справа № 285/951/17
провадження у справі № 2/0285/846/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03.03.2017 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О.О., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

до Чижівської обєднаної територіальної громади Новоград-Волинського району Житомирської області

про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому просили визнати за ними, в порядку спадкування за заповітом, в 1/3 частці за кожним, право власності на житловий будинок № 26 по вул. Гагаріна в с. Мала Цвіля Новоград-Волинського району Житомирської області (далі Будинок), що залишився після смерті їх батька ОСОБА_4, померлого 19.05.2016 року.

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки позивачами сплачений судовий збір по явно заниженій ціні, а саме мінімальний його розмір в сумі 640 грн.

Як слідує з доданих до позовної заяви документів, предметом спору є нерухоме майно Будинок, побудований у 1976 році, загальною площею 85,5 м2, житловою площею 61,5 м2, з наступними господарськими будівлями до нього: двома сараями, вбиральнею, навісом та літньою кухнею, що разом становлять 204,1 м2.

Згідно з проведеним дослідженням, визначенням та оглядом ринку нерухомості у Новоград-Волинському районі Житомирської області, зокрема в с. Мала Цвіля, а також відповідно до оголошень виставлених на продаж Будинків у цій місцевості, на момент подачі позову ринкова вартість схожого майна становить від 5 000 грн. за 1 м2, що вочевидь не відповідає визначеній позивачами ціні позову (дійсній вартості Будинку) 60 000 грн.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та розяснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням дійсної вартості спірного майна. При цьому вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості на момент предявлення позову, і суд не повинен визначати його вартість за відповідними вимогами, оскільки за змістом ст. 80, п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України такий обовязок покладається на позивача.

Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

На думку суду, з урахуванням існуючих ринкових, дійсна вартість спірного майна є істотно вищою. Очевидність заниження ціни позову не потребує окремого обґрунтування судом цієї обставини з посиланням на докази та факти. Оцінка правильності визначення ціни позову здійснюється судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Згідно з Законом України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів вказаного прожиткового мінімуму.

З огляду на наведене суд, у відповідності до ч. 2 ст. 80 ЦПК України, визначає позивачам розмір судового збору в сумі 4 000 грн. (виходячи з середньої ринкової вартості Будинку 427500 грн.), недоплачена сума судового збору в такому разі становитиме 3 360 грн. (з урахуванням вже сплаченої суми судового збору 640 грн.)

Визначення позивачам розміру судового збору не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для них, які потребують судового захисту, не є перешкодою їм в доступі до правосуддя, оскільки останній в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту предявлення позову до суду.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у звязку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатись обмеженням доступу до суду.

Сплата судового збору згідно закону здійснюється через банківські установи чи поштові відділення зв'язку за рахунок платника.

Невірне визначення ціни позову, що призвело до недоплати судового збору, є недоліком позовної заяви, а тому до неї повинні застосовуватися вимоги, передбачені ст. 121 ЦПК.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачам строку для можливості усунення її недоліків.

Керуючись статтями 80, 119-121, 209 ЦПК України, 4 пп.2 ч.1 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Чижівської обєднаної територіальної громади Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, залишити без руху.

Надати позивачам строк терміном пять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків (доплати судового збору в сумі 3 360 грн.) та розяснити їм, що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута.

Розяснити позивачам, що оригінал квитанції (платіжного доручення) про сплату судового збору, має бути поданий безпосередньо до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

Ухвала щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя О.О.Літвин