Провадження № 2/263/401/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі: головуючого судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Молчановій С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Марыуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в обгрунтування якого вказала, що 13.06.2000 року вона за біржовим контрактом придбала у відповідача будинок № 258, розташований по вул.Кірова в м.Маріуполі. До укладення угоди їм не було відомо, що договір купівлі-продажу нерухомого майна необхідно завіряти в нотаріальній конторі та відсутність недотримання нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність правочину На підставі викладеного за уточненими позовними вимогами просила визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок.

Позивач до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву з проханням розгляду справи за її відсутності, проти задоволеня позову не заперечує.

Судом встановлено, що за біржовим контрактом № 3074 (договором купівлі-продажу), укладеним на Азовській універсальній товарній біржі 13.06.2000 року та зареєстрованим в Маріупольському БТІ 12.07.2000 року за № 8069 ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 придбала домоволодіння № 258, розташоване по вул.Кірова в м.Маріуполі, яке складається з житлового будинку, надворних будівель та споруд.

Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема й визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" №1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Вимогами ч.2 ст.227 ЦК 1963 року, передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ОСОБА_2 народних депутатів.

На той час, відповідну державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна здійснювали державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади відповідно до Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у

власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 р. №56.

Відповідно дост. 47 ЦК України(в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язково лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсної.

Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Суд прийшов до висновку, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу будинку, виконання договору відбулося.

Згідно ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

На теперішній час Цивільний кодекс України також передбачає нотаріальне посвідчення договору купівлі- продажу нерухомого майна, а договір фактично був укладений сторонами та посвідчений на Азовській універсальній товарній біржі, що не відповідає вимогам, як діючого законодавства так і вимогам ЦК України в редакції 1963 року. Договори купівлі-продажу, зареєстровані товарними біржами без нотаріального посвідчення, не можуть бути прийняті нотаріусами для вчинення нотаріальних дій в якості правовстановлюючого документу на ці обєкти нерухомого майна, що обмежує право позивача на володіння, користування та розпорядження нерухомим майном.

При таких обставинах, суд вважає, що у позивача виникло право власності на жилий будинок № 258, по вул.Кірова в м.Маріуполі, на підставі біржового контракту за № 3074 від 13.06.2000 року, укладеного на на Азовській універсальній товарній біржі та зареєстрованому в Маріупольському бюро технічної інвентаризації.

Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Тобто, за вказаною нормою права, вимога про визнання права власності може бути пред'явлена лише власником спірного майна.

З урахуванням переліченого, з метою захисту прав позивача суд вважає необхідним задовольнити заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги шляхом визнання за нею право власності на житловий будинок № 258, по вул.Кірова в м.Маріуполі.

На підставі вищевказаного та керуючись ст. ст.10,60, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок № 258 по вул.Кірова в м.Маріуполі загальною площею 29,1 кв.м, житловою площею 10,2 кв.м., до складу якого входять: житловий будинок літ. А-1, сені літ. а-1, гараж літ. Б, літня кухня літ.В, сараї літ. Г, Д, Е, вбиральня літ. Ж.

Суддя: Т.І. Скрипниченко