Справа № 226/1480/16-ц
Справа № 226/1480/16-ц
Провадження № 2/226/12/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи Кизим Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Мирнограді Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_3, третя особа орган опіки піклування - виконавчий комітет Мирноградської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частку спільного майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання автомобілю спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частку цього автомобылю, в обґрунтування якого вказала, що наприкінці 2010 року вона познайомилась з ОСОБА_8, з яким почала зустрічатися. З 04.01.2011 року ними спільно було прийнято рішення мешкати разом, у зв'язку з чим ОСОБА_9 перевіз свої речі та переїхав до неї за адресою: АДРЕСА_1, де вони почали мешкати однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, піклувалися один про одного, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, вважаючи себе за подружжя. З ними жив її син від першого шлюбу ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, для якого ОСОБА_8 став за рідного батька. Під час шлюбно-сімейних стосунків між ними не було будь-яких непорозумінь або сварок, в них склалися теплі стосунки, вони поважали та підтримували один одного у всіх життєвих ситуаціях, під час хвороби доглядали один одного без будь-якої сторонньої допомоги. Вона спільно з ОСОБА_8 доглядала за його хворою матір'ю ОСОБА_5 Реєструвати шлюб вони не поспішали, оскільки в цьому не було потреби. У період фактичних шлюбних відносин з ОСОБА_8 вона працювала начальником Димитровського МВ ДМС України в Донецькій області та отримувала заробітну плату у середньому 1800 грн на місяць. ОСОБА_8 працював водієм таксі та отримував заробітну плату у середньому 3000 грн на місяць. У лютому 2015 року вони придбали автомобіль Daewoo Lanos седан-В, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 45000 грн. У грудні 2015 року ОСОБА_8 захворів на гостре інфекційне захворювання дихальних шляхів, викликане вірусом грипу. 07.01.2016 року стан здоров'я ОСОБА_8 ускладнився, та ІНФОРМАЦІЯ_13 він раптово помер. Вона особисто здійснювала поховання. Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частки вказаного автомобіля. На спадкування за законом першої черги мають право донька померлого - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та його батьки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. Зазначений автомобіль був придбаний нею сумісно з померлим ОСОБА_8 в період проживання ними однією сім'єю без реєстрації шлюбу, проте ОСОБА_3 не визнає її право власності на спірний автомобіль. Тому позивач просить суд встановити факт її проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 з 04.01.2011 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_13; визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль Daewoo Lanos та визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного автомобілю.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги у повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 пояснила, що з часу сумісного проживання з ОСОБА_8 у них був єдиний бюджет, вони купували побутову техніку, меблі, вважали один одного за подружжя. ОСОБА_8 у 2009 році розірвав шлюб з ОСОБА_6, у якому народилася донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5. Після цього ОСОБА_8 шлюб ні з ким не укладав. Вона же розірвала шлюб зі своїм першим чоловіком, з яким має сина ОСОБА_10, у листопаді 2006 року, після цього також шлюб ні з ким не реєструвала.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність, про визнання ними позовних вимог та підтвердження обставин, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3, будучи присутнім у перших судових засіданнях, висловився проти позовних вимог, але пояснень в обґрунтування своїх заперечень ані письмово, ані усно суду не надав. У наступному перестав з'являтися до суду, не повідомляючи причини своєї неявки. У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача ОСОБА_3, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних і ній даних та доказів.

Представник третьої особи органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мирноградської міської ради Кизим Є.І. у судовому засіданні при ухваленні рішення у цій справі поклалася на розсуд суду, пояснивши, що в залежності від того, чи визнає суд факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_8, залежить і частина спадкового майна малолітньої ОСОБА_7

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_13, що підтверджується свідоцтвами про його народження та смерть (а.с.12, 13).

Померлий ОСОБА_8 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_7.

Шлюб ОСОБА_8 з ОСОБА_6 розірвано 16.06.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.171).

Відповідно до інформації Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області від 15.09.2016 року, від 26.09.2016 року та від 23.02.2017 року по відділу та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян за період з 16.06.2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_13 відсутній актовий запис про шлюб ОСОБА_8 (а.с.80, 82).

Також відповідно до інформації Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області від 23.05.2016 року, від 15.09.2016 року, від 26.09.2016 року та від 08.02.2017 року відділом складався актовий запис про шлюб від 23.08.1997 року № 240 на ОСОБА_12 та ОСОБА_1. Вказаний шлюб розірвано на підставі актового запису про розірвання шлюбу від 06.11.2006 року № 212. За період з 06.11.2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_13 актових записів про шлюб ОСОБА_1 не виявлено (а.с.15, 80, 82, 170).

Згідно за довідками виконавчого комітету Димитровської міської ради від 05.05.2016 року та від 08.02.2017 року позивач ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29, 166).

Вказане житлове приміщення належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.01.2002 року та свідоцтва про право власності на житло від 09.01.1997 року (а.с.167, 168, 169).

Відповідно до акту координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград від 08.02.2017 року, складеного представником комітету за участю мешканців сусідів, ОСОБА_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, фактично без реєстрації шлюбу проживала за вказаною адресою з ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_13, з 04.01.2011 року по день смерті останнього.

Відповідно до акту координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград від 23.02.2017 року, складеного представником комітету за участю мешканців сусідів, ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, проте фактично за вказаною адресою не проживав з 2010 року.

Допитана у суді свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона мешкає по-сусідству з позивачем ОСОБА_1 по АДРЕСА_3, з якою ходила в один клас і підтримує дотепер дружні стосунки. Підтвердила, що з січня 2011 року позивач стала проживати разом з ОСОБА_8 як подружжя у будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. До цього вони зустрічалися, а потім зійшлися. День народження ОСОБА_8 13.01.2011 року відмічали вже у квартирі ОСОБА_1 Вона неодноразово була у них в гостях, на сімейних святах. Під час сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_8 разом купували продукти харчування, побутову техніку, одяг, спільно вирішували сімейні питання, разом їздили відпочивати, допомагали матері ОСОБА_8, яка мешкає по АДРЕСА_2. Її знайома продавала автомобіль Ланос зеленого кольору, про що вона повідомила позивачу і її чоловікові. Через деякий час вони придбали цей автомобіль за 45000 грн. На час придбання цього автомобілю у ОСОБА_8 був Ланос золотистого кольору, який був проданий ним пізніше. ОСОБА_8 працював у таксі, він помер неочікувано від запалення легенів.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона проживає АДРЕСА_4. У квартирі № 1 через стінку проживає ОСОБА_1, з якою у неї сусідські стосунки. Спочатку позивач проживала у цій квартирі з батьками. Коли батьки переїхали до іншого місця мешкання, ОСОБА_1 проживала зі своїм першим чоловіком і сином до 2000-х років. З початку січня 2011 року, відразу після Нового року, позивач стала мешкати сумісно з ОСОБА_8, вона бачила, як вони йшли разом на роботу і з роботи, купували меблі, несли додому пакунки з харчами, чула, як вони планували ремонт. Вона вважала, що ОСОБА_1 і ОСОБА_8 живуть у зареєстрованому шлюбі, оскільки вони поводилися як чоловік і жінка, вона їх сприймала як одну сім'ю. ОСОБА_8 працював таксистом. Коли вони зійшлися, у ОСОБА_8 був автомобіль синього кольору, потім купили Ланос золотистого кольору, а пізніше машину зеленого кольору. Вона бачила у дворі дві машини, згодом Ланос золотистого кольору продали. ОСОБА_8 помер несподівано від пневмонії.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона мешкає у АДРЕСА_3, тобто по-сусідству з ОСОБА_1, яка з 04.01.2011 року стала сумісно проживати з ОСОБА_8, як чоловік і жінка. 04 січня - День народження її чоловіку, тому вона запам'ятала цю дату. Вона підтримує дружні стосунки з позивачем і зустрічається з нею в одній компанії. ОСОБА_1 і ОСОБА_8 купували разом продукти харчування, побутову техніку, разом готували та відпочивали, будували свій побут. Також приблизно о 2015 році вони разом придбали автомобіль Ланос зеленого кольору. До цього у них був Ланос золотистого кольору. Сумісних дітей у них не будо. У кожного від перших шлюбів були діти: у позивача - син, а у ОСОБА_8 - донька. Витрати по лікуванню та похованню ОСОБА_8 несла ОСОБА_1

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27.02.2015 року ОСОБА_8 належить автомобіль ЗАЗ-Daewoo Lanos, седан-В, зеленого кольору, кузов (шасі) № НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.17).

Відповідно до інформації Територіального сервісного центру 1444 Регіонального сервісного центру МВС України у Донецькій області від 16.09.2016 року в період часу з 04.01.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_13 за ОСОБА_8 реєструвалися, перереєструвалися та знімалися з обліку наступні транспортні засоби:

- 27.04.2007 року автомобіль ВАЗ 21150, номерний знак НОМЕР_2, який 11.02.2011 року було знято з обліку для реалізації за дорученням від 26.05.2010 року ОСОБА_18; 1

- 12.09.2012 року автомобіль Daewoo FSO Lanos, номерний знак НОМЕР_3, який 15.05.2015 року було перереєстровано на нового власника по довідці-рахунку ТОВ «Євро-Бус» від 12.03.2015 року;

- 27.02.2015 року автомобіль ЗАЗ-Daewoo Lanos, кузов № НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_1, зареєстровано на підставі довідки-рахунку ТОВ «Євро-Бус» від 03.02.2015 року (а.с.73-74, 77).

Згідно за довідкою-рахунком ТОВ «Євро-Бус» серії ВІА № 882653 від 03.02.2015 року ОСОБА_8 було придбано автомобіль ЗАЗ-Daewoo Lanos, кузов № НОМЕР_4, за 45000 грн (а.с.76).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що коли вона та ОСОБА_8 стали проживати разом однією сім'єю, у ОСОБА_8 був особистий легковий автомобіль, який він продав і придбав автомобіль Ланос золотистого кольору. Вказаний автомобіль було продано ОСОБА_8 після того, як вони за сумісні кошти вже придбали спірний автомобіль Ланос зеленого кольору. Отримані від продажу другого автомобілю кошти були ними витрачені на побутові потреби.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_5, виданої на ім'я ОСОБА_1, остання з 04.12.2012 року працює завідувачем Димитровського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, до цього позивач працювала з 2001 року на інших посадах у відділі Димитровського МВ ГУМВС України в Донецькій області (а.с.100-101).

Відповідно до довідки Димитровського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 26.10.2016 року ОСОБА_1 до 31.01.2012 року працювала у відділі на посаді паспортиста, її середньомісячна заробітна плата складала 2284,89 грн (а.с.107).

Згідно за довідками ГУ ДМС України в Донецькій області заробітна плата ОСОБА_1 за 2012 рік склала 28032,75 грн, за 2013 рік - 22590,45 грн, за 2014 рік - 34068,11 грн, за 2015 рік - 74544,09 грн, за січень 2016 рік - 7366 грн (а.с.102-106).

Відповідно до листа державного нотаріуса Димитровської державної нотаріальної контори від 14.09.2016 року на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_13, згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14.09.2016 року, 30.05.2016 року відкрилася спадкова справа № 120/2016. Спадкоємцями є: батько померлого ОСОБА_3, мати померлого ОСОБА_5 та малолітня донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповіти від імені ОСОБА_8 не посвідчувалися (а.с. 58-60).

За вимогами ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Виходячи зі змісту п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вимога позивача розглядається в позовному провадженні, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення (проживання однією сім'єю без реєстрації шлюб) може бути наслідком наступного майнового спору.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв'язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім'ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв'язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Зазначені вище та досліджені судом докази у своїй сукупності дають підстави встановити характер відносин між позивачем і ОСОБА_8 у період з 04.01.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_13 як сімейний та такий, який притаманний подружжю, що свідчить про наявність факту проживання вказаних осіб однією сім'єю без реєстрації шлюбу, який має бути встановлений судом.

Встановлення даного факту необхідно позивачу для визнання права власності на частину придбаного під час проживання однією сім'єю з померлим автомобілю.

Згідно за ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім,єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_8, проживаючи однією сім'єю к період з 04.01.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_13, не перебували у будь-якому іншому шлюбі.

Судом також достовірно встановлено та підтверджено, як наданими суду письмовими доказами, так і показами свідків, що під час фактичних шлюбних відносин ОСОБА_1 і ОСОБА_8 були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, піклувалися один про одного, мали спільний бюджет, набували майно в інтересах сім'ї, зокрема придбали автомобіль марки ЗАЗ-Daewoo Lanos, седан-В, зеленого кольору, номерний знак НОМЕР_1.

Суду не надано доказів укладення письмового договору між вказаними особами щодо визначення правового режиму майна, набутого ними під час спільного проживання, тому вимога про визнання спільною смісною власністю спірного автомобілю є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Згідно за ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже позивач має право на ? частку належного їй та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності автомобілю.

Виходячи з обов'язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд констатує, що відповідач ОСОБА_3, не визнаючи позовні вимоги, не довів суду своїх заперечень та жодних доказів на їх підтвердження.

На підставі ст.ст.3, 70, 74 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 12, 15, 60, 61, 209, 212, 213, 215, 256, 294 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частку спільного майна задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_12, та ОСОБА_8 у період з 04 січня 2011 року по 17 січня 2016 року.

Взнати автомобіль марки ЗАЗ-Daewoo Lanos, седан-В, зеленого кольору, кузов (шасі) № НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_1, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_8, що проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період часу з 04 січня 2011 року по 17 січня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частину автомобіля марки ЗАЗ-Daewoo Lanos, седан-В, зеленого кольору, кузов (шасі) № НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03.03.2017 року.

Суддя Ж.Є.Редько