АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 січня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна компанія «Бізнес Секюріті», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ТОВ «Бізнес Секюріті» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Зазначала, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.02.2014 р. стягнуто з неї, як майнового поручителя за зобов'язаннями ПП «Будспецпроект» перед ПАТ «ВТБ Банк», заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 478 191,37 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18.03.2011 р.

18.11.2015 р. «ТД Чайка» за договорами про надання зворотної фінансової допомоги з ПП «Будспецпроект» здійснено погашення боргу на загальну суму 1 478 891,62 грн.

10.05.2016 р. згідно з розпорядженням державного виконавця за № 44145533/8 від 28.04.2016 р. зазначені грошові кошти були розподілені наступним чином: 1 343 986,18 грн. - перераховано на користь ПАТ «ВТБ Банк»; 134 398,62 грн. - виконавчий збір; 506,82 грн. - на відшкодування витрат пов'язаних із проведенням виконавчих дій.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.11.2016 р. зупинено виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 26.02.2014 р.

Справа №753/23213/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7156/2017
Головуючий у суді першої інстанції:Колесник О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
06.12.2016 р. їй стало відомо, що не зважаючи на наявність зазначеної ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через систему СЕТАМ 11.11.2016 р. проведені прилюдні торги в рамках ВП № 44145533, а 28.11.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайловою Н.О. зареєстровано право власності ТОВ «Охоронна компанія «Бізнес Секюріті» на нежитлові приміщення № 11 по № 15, № 15а, з № 16 по № 31, з № 71 по № 83, з № 85 по № 92 (частини групи приміщень № 1а), загальною площею 640,00 кв.м., розташованих на шостому поверсі за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на порушення норм чинного законодавства щодо порядку реалізації

арештованого майна та процедури проведення прилюдних торгів з продажу арештованого майна, просила суд витребувати нежитлові приміщення з № 11 по № 15, № 15 а, з № 16 по № 31, з № 71 по № 83, з № 85 по № 92 (частини групи приміщень № 1), загальною площею 640,0 кв.м., що розташовані на шостому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 з володіння ТОВ «Бізнес Секюріті»; визнати за нею право власності на зазначені нежитлові приміщення, також визнати недійсним договір купівлі-продажу від 28.11.2016 р. ТОВ «Бізнес Секюріті» нежитлових приміщень з № 11 по № 15, № 15 а, з № 16 по № 31, з № 71 по № 83, з № 85 по № 92 (частини групи приміщень № 1), загальною площею 640,0 кв.м., які розташовані на шостому поверсі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Михайловою Н.О. за № 2296.

21.12.2016 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою забезпечення позову.

Зазначала, що незважаючи на ухвалу ВССУ від 11.11.2016 р. про зупинення виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 26.02.2014 р. через систему СЕТАМ 11.11. 2016 р. були проведені прилюдні торги в рамках ВП № 44145533, лот № 175941 - нежитлові приміщення з № 11 по № 15, № 15а, з № 16 по № 31, з № 71 по № 83, з № 85 по № 92 (частини групи приміщень № 1а), загальною площею 640,00 кв.м., що розташовані на шостому поверсі за адресою: АДРЕСА_1, які належать їй на праві приватної власності. Даний лот реалізовано за ціною 5 542 293,61 грн., що є значно нижчою від ринкової. Таким чином за наявності у неї заборгованості перед банком у розмірі 134 205,19 грн. державним виконавцем здійснено продаж належного їй майна, вартість якого значно перевищує суму боргу.

З метою забезпечення позову та недопущення подальшої незаконної реалізації майна, просила суд накласти арешт на нежитлові приміщення з №11 по №15, №15а, з №16 по №31, з №71 по №83, з №85 по №92 (частини групи приміщень №1а), загальною площею 640,00 кв.м., що розташовані на шостому поверсі за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати департамент з питань реєстрації виконавчого органу міської ради (Київської міської державної адміністрації) до набрання законної сили судового рішення у даній справі зареєструвати обтяження/обмеження на дані приміщення; заборонити до набрання законної сили судового рішення у даній справі державній реєстраційній службі, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб'єктам владних повноважень вчиняти будь - які дії щодо відчуження об'єкта, зміни/набуття права власності на спірні нежитлові приміщення.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.01.2017 р. заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено частково.

Накладено арешт на нежитлові приміщення з №11 по №15, №15а, з №16 по №31, з №71 по №83, з №85 по №92 (частини групи приміщень №1а), загальною площею 640,00 кв.м., розташованих на шостому поверсі за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Схід Фінанс» посилаючись на необґрунтованість висновків суду першої інстанції та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права просив скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову у забезпеченні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що суд першої інстанції накладаючи арешт на спірні нежитлові приміщення не урахував того, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Крім того суд не пересвідчився у існуванні між сторонами спору та не взяв до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушеними у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, зокрема можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном, що іноді призводить до незворотних наслідків.

В судовому засіданні представник ТОВ «Схід Фінанс» просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_1 та її представник просили апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 03.01.2017 р. про забезпечення позову є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Представник ТОВ «Бізнес Секюріті» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи зазначена юридична особа була повідомлена.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є витребування майна з чужого незаконного володіння, а тому вважав за можливе накласти арешт на спірні нежитлові приміщення з метою забезпечення позову.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, забезпечення позову спрямоване перш за все проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи, зокрема може відчужити майно, а тому підставою забезпечення позову є саме обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З матеріалів справи убачається, що позивач оспорює в тому числі і договір купівлі-продажу спірних нежитлових приміщень з № 11 по № 15, № 15 а, з № 16 по № 31, з № 71 по № 83, з № 85 по № 92 (частини групи приміщень № 1), загальною площею 640,0 кв.м., які розташовані на шостому поверсі за адресою: АДРЕСА_1. та вважає незаконним володіння ТОВ «Бізнес Секюріті» цим майном.

Таким чином, зазначене майно є предметом спору і може бути відчужене до вирішення справи в суді, що може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. А тому забезпечення позову у спосіб накладення арешту на спірне майно є співмірним і адекватним забезпеченням, направленим на унеможливлення його відчуження на період вирішення спору.

Вжиті судом заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер - до вирішення спору по суті, і окрім обмеження права на розпорядження нерухомим майном не перешкоджають відповідачеві володіти та користуватися його власністю.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» відхилити, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 січня 2017 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: