233 № 233/4017/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Франчук А.О., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 45013,07 грн. за кредитним договором б/н від 09.02.2007 року, яка складається з такого:

- 12886,34 грн. - заборгованість за кредитом;

- 29407,06 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

- штрафи: 500,00 грн. фіксована частина, 2119,67 грн. процентна складова,

а також понесені ним судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 09.02.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 13500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою».

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2016 року має заборгованість 45013,07 грн., яка складається з такого:

-12886,34 грн. - заборгованість за кредитом;

- 29407,06 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

- штрафи: 500,00 грн. фіксована частина, 2119,67 грн. процентна складова.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк».

Представник позивача ОСОБА_3, ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримали повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнала в повному обсязі, пояснивши, що у 2007 році вона отримала кредитну картку в ПАТ КБ «ПриватБанк», якою активно користувалась та виконувала свої зобовязання з повернення кредитних коштів. Протягом часу користування кредитною карткою, позивач постійно збільшував кредитний ліміт, фактично навязуючи їй кредитні кошти. Збільшення позивачем кредитного ліміту та отримання нею кредиту у розмірі 13500,00 грн. призвело до того, що протягом двох останніх років, у звязку із скрутним матеріальним становищем, вона не мала можливості належним чином виконувати кредитні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості за кредитом. Крім того, вважала, що позивач безпідставно збільшував процентну ставку за користування кредитом. Також позивач при оформленні кредитного договору не надав їй інформацію, що передбачена ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, між нею та позивачем відсутній письмовий кредитний договір, в якому би визначались права та обовязки сторін, умови надання кредиту, дата укладення договору, строк його дії, тощо. Надані позивачем документи в обґрунтування заявлених позовних вимог свідчать про те, що договір не укладався в письмовій формі, а отже є недійсним. Просила відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Так, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій форму, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч.1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути уклепаний лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України)

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст. 1054 ЦК України).

Судом встановлено, що 09 лютого 2007 року ОСОБА_2 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та виявила бажання про оформлення на своє імя банківської послуги Кредитка «Універсальна», у якій зазначила свої персональні дані. У заяві погоджено вид кредитки Кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», кредитний ліміт 600,00 грн. (який може бути змінено), базову проценту ставку по кредиту 1,9% на місяць на залишок заборгованості, щомісячну комісія 1%. Погашення заборгованості по кредиту може провадитися шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання коштів з дебетової карти № 637110. У заяві, підписаній відповідачем, остання підтвердила факт ознайомлення і згоди з умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, а також підтвердила факт отримання нею інформації про умови кредитування в ПриватБанку. Крім того, у заяві відповідач погодилась з тим, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг. (а.с.8-14).

Факт підписання 09 лютого 2007 року заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, отримання кредитної картки відповідачем не оспорювався.

Зазначене свідчить про обізнаність відповідача з порядком та умовами погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших платежів.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється на рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Надання позивачем кредитних коштів відповідачу підтверджується виписками за картрахунками (а.с.63-71). Крім того, факт отримання кредитних коштів від ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачем у судовому засіданні не оспорювався.

ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання за договором належним чином не виконала, з серпня 2014 року платежі за договором здійснювала в неналежному розмірі, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-7) та не спростовано відповідачем.

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором б/н від 09.02.2007 року та пояснень представника позивача ОСОБА_3 (а.с.4-7), вбачається, що станом на 30.06.2016 року заборгованість за кредитом складає 12886,34 грн., заборгованість за процентами складає 29407,06 грн., заборгованість за пенею складає 100,00 грн., заборгованість по судовим штрафам 2619,67 грн., загальна сума заборгованості складає 45013,07 грн.

При цьому, із розрахунку заборгованості вбачається, що в період з вересня 2014 року по червень 2016 року відповідач здійснювала щомісячне погашення заборгованості у розмірі 200,00 грн., з яких 100,00 грн. позивачем зараховувались в рахунок погашення пені за договором. Всього за зазначений період часу позивачем було зараховано в рахунок погашення пені 2150,00 грн.

Проте, з таких зарахуванням платежів суд не може погодитися з огляду на те, що 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП).

Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2).

Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Як встановлено судом, відповідач зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до розпорядження КМУ від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

За таких обставин, суд вважає, що нарахування позивачем пені у період з вересня 2014 року по червень 2016 року, а також зарахування сплачених відповідачем грошових коштів в рахунок погашення пені є неправомірним. Тому, сплачені відповідачем у період з вересня 2014 року по квітень 2016 року грошові кошти у розмірі 2150 грн. слід зарахувати в рахунок погашення процентів за кредитним договором.

Отже, заборгованість відповідача за процентами складе: 29407,06 грн. 2150,00 грн. = 27257,06 грн.

Крім того, за наведених вище підстав, у відповідності до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» відповідач звільняється від сплати пені у розмірі 100,00 грн. та штрафів у розмірі 2619,67 грн. на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором б/н від 09.02.2007 року.

Таким чином, без врахування нарахованих пені та штрафів, загальний розмір заборгованості відповідача за договором б/н від 09.02.2007 року становить 40143,40 грн., та складається з: 12886,34 грн. заборгованість за кредитом; 27257,06 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Отже, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 09.02.2007 року у загальному розмірі 40143,40 грн.

При цьому суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що укладений між нею та позивачем договір є недійним внаслідок недотримання письмової форми правочину з таких підстав. Судом встановлено, що укладення договору здійснювалось за принципом укладання між банком і відповідачем договору приєднання (ст. 634 ЦК України). Тож, підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідач приєдналась до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби звязку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між позивачем і відповідачем укладено договір у письмовій формі, що не суперечить чинному законодавству України. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії для придбання, припинення або зміни цивільних прав та обовязків, що за змістом ч.1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення сторонами двостороннього кредитного договору, складовими якого є Заява, Умови, Правила та Тарифи, з якими відповідач була ознайомлена.

Суд також не приймає до уваги доводи відповідача про порушення позивачем вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення відповідача про всі умови кредитування, оскільки із заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку вбачається, що відповідач своїм підписом підтвердила факт ознайомлення і згоди з умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, а також підтвердила факт отримання нею інформації про умови кредитування в ПриватБанку (а.с. 9 зворот).

Суд також не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивач, збільшуючи кредитний ліміт, фактично навязував їй отримання кредитних коштів та вважає їх безпідставними з огляду на те, що ст. 627 ЦК України закріплена свобода договору за якою відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При підписанні кредитного договору сторони чітко та добровільно обумовили обсяг взаємних прав та обовязків. Так, відповідно до п.3.2,3.3 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач надала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється на рішенням позивача, та відповідач дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Після збільшення позивачем кредитного ліміту, відповідач з відповідною заявою про розірвання договору або про припинення кредитування до позивача не зверталась, а навпаки продовжила користування кредитними коштами.

Доводи відповідача щодо безпідставного збільшення позивачем процентної ставки за кредитом суд також вважає безпідставними з огляду на те, що за ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч.2).

Судом встановлено, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 1,9% на місяць або 22,80% на рік. 01.01.2013 року відповідно до наказу позивача СП-2012-6993080 від 26.10.2012 року процентна ставка склала 30,00% річних, 01.09.2014 року відповідно до наказу позивача № СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року процентна ставка була підвищена до 34,80%, 01.04.2015 року процента ставка була підвищена до 43,20% відповідно до наказу № СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року.

Зазначені зміни узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Так, зокрема, п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право позивача на зміну тарифів за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, та вважається, що клієнт приймає нові умови.

Пунктом 4.9 Умов та правил надання банківських послуг передбачений обовязок позивача надавати клієнту виписку по картковому рахунку, в тому числі шляхом використання функції SMS повідомлення.

Позивач направляв відповідачу відповідні повідомлення, що не спростовано ОСОБА_2 у судовому засіданні, та, зокрема, підтверджується витягом SMS відправлень на телефонний номер відповідача (а.с.72).

Після зміни процентної ставки відповідач з заявою про розірвання договору або про припинення кредитування до позивача не звертався, що свідчить про згоду відповідача із зміненими тарифами.

Суд також не приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо пропуску позивачем строків позовної давності за таких підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку (ч.1). З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач здійснювала платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, останній платіж відповідачем було здійснено 29 червня 2016 року.

Таким чином, перебіг строку позовної давності розпочинається з наступного дня, тобто з 30 червня 2016 року. Позивач звернувся до суду з позовом 16 серпня 2016 року, тобто в межах позовної давності.

За таких обставин, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд пропорційно розміру задоволених вимог присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 209, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЕДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 09.02.2007 року у розмірі 40143 (сорок тисяч сто сорок три) грн. 40 коп., яка складається з такого:

-12886 (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. 34 коп. заборгованість за кредитом;

-29407 (двадцять девять тисяч чотириста сім) грн. 06 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЕДРПОУ 14360570) судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 24 лютого 2017 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О.В. Каліуш