РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шепеля К.А.,

за участі секретаря Райчук Б.А.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носківецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, -

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому вказав, що 17 квітня 2012 року в м. Жмеринка Вінницької області помер його батько ОСОБА_2, після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок по вул. Першотравнева, 33 в с. Носківці Жмеринського району Вінницької області. Спадщину після смерті батька прийняли він та дружина померлого мати позивача ОСОБА_3, яка не оформивши своїх спадкових прав померла 20 серпня 2013 року. Спадщину після смерті матері також прийняв він позивач ОСОБА_1 Після смерті батьків є також інший спадкоємець син спадкодавців, а брат позивача ОСОБА_1, який подав до нотаріальної контори відповідні заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті матері та батька. У звязку із відсутністю на спірне спадкове майно правовстановлюючих документів він не може оформити своїх спадкових прав після смерті батьків. На підставі викладеного просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке рахується за померлим 17 квітня 2012 року батьком ОСОБА_2

Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав повністю та просив справу розглянути у його відсутність. Судові витрати просив залишити за ним.

Представник відповідач у судове засідання не зявився. Подав заяву, в якій позов визнав повністю, просив справу розглянути у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника; згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини; згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; у ст. 1273 ЦК України закріплене безумовне та беззастережне право спадкоємця на відмову від прийняття спадщини за заповітом чи за законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1268, ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Представник відповідача по справі позов визнав, не заперечував проти його задоволення і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. ОСОБА_1, у встановлений ст. 1268 ЦК строк заявив про відмову від спадщини, а тому вважається таким, що не прийняв її на підставі ст. 1268 ЦК України.

У 1964 році (на час завершення будівництва) питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно з абзацом 2 пункту 6 цієї Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 грудня 2013 року при розгляді справи № 6-137цс13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування.

На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в попередньому судовому засіданні відповідно до вимог ст.174 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 88, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 25, 346, 1216, 1217, 1218, 1222, 1268, 1269, 1273 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Носківецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок із надвірними спорудами, що розташований в с. Носківці Жмеринського району Вінницької області по вул. Першотравневій, 33, який згідно технічного паспорту домоволодіння, виготовленого 04 лютого 2015 року, складається з житлового будинку «А» 1964 року побудови, загальною площею 53,4 кв.м, в тому числі житловою 35,6 кв.м; веранди «а»; ганку; літньої кухні «Б»; сараю «В»; погрібу «п/В»; сараю «Г»; огорожі №1; воріт з хвірткою №2, що рахується за ОСОБА_2, який помер 17 квітня 2012 року.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області на протязі десяти днів з моменту отримання його копії через Жмеринський міськрайонний суд.

Головуючий К.Шепель