашення кредиту та відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Останній платіж було проведено у жовтні 2014 року (а.с.79-81).

При укладенні кредитного договору між сторонами були дотримані всі передбачені діючим законодавством істотні умови договору, які обумовлені їх згодою. На момент укладення кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх виявлення відповідало їхній внутрішній волі, було вільним, що підтверджується власноручними підписами учасників правочину та печаткою фінансової установи.

Зі змісту кредитного договору вбачається, умови договору є чіткими, зрозумілими та не містять двозначності.

Таким чином, кредитний договір, укладений сторонами, повністю відповідає вимогам цивільного законодавства, оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору: мети; суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способу забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит, порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, договір укладено в письмовій формі і сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Позивач, погодилася на умови надання кредиту як такі, що її влаштовували, що підтверджується її підписом.

Доказів на підтвердження того, кредитний договір було укладено позивачем під примусом матеріали справи не містять.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку, що на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін, правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов кредитного договору і відмовив у задоволенні позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач не повідомив письмово про умови кредитування та не надав детальний розпис загальної вартості кредиту, є безпідставними, оскільки перед підписанням кредитного договору 02 квітня 2008 року в анкеті-заяві на оформлення кредиту, яка підписана позивачем 04 березня 2008 року, є відмітка, що з умовами надання кредиту ознайомлена, а із самого кредитного договору вбачається, що в ньому відображені всі умови, які визначають загальну вартість кредиту, зокрема: суму кредиту, процентну ставку, її тип, строк кредитування, частоту та обсяги платежів, можливість дострокового повернення кредиту, порядок приймання банком зобов'язань позичальника, відповідальність за порушення умов договору та інші, які і визначають таку загальну сукупну вартість кредиту (а.с.90, 91).

Тобто, позивач ще до підписання кредитного договору, мала можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договір був підписаний та виконувався сторонами. Позичальником не надано жодного підтвердження факту того, що при укладенні кредитного договору банком не була надана їй необхідна інформація. Як дієздатна особа, розуміючи значення своїх дій, під час підписання договору кредиту позивач розуміла наслідки укладеного та підписаного договору.

Таким чином, при укладенні даного кредитного договору в іноземній валюті (доларах США) та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, позивач мала б усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, та те що зміна цього курсу можливо настане, а тому мала передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за договором. Укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Позивачем не доведено, що сторони при укладенні договору були впевнені в тому, що така зміна обставин не настане.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді