Провадження № 2/185/83/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді - Шаповалової І.С.,

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до В'язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, треті особи - Колективне підприємство "ОСОБА_3 міжміське бюро технічної інвентаризації", ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання прав та обов'язків забудовника на забудову в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання прав та обов'язків забудовника на забудову в порядку спадкування за заповітом, в якому просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері ОСОБА_6, померлої 22 травня 2014 року, права та обов'язки забудовника на забудову, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, село В`язівок, вулиця Островського, будинок 22, а саме на: будинок, позначений в технічному паспорті літерою "М"; сіни, позначені у технічному паспорті літерою "м"; терасу, позначену у технічному паспорті літерою "м1"; гараж, позначений у технічному паспорті літерою "З"; сарай, позначений у технічному паспорті "Л"; сарай, позначений у технічному паспорті літерою "О". Та визнати належність позивачу технічної та дозвільної документації на будівництво житлового будинку з сіньми і терасою (позначені у технічному паспорті літерами "М", "м", м1"), гаражу (позначеному у технічному паспорті літерами "З", "Л", "О"), які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, село В`язівок, вулиця Островського, будинок 22, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлої 22 травня 2014 року.

В своєму позові позивач посилається на те, що з 03 березня 1998 року позивач та її мати, ОСОБА_6, були зареєстровані та постійно проживали у житловому будинку №22 по вул. Островського в с. В`язівок Павлоградського району Дніпропетровської області. Її мати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, була власником будинку №22, розташованого по вул. Островського в с. В`язівок Павлоградського району Дніпропетровської області, згідно свідоцтва про право власності за №137, виданого 25 січня 1988 року ОСОБА_3 райвиконкомом та зареєстрованого в КП «ОСОБА_3 МБТІ», 25 листопада 1988року, в реєстровій книзі за №1-137/137.

За життя її матері, яка фактично прожила в будинку, розташованому по вул. Островського, 22 в с. В`язівок Павлоградського району Дніпропетровської області, більше 50 років, позивач зі своєю матір'ю, за грошові кошти позивача та її матері, розпочали добудову та будівництво нового житлового будинку та господарських споруд за вказаною адресою. Грошові кошти були у її матері, які вона отримала від держави, як компенсацію за перебування у часи війни на роботах в Германії.

З жовтня 2006 року, ОСОБА_6, як забудовник, на підставі рішення виконавчого комітету В'язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області № 35 від 06 вересня 2006 року, відповідно до Дозволу на виконання будівельних робіт № 24/06 від 13 жовтня 2006 року, Договору № 75/06 від 03 жовтня 2006 року на будівництво житлового будинку, паспорту на забудову земельної ділянки № 75/06 від 13 жовтня 2006 року, плану забудови земельної ділянки, акту винесення в натурі земельної ділянки індивідуального забудовника від 02 жовтня 2006 року, - розпочала будівництво нового житлового будинку та господарських споруд.

16 лютого 2015 року КП «ОСОБА_3 міжміське бюро технічної інвентаризації», був виготовлений технічний паспорт на індивідуальний (садибний) житловий будинок розташований за адресою: с. В`язівок Павлоградського району Дніпропетровської області вул. Островського, 22.

22 травня 2014 року, її мати ОСОБА_6, померла. Згідно заповіту вчиненого ОСОБА_6, 21 грудня 2007 року, все майно, а також всі майнові права та обов'язки ОСОБА_6, заповідала позивачу, ОСОБА_2.

На момент смерті ОСОБА_6, вона, постійно проживала з нею в індивідуальному (садибному) житловому будинку, який розташований за адресою: с. В`язівок Павлоградського району Дніпропетровської області вул. Островського, 22, що підтверджується реєстрацією позивача у паспорті, тобто вона, фактично, прийняла спадщину.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовну заяву та просили суд її задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши, що покладається на розсуд суду.

Треті особи в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи. будь-яких заяв суду не надавали.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03 березня 1998 року позивач та її мати, ОСОБА_6, були зареєстровані та постійно проживали у житловому будинку №22 по вул. Островського в с. В`язівок Павлоградського району Дніпропетровської області. Її мати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, була власником будинку №22, розташованого по вул. Островського в с. В`язівок Павлоградського району Дніпропетровської області, згідно свідоцтва про право власності за №137, виданого 25 січня 1988 року ОСОБА_3 райвиконкомом та зареєстрованого в КП «ОСОБА_3 МБТІ», 25 листопада 1988року, в реєстровій книзі за №1-137/137.

За життя її матері, яка фактично прожила в будинку, розташованому по вул. Островського, 22 в с. В`язівок Павлоградського району Дніпропетровської області, більше 50 років, позивач зі своєю матір'ю, за грошові кошти позивача та її матері, розпочали добудову та будівництво нового житлового будинку та господарських споруд за вказаною адресою. Грошові кошти були у моєї матері, які вона отримала від держави, як компенсацію за перебування у часи війни на роботах в Германії.

З жовтня 2006 року, ОСОБА_6, як забудовник, на підставі рішення виконавчого комітету В'язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області № 35 від 06 вересня 2006 року, відповідно до Дозволу на виконання будівельних робіт № 24/06 від 13 жовтня 2006 року, Договору № 75/06 від 03 жовтня 2006 року на будівництво житлового будинку, паспорту на забудову земельної ділянки № 75/06 від 13 жовтня 2006 року, плану забудови земельної ділянки, акту винесення в натурі земельної ділянки індивідуального забудовника від 02 жовтня 2006 року, - розпочала будівництво нового житлового будинку та господарських споруд.

16 лютого 2015 року КП «ОСОБА_3 міжміське бюро технічної інвентаризації», був виготовлений технічний паспорт на індивідуальний (садибний) житловий будинок розташований за адресою: с. В`язівок Павлоградського району Дніпропетровської області вул. Островського, 22.

22 травня 2014 року, її мати ОСОБА_6, померла. Згідно заповіту вчиненого ОСОБА_6, 21 грудня 2007 року, все майно, а також всі майнові права та обов'язки ОСОБА_6, заповідала позивачу, ОСОБА_2.

На момент смерті ОСОБА_6, вона, постійно проживала з нею в індивідуальному (садибному) житловому будинку, який розташований за адресою: с. В`язівок Павлоградського району Дніпропетровської області вул. Островського, 22, що підтверджується реєстрацією позивача у паспорті, тобто вона, фактично, прийняла спадщину.

25 березня 2015 року, позивач звернулася до державного нотаріуса Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, про видачу свідоцтва про право на спадщину.

25 березня 2015 року, державний нотаріус Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом №525, відповідно до якого спадкове майно, яке складається з житлового будинку, який у технічному паспорті позначений літерами «А», «а», з відповідними господарськими будівлями та спорудами, тобто погребом, літньою кухнею, душем і убиральнею, позначенні у технічному паспорті літерами «пдА», «Б», «Д», «Е», розташований за адресою: с. В`язівок Павлоградського району Дніпропетровської області вул. Островського, 22. Крім того, державний нотаріус Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_7 надала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 35421751 від 25.03.2015 року, про реєстрацію права власності на житловий будинок, позначений у технічному паспорті літерами «А», «а», з відповідними господарськими будівлями та спорудами, тобто погребом, літньою кухнею, душем і убиральнею, позначенні у технічному паспорті літерами «пдА», «Б», «Д», «Е».

На збудований новий житловий будинок з сіньми (позначені у технічному паспорті літерами «М», «м»), гараж (позначений у технічному паспорті літерою «Ж»), три сараї (позначені у технічному паспорті літерами «З», «Л», «О»), а також недобудовану терасу (позначену у технічному паспорті літерою «м1»), які розташовані за адресою: с. В`язівок Павлоградського району Дніпропетровської області вул. Островського, 22, - державний нотаріус Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області надала ОСОБА_2 постанову за №556/02-51 від 25.03.2015 року, про відмову у вчинені нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначені будівлі, так як вони не прийняті до експлуатації.

Самочинно добудований індивідуальний житловий будинок, був збудований за власні кошти позивача в межах земельної ділянки, яка належала її матері, а тепер належить їй на праві спадщині та дана будівля не порушує прав інших осіб.

Частиною 2 статті 331 ЦК України, передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», передбачено, що після виконання будівельних робіт власник (забудовник) повинен здати в експлуатацію закінчені будівництвом об'єкти та зареєструвати право власності на ці об'єкти. Згідно ч.1 ст. 39 вказаного Закону і п. 2 «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затвердженого постановою Кабінету міністрів України №461 від 13.04.2011 року, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Відповідно до ч. 5ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Частиною 1 статті ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право власності на нерухоме майно, що належить фізичній особі, підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Відповідно до ч.4ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно п.11 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разу смерті власника.

Частиною 1 статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1218 ЦК України передбачено ,що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 статті 413 ЦК України передбачено, що право користування земельною ділянкою, наданою для забудови, може відчужуватися або передаватися землекористувачем у порядку спадкування.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Відповідно до абз. 3, абз. 33 п. 3.2. ОСОБА_8 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі - ОСОБА_8 №24-753/0/4-13), у разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, і є правильною практика судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Крім того, згідно абз. 34, абз. 35 п. 3.2., листа №24-753/0/4-13, якщо будівництво жилого будинку та господарських будівель і споруд відбувалося на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, але після закінчення будівництва житловий будинок було не здано в експлуатацію, то до спадкоємців переходить право забудовників на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку та отримання на своє ім'я документів, що посвідчують право власності. Сам будинок слід вважати до здачі його в експлуатацію незавершеним будівництвом.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст.79,88,208, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до В`язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, треті особи - Колективне підприємство "ОСОБА_3 міжміське бюро технічної інвентаризації", ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання прав та обов'язків забудовника на забудову в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати, з дня відкриття спадщини, за ОСОБА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері ОСОБА_6, померлої 22 травня 2014 року, права та обов'язки забудовника на забудову, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, село В`язівок, вулиця Островського, будинок 22, а саме на: будинок, позначений в технічному паспорті літерою "М"; сіни, позначені у технічному паспорті літерою "м"; терасу, позначену у технічному паспорті літерою "м1"; гараж, позначений у технічному паспорті літерою "З"; сарай, позначений у технічному паспорті "Л"; сарай, позначений у технічному паспорті літерою "О".

Визнати, з дня відкриття спадщини, належність ОСОБА_2, технічної та дозвільної документації на будівництво житлового будинку з сіньми і терасою (позначені у технічному паспорті літерами "М", "м", м1"), гаражу (позначеному у технічному паспорті літерами "З", "Л", "О"), які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, село В`язівок, вулиця Островського, будинок 22, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлої 22 травня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І. С. Шаповалова