Справа № 461/1122/17 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/3889/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ПАТ КБ «Приватбанк» - Гнатишака О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» суму боргу за кредитним договором б/н від 09.09.2010 року у розмірі 24768,76 грн., з яких: - 7327,66 грн. тіло кредиту; - 3301,62 грн. нарахованих процентів за користування кредитом; - 12483,82 грн. пені; - 500 грн. штрафу (фіксована складова);- 1155,66 грн. штрафу (процентна складова). Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1600 грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повно досліджено обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що банківські картки НОМЕР_1, НОМЕР_2, з яких знімались грошові кошти, йому не належать. Вважає помилковим висновок суду про те, що зазначення після кожного номеру карток єдиного номеру угоди SAMDN50OTC003735778 свідчить про єдиний грошовий рахунок виданих йому банківських карток. Посилається на те, що судом не досліджена угода SAMDN50OTC003735778, її зміст невідомий, такої угоди він не укладав. Також вважає помилковим висновок суду про те, що саме він здійснив поповнення банківської картки НОМЕР_3. Стверджує, що йому дійсно була видана банківська картка НОМЕР_4, однак він встановлений банком кредитний ліміт на вказаній картці не використовував. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ПАТ КБ «Приватбанк» - Гнатишака О.В. про заперечення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Судом встановлено такі обставини.

09.09.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір шляхом приєднання останнього до Умов та правил надання банківських послуг, згідно з яким банк надав клієнту кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитній картці. ОСОБА_2 зобов'язався сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 3 відсотків річних (а.с. 9, 10, 11-50).

Відповідач по справі скористався кредитними коштами, але свої зобов'язання за договором виконав не у повному обсязі.

Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом, наданого позивачем, борг ОСОБА_2 станом на 08.11.2016 року становить: за тілом кредиту - 7327,66 грн., нарахованими відсотками - 3301,62 грн., нарахованої пені - 12483,82 грн., за штрафами - 1655,66 грн. (500 грн. фіксована частина, 1155,66 грн. відсоткова складова), а всього 24768,76 грн.

Згідно з положеннями ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про задоволенні позову, суд виходив з того, що відповідач порушив умови договору, тому з останнього на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі.

Висновки суду відповідають встановленим обставинам та положенням закону.

Так, судом дано правильну оцінку запереченням представника відповідача з посиланням на довідку ПАТ КБ «Приватбанк» від 07.09.2016 року, яка містить «виписку по картці/рахунку № НОМЕР_5 і додатковим рахункам договору».

При цьому суд обґрунтовано взяв до уваги, що оскільки біля кожного номеру картки - НОМЕР_5, НОМЕР_6 зазначено однаковий (єдиний) номер «угоди» SAMDN50OTC003735778, вказане свідчить про єдиний грошовий рахунок виданих відповідачеві банківських пластикових або «віртуальних» (без видачі пластикової карти) карток.

Також правильним є висновок суду про взаємозалежність балансу карток з проведеними транзакціями, оскільки 31.10.2014 року після списання відсотків за використання кредитного ліміту у сумі 210,18 грн. по картці № НОМЕР_5 на рахунку цієї картки значиться баланс мінус 8000,19 грн., і при цьому, 25.11.2014 року ОСОБА_2 було здійснення поповнення картки № НОМЕР_7 на суму 400 грн. в зв»язку з чим баланс рахунку став дорівнювати 7600,19 грн., а відтак всі наступні транзакції по різних картках змінювали баланс інших рахунків у чіткій відповідності до сум транзакції, чим стверджується єдиний рахунок і баланс вказаних у довідці платіжних карток.

Вище вказане спростовує посилання в апеляційній скарзі на те, що помилковим висновок суду про те, що зазначення після кожного номеру карток єдиного номеру угоди SAMDN50OTC003735778 свідчить про єдиний грошовий рахунок виданих йому банківських карток.

Твердження в апеляційній скарзі, що банківські картки НОМЕР_1, НОМЕР_2, з яких знімались грошові кошти, не належать ОСОБА_2 є безпідставним, оскільки представником позивача подано суду апеляційної інстанції фотографії і диск, з зображенням ОСОБА_2 з банківськими картками, однак відповідачем не подано жодного доказу на спростування зазначених доказів, як і не подано клопотання про призначення експертизи для вирішення питання тотожності особи ОСОБА_2 особі, яка сфотографована при видачі карток.

Також безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на те, що помилковим висновок суду про те, що саме він здійснив поповнення банківської картки НОМЕР_3, і, що йому дійсно була видана банківська картка НОМЕР_4, однак він встановлений банком кредитний ліміт на вказаній картці не використовував, оскільки заперечення факту поповнення є голослівним, а на підтвердження отримання банківської картки НОМЕР_4 такої банківської картки суду не подано.

А відтак, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.