ухвала

іменем україни

08 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопта С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про встановлення порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі - ВАТ «Запоріжжяобленерго») про відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона проживає АДРЕСА_1. 12 липня 2013 року її малолітній син ОСОБА_5, через закритий вентиляційний отвір проник в приміщення трансформаторної підстанції № 802, розташованої біля будинку по вул. Фінальній, 10, де отримав тяжкі ураження електрострумом. Згідно з висновком судової медичної експертизи дитині спричинено опіки 1-4 ступеня правотім'яної частини голови, шиї, правої половини обличчя, правого плеча і передпліччя, правої лопаткової області, обох кистей, обох стегон з площею ураження 26 % (з них 19 % - опіки 3-4 ступеня), що є тілесними ушкодженнями, які становлять загрозу для життя. У зв'язку із завданням шкоди здоров'ю, дитина зазнала, як фізичної так і моральної шкоди, лікування триває й дотепер. Отримання дитиною травми сталося з вини відповідача як власника трансформаторної підстанції - джерела підвищеної небезпеки, оскільки трансформаторна будка постійно відкрита, до неї можна безперешкодно потрапити. Після події відповідач частково надав допомогу на лікування. Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила стягнути з ВАТ «Запоріжжяобленерго» моральну шкоду, яку вона оцінила у 30 0000 доларів США, що за курсом НБУ становить 6 957 184 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ВАТ «Запоріжжяобленерго» 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 08 жовтня 2015 року рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2015 року змінено в частині вирішення питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

03 листопада 2015 року було видано виконавчий лист, на підставі якого Орджонікідзевським відділом Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження.

У грудні 2015 року ВАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до суду із заявою про встановлення порядку виконання судового рішення, посилаючись на те, що при проведенні виплат на користь фізичних осіб ВАТ «Запоріжжяобленерго» виступає податковим агентом, тобто особою відповідальною за нарахування, утримання та перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб, які виплачує на користь платника податку. Посилаючись на пп. 14.1.180 ст. 14, п. 18.1 ст. 18, пп. 164.2.14 ст. 164 та пп. 168.1.1.1 ст.168, ст. 171 Податкового кодексу України, заявник вказував, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування немайнової шкоди. Таким чином, відшкодовуючи на користь фізичної особи ОСОБА_3 моральну шкоду, ВАТ «Запоріжжяобленерго» зобов'язано нарахувати, утримати та перерахувати до бюджету податок з суми такого доходу. Ураховуючи викладене, заявник просив на підставі ст. 373 ЦПК України встановити порядок виконання Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2015 року в частині стягнення на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 100 000 грн з ВАТ «Запоріжжяобленерго», з яких утримати та перерахувати від імені стягувача до бюджету податок з доходів фізичних осіб.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 липня 2016 року, в задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ВАТ «Запоріжжяобленерго» просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нову ухвалу про задоволення заяви, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ВАТ «Запоріжжяобленерго» 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 08 жовтня 2015 року рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2015 року змінено в частині вирішення питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 10 листопада 2015 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 332/1242/15-ц від 03 жовтня 2015 року, виданого Заводським районним судом м. Запоріжжя, та надано ВАТ «Запоріжжяобленерго» строк для добровільного виконання рішення до 16 листопада 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що зміна або встановлення способу і порядку виконання рішення можлива у випадку, коли наявні обставини, що утруднюють виконання рішення або свідчать неможливість його виконання. Зміна способу і порядку виконання рішення - це визнана законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державного виконавця, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто, судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконати у порядку і спосіб, що встановлені раніше. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про заміну способу виконання суд повинен з'ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

З урахування викладеного, суди дійшли висновку, що у даній справі відсутні обставини, які утруднюють або роблять неможливим виконання судового рішення, про встановлення порядку виконання якого просив заявник.

Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Так, відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно зі ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до п. 18.1 ст. 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Отже, особи, які мають статус податкових агентів, зобов'язані, зокрема, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок.

Оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є відповідно обов'язком податкового агента і платника податків, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином, перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків, у разі якщо дохід особи включається до бази оподаткування, є обов'язком податкового агента, який покладено на останнього чинним законодавством, а тому відсутність у резолютивній частині зазначення про утримання зі стягуваної суми необхідних податків та зборів не належить до обставин, що утруднюють виконання рішення суду у розумінні ст. ст. 217, 373 ЦПК України та не є підставою для встановлення порядку виконання судового рішення.

Ураховуючи викладене, суди першої й апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» відхилити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик