Єдиний унікальний номер 741/37/17
Провадження № 2/741/154/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 20 лютого 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

позивача та його представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Носівської обєднаної територіальної громади Чернігівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 27 лютого 2006 року померла його тітка ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок площами 1,99 га та 1,26 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області та належали ОСОБА_3 на підставі державного акту серії ЧН № 009254. Він (позивач) є спадкоємцем ОСОБА_3 пятої черги за законом. ОСОБА_2 стверджував, що на день смерті ОСОБА_3 проживала разом із ним за місцем його (позивача) проживання, а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України він (позивач) вважається таким, що прийняв спадщину після смерті останньої. Він (позивач) не має можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, так як не зберігся оригінал державного акта, а також у звязку з тим, що не може документально підтвердити родинні відносини з ОСОБА_3

ОСОБА_2 просив суд:

- встановити факт, що ОСОБА_3, яка померла 27 лютого 2006 року, була рідною сестрою ОСОБА_4, який помер 13 серпня 2009 року;

- встановити факт постійного проживання разом із ОСОБА_3 у будинку № 40 по вул. Вербова в м. Носівка Чернігівської області на момент смерті останньої;

- визнати за ним право власності на земельні ділянки площами 1,99 га та 1,26 га, на які було виготовлено державний акт серії ЧН № 009254 та які належали померлій ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просили їх задовольнити.

Представник Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не зявився, міський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2, просив справу розглядати без участі їх представника за наявними у справі матеріалами.

Суд розглядає справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дали показання про те, що добре знають ОСОБА_2, батьком якого був ОСОБА_4. У ОСОБА_7 була рідна сестра ОСОБА_3, яку позивач забрав проживати у власний будинок, доглядав за нею до самої смерті.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

27 лютого 2006 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20 лютого 2017 року (а.с. 27), а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

З повідомлення Носівської районної державної нотаріальної контори № 65/01-16 (а.с. 25) та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20 лютого 2017 року (а.с. 26) вбачається, що спадкова справа після померлої 27 лютого 2006 року ОСОБА_3 не заводилася.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4, який помер 13 серпня 2009 року, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9) та про смерть (а.с. 10).

З копії свідоцтва про народження (а.с. 8) вбачається, що ОСОБА_3 народилася 5 травня 1934 року, її батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

У судовому засіданні встановлено, що актовий запис про народження ОСОБА_7 по м. Носівка Чернігівської області не виявлено, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 11), тобто позивач позбавлений можливості документально підтвердити, що ОСОБА_3 була його рідною тіткою.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

У судовому засіданні встановлено, що на день смерті ОСОБА_3 без реєстрації проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується поясненнями позивача та показаннями свідків.

Встановлення зазначених фактів має для ОСОБА_2 юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати своє право, як спадкоємця пятої черги за законом, на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3

За таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на земельні ділянки, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 за життя набула право власності на земельні ділянки площами 1,99 га, кадастровий номер :02:002:0032, та 1,26 га, кадастровий номер :02:002:0033, із земель колишнього КСП імені Фрунзе, які розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, на які на імя останньої був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 009254, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 103 від 24 лютого 2004 року, що підтверджується копією державного акта (а.с. 12) та копією повідомлення відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області від 22 грудня 2016 року (а.с. 13).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкові земельні ділянки в звязку з відсутністю на них правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 64/02-31 від 20 лютого 2017 року (а.с. 29).

У судовому засіданні встановлено, що оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 009254 втрачено, факт його втрати підтверджується оголошенням про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 14).

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на спадкові земельні ділянки також підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1265, 1268 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст.ст. 213, 215, 256, 259 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, яка померла 27 лютого 2006 року, була рідною сестрою ОСОБА_4, який помер 13 серпня 2009 року.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживав разом із ОСОБА_3, яка померла 27 лютого 2006 року, в будинку № 40 по вул. Вербова в м. Носівка Чернігівської області на час відкриття спадщини після її смерті.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на земельні ділянки площами 1,99 га, кадастровий номер :02:002:0032, та 1,26 га, кадастровий номер :02:002:0033, із земель колишнього КСП імені Фрунзе, які розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області та на які був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 009254, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 103 від 24 лютого 2004 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 27 лютого 2006 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв