Номер провадження № 2-о/225/1219/2017
Єдиний унікальний номер судової справи 225/1966/17

РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2017 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Геря О.Г.,

за участю секретаря Савченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецької міської ради Донецької області про визнання членом сімї наймача, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Торецької міської ради Донецької області про визнання членом сімї наймача.

В обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень зазначила, що знаходячись у зареєстрованому шлюбі батьки її чоловіка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ордером № 2361 від 13.08.1979 року отримали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, та проживали в зазначеній квартирі постійно з моменту її отримання. Вказує, що після реєстрації шлюбу зі своїм чоловіком у 2007 році, його батьки зареєстрували позивача у свою кватиру по вул. Свердлова 22/17, доки у 2008 році вона разом з чоловіком не отримала за ордером своєї квартири по вул. Гоголя 9/14 і зареєструвалась за вказаною адресою, але фактично продовжувала проживати в квартирі батьків чоловіка. За бажанням батьків чоловіка, позивач у 2008 році знов зареєструвалась у квартирі АДРЕСА_2. Після смерті батьків чоловіка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивач продовжила мешкати в їх квартирі. Позивач зверталась до Торецької міської ради з питанням про зміну договору найму на житлове приміщення по пр. Шахтарів (вул. Свердлова)АДРЕСА_3, однак їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, що підтверджують визнання її членом сімї наймача ОСОБА_4, тому звернулась до суду з зазначеним позовом.

Позивач та її представник в судове засідання не зявились.

Представник Торецької міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення вимог позивача.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Частинами 1, 2 ст. 61 ЖК УРСР передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Судом встановлено, що позивач є невісткою ОСОБА_2, померлого 29.11.2012 року та ОСОБА_4, померлої 17.12.2012 року.

З копії ордеру на житлове приміщення № 2361від 13.08.1979 року вбачається, що на підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів м. Дзержинська, вказаний ордер виданий ОСОБА_2 на право займання житлового приміщення квартири АДРЕСА_4.

Відповідно до ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що позивач по справі була зареєстрована та проживала в зазначеній вище квартирі разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 однією сімєю з 16 травня 2007 року по 05 березня 2008 року; з 17 вересня 2008 року по 16 січня 2013 року; мали спільний бюджет, вели спільне господарство, що також підтверджено актом вуличного комітету від 23.01.2017 року. З 30 жовтня 2013 року позивач знов зареєструвалась у квартирі АДРЕСА_5 (Шахтарів) м. Дзержинська (Торецьк).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 10.04.2017 року було встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в період з 16 травня 2007 року по 05 березня 2008 року; з 17 вересня 2008 року по 16 січня 2013 року; з 30 жовтня 2013 року по 17 грудня 2013 року за адресою: в.Свердлова 22/17 м.Дзержинська Донецької області.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Надані в матеріалах справи докази знайшли своє підтвердження і не оспорюються відповідачем.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року розяснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як розяснив Пленум Верховного суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини,які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 106 ЖК УРСР повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивачу було відмовлено в зміні договору найму житлового приміщення на її імя, у звязку з тим, що наймодавець не визнає її членом сімї наймача вказаної квартири.

Суд, аналізуючи докази, надані позивачем для підтвердження своїх доводів, приходить до висновку, що остання в період з 16 травня 2007 року по 05 березня 2008 року; з 17 вересня 2008 року по 16 січня 2013 року; з 30 жовтня 2013 року по 17 грудня 2013 року, тобто по день смерті ОСОБА_4, дійсно проживала з батьками свого чоловіка в квартирі № 17 по вул. Свердлова (Шахтарів), 22 в м.Торецьку однією сімєю та вела з ними спільне господарство, тобто була членом їх сімї, оскільки це доведено належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними, тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 212 - 215, 218 ЦПК України, ст.ст.64, 106 ЖК УРСР, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Торецької міської ради Донецької області про визнання членом сімї наймача- задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, членом сімї ОСОБА_4, померлої 17.12.2013 року, яка була наймачем житлового приміщення, розташованого за адресою: м.Торецьк (Дзержинськ) Донецької області, проспект Шахтарів (вул. Свердлова)АДРЕСА_6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: