23.02.2017 Єдиний унікальний номер 205/9018/16-ц
Провадження № 2/205/1133/17
23 лютого 2017 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Шавули В.С.
за участю секретаря Романової А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод в праві користуванні власністю, шляхом зняття з реєстраційного обліку, визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
Позивачка 01 грудня 2016 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з даним позовом (а.с. 2-4).
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власницею домоволодіння № 63 по вул.. Мукачева у м. Дніпропетровську.
За даною адресою зареєстровані, але не проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Починаючи із грудня 2015 року останні фактично не проживають за вказаною адресою, їх особистих речей в будинку не має.
Посилаючись на викладені у позові обставини позивачка просить суд усунути перешкоди в здійсненні права користування й розпорядження майном, шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрованих за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням: домоволодінням № 63 по вул.. Мукачева у м. Дніпропетровську.
У судове засідання позивачка не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 26).
Відповідачі у судове засідання не зявились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки не повідомляли. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надавали.
Третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду представник надала письмову заяву, в якій проти вимог позову заперечувала та просила ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства (а.с.27).
У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Підставою звернення позивача з позовом до суду є захист інтересів власника, повязаних із реалізацією складової частини змісту права власності права користування та розпорядження домоволодінням, розташованим за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Прияружна, буд. №11.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що домоволодіння №63 по вул.. Мукачева у м. Дніпропетровську на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с.7,8).
Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності це право володіння, користування і розпорядження майном.
Встановлено, що за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Мукачева, буд. №63, зареєстровані, але фактично не проживають тривалий час ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 13-17).
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 150 ЖК України, ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб, розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Отже, позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування домоволодінням №63 по вул.. Мукачева у м. Дніпропетровську є законними, обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.
Так, в силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до ст..3,6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Реєстрація місця проживання це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу.
Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що вимоги позивача щодо зобовязання зняття з реєстраційного обліку відповідачів за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Мукачева, буд. №63, є такими, що не підлягають задоволенню, так як визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Щодо вимог позивачки про усунення перешкод у праві володінні домоволодінням № 63 по вул.. Мукачева в м. Дніпропетровську, суд виходить із того, що даний спосіб захисту прав та інтересів в даному випадку є неналежним, так як із матеріалів справи вбачається, що фактично жодних перешкод у праві володіння відповідачі не чинять, а тому дана вимога задоволенню не підлягає.
Таким чином, оцінивши здобуті по справі докази, за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст..88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що із відповідачів на користь позивачки в рівних частках підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 41, 47 Конституції України, ст. ст. 2, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 150, 156 Житлового кодексу України, ст. ст. 15-16, 317, 319, 321, 379, 382-383, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10-11, 59-60, 197, 212, 213-215, 218, 224-226 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод в праві користуванні власністю, шляхом зняття з реєстраційного обліку, визнання особи такою, що втратила право користування житлом, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Мукачева, буд. №63, що є підставою для зняття їх із реєстраційного обліку за даною адресою.
Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, в рівних частках судовий збір в сумі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна грн.. 20 коп.).
В іншій частини позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В.С. Шавула