Справа №539/2902/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2017 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді - Гудкова С. В.

при секретарі Джадан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного ОСОБА_2 міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії ОСОБА_2 міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, мотивуючи свою скаргу тим, що 06.11.2013 року державним виконавцем Матвієнком А.В. Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було відкрито виконавче провадження №40613713 про примусове стягнення заборгованості за виконавчим листом від 22.01.2013 року по цивільній справі №1618/4065/2012 року про стягнення в рівних частках з нього ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 28577,28 гривень станом на 05.09.2012 року за кредитним договором №490046017 від 05.09.2007 року.

11.11.2013 року ним, як позичальником, заборгованість було погашено в повному обсязі і в установлений для добровільної сплати термін.

Однак, незважаючи на сплату коштів, державний виконавець постанову про закінчення виконавчого провадження не виніс, арешт та заборону відчуження, а також розшук його майна не припинив.

Скаржник прохає суд зобовязати державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження, зніти арешт з його майна та оголошення заборони на його відчуження, а також зняти розшук його майна.

В судове засідання скаржник не зявився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, на вимогах скарги наполягав, прохав задовольнити.

Представник ОСОБА_2 міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заперечення, в якому прохав відмовити у задоволенні скарги, мотивуючи тим, що боржником ОСОБА_1 29.03.2016 року було направлено на адресу ДВС клопотання про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту на майно, однак, на момент розгляду даного клопотання по вищевказаному виконавчому провадженню, боржником не сплачено виконавчий збір, згідно постанови №40613713 від 14.11.2013 року, який було нараховано боржнику у звязку з несплатою заборгованості у строк, наданий для самостійного виконання рішення суду. Крім цього, згідно заяви стягувача ПАТ «Альфа-Банк» від 04.02.2016 року заборгованість по виконавчому листу на сплачена, а тому надані боржником квитанції державним виконавцем не взяті до уваги.

Також, згідно заяви представника відповідача ОСОБА_2 міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в особі ОСОБА_4 справу він прохає розглянути без його участі, щодо задоволення скарги заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи, що правовідносини стягувача і боржника виникли 20.09.2016 року, застосуванню підлягає діюче на той час законодавство.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Згідно ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

При дослідженні матеріалів цивільної справи №1618/4065/2012 судом встановлено, що заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.11.2012 року (а.с.67-68) позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" 28577 грн. 28 коп. заборгованості, що виникала станом на 05.09.2012 року по кредитному договору №490046017 від 05.09.2007 року. Також стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" 285 грн. 77 коп. судового збору по 142 грн.89 коп. з кожного.

За заявою ПАТ «Альфа-Банк» від 18.12.2012 року (а.с.74), 21.01.2013 року (а.с.76) стягувачу направлено виконавчі листи щодо стягнення коштів.

28.03.2016 року на адресу суду повернуто виконавчий лист про сплату судового збору на користь ПАТ «Альфа-Банк» в сумі 285 гривень 77 копійок у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Скаржником ОСОБА_1 надано суду копії квитанцій про сплату коштів на користь ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.3-8), в яких, зокрема, зазначено, що кошти сплачуються за кредитним договором №490046017 від 05.09.2007 року: квитанція №6083 від 16.11.2012 року в сумі 1934,31 гривня; квитанція №31636 від 05.02.2013 року в сумі 4420 гривень; квитанція №50584 від 19.03.2013 року в сумі 5000 гривень; квитанція №34215 від 05.04.2013 року в сумі 8000 гривень; квитанція №6561 від 17.05.2013 року в сумі 1558,64 гривні; квитанція №366792 від 11.11.2013 року в сумі 10576 гривень усього на загальну суму 31488,95 гривень.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.11.2013 року (а.с.28), яка винесена державним виконавцем Матвієнком А.В. за заявою ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №490046017 від 05.09.2007 року в сумі 28577,28 гривень, боржнику ОСОБА_1 надано строк для добровільної сплати коштів до 13.11.2013 року.

Згідно ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Державним виконавцем не було надано доказів того, що боржник був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, про надання йому строку для самостійного виконання, то як наслідок, захід примусового виконання у вигляді арешту майна боржника є незаконним.

Однак, як вбачається з вищевказаних квитанцій, заборгованість боржником сплачена вчасно, тобто до 13.11.2013 року - у строк, наданий для добровільної сплати.

Незважаючи на вищевикладене і, відповідно, з незрозумілих причин, тим же державним виконавцем Матвієнком А.В. винесено постанову від 14.11.2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 2857,72 гривні за, нібито, невчасну сплату коштів (а.с.28).

Відомості про те, що боржник ОСОБА_1 повідомлений про вказану постанову від 14.11.2013 року щодо виконавчого збору також відсутні.

Постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Крім цього, на майно ОСОБА_1, а саме транспортний засіб, накладено арешт, згідно акту від 26.03.2014 року (а.с.25-26) по примусовому виконанню виконавчого листа №1618/4065/2012 року, виданого Лубенським міськрайонним судом, в той час, як борг, майже рік назад, повністю сплачено.

У відповідності до ч. 1 та ч.2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Крім того, як передбачено ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Також, положення ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» надає сторонам виконавчого провадження гарантовані права під час провадження виконавчих дій та здійснення виконавчого провадження в цілому, а саме заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Доводи, наведені у запереченні ОСОБА_2 міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про те, що від стягувача надійшла заява про те, що борг по виконавчому листу не заслуговують на увагу, оскільки, боржник, сплачуючи заборгованість по кредитному договору вказував необхідні відомості у квитанціях.

В порушення вищевказаних норм законодавства, державний виконавець не вжив заходів щодо перевірки грошових коштів скаржника (заробітна плата, пенсія, тощо), на які, в першу чергу слід було звернути стягнення, а не накладати арешт на все майно боржника.

29.12.2016 року постановою державного виконавця Матвієнка А.В. виконавче провадження закрито, однак, винесене в окреме провадження постанову від 14.11.2013 року про стягнення виконавчого збору.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що дії державного виконавця Матвієнка А.В. підлягають визнанню неправомірними, оскільки сума заборгованості ОСОБА_1 фактично сплачена, у наданий для добровільної сплати строк.

Керуючись ст.ст. 11, 12,18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 383-387 ЦПК України,-

УХ В А Л И В:

Визнати неправомірними дії державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_4, допущені у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа №1618/4065/2012 року про стягнення в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 28577,28 гривень станом на 05.09.2012 року за кредитним договором №490046017 від 05.09.2007 року щодо накладення арешту та забороні відчуження майна, належного ОСОБА_1.

Зняти арешт з майна, належного ОСОБА_1 та зняти заборону його відчуження, а також скасувати розшук майна боржника у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа №1618/4065/2012 року про стягнення в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 28577,28 гривень станом на 05.09.2012 року за кредитним договором №490046017 від 05.09.2007 року .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_5 С. В.