Ухвала

іменем україни

15 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Маляренко А.В., Ситнік О.М.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції, третя особа - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання електронних торгів недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 4 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що заочним рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 3 лютого 2015 року з неї на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») стягнуто заборгованість за кредитним договором від 31 травня 2012 року № 1978 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 31 травня 2012 року № 402, а саме: на нерухоме майно по АДРЕСА_1, яке належало їй на праві власності. На примусове виконання цього судового рішення було видано виконавчий лист, за яким було відкрито виконавче провадження, накладено арешт на майно та оголошено заборону його відчуження. Листом від 20 липня 2015 року державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (далі - ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України) її повідомило про реалізацію предмета іпотеки на електронних торгах.

Позивач ОСОБА_5вважала, що торги проведені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому їх слід визнати недійсними.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 18 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 4 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і вирішити питання по суті.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що рішеннямГородоцького районного суду Львівської області від 3 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10013/039 філії-Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 31 травня 2012 року № 1978, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 31 травня 2012 року № 402, а саме: на нерухоме майно по вул. Чорновола, 16б у м. Городок Львівської області, загальною площею 297,5 кв. м, з встановленням початкової ціни предмета іпотеки (а. с. 12-13).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції від 26 березня 2015 року ВП № 47007047 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/441/24/2015, виданого 11 березня 2015 року Городоцьким районним судом Львівської області на виконання рішення цього суду від 3 лютого 2015 року (а. с. 41, 42). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції від 23 квітня 2015 року ВП № 47007047 накладено арешт на нерухоме майно - нежитлову будівлю, крамницю, міні-бар по АДРЕСА_1, загальною площею 297,5 кв. м, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_5 та заборонено здійснювати його відчуження (а. с. 10).

Встановлено, що позивачу направлялися до відома та виконання постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 26 березня 2015 року з актом опису й арешту майна від 21 квітня 2015 року, з яким ОСОБА_5 була ознайомлена, про що власноручно поставила свій підпис (а. с. 43-48).

З копії протоколу від 14 серпня 2015 року № 109366 вбачається, що електронні торги з продажу нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 загальною площею 297,5 кв. м, відбулися 14 серпня 2015 року, ціна продажу 648 000 грн (а. с. 14).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, з урахуванням норм ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.

Частиною 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст. 58 цього Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ч. 5 ст. 58 вказаного Закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

На момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Повторні прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Проведення переоцінок (уцінок) спірного майна державним виконавцем у зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулися, не може вважатися новою оцінкою у розумінні положень ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на зазначене можна зробити висновок про те, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

В обґрунтування заявленого позову про визнання недійсними прилюдних торгів від 14 серпня 2015 року ОСОБА_5 зазначала, що при проведенні виконавчих дій державним виконавцем не було проведено оцінку майна.

Ухвалені у справі судові рішення відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, оскільки суди правильно виходили із того, що підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, а в даному випадку встановлено, що порушень прав і законних інтересів ОСОБА_5 при проведенні прилюдних торгів не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищенаведених висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 4 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік Головуючий Судді: