Провадження № 2/522/2797/17
Справа № 522/8437/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 16.05.2016 року звернулась до суду з позовом до Одеської міської ради, за яким просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька, ОСОБА_2.

При цьому посилалась на те, що у грудні 2014 року помер її батько ОСОБА_2, який проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка є єдиним спадкоємцем померлого. Проте, у встановлений законом строк позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у звязку з тим, що її батько помер та був похований як невідома особа, з батьком вона не проживала та про його смерть їй стало відомо лише у червні 2015 року. На запити адвоката позивачки Приморським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області та КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» було повідомлено, що труп невідомого чоловіка, знайденого за адресою АДРЕСА_1, було поховано за рахунок бюджетних коштів 18.12.2014 року. Після проведення позивачкою впізнання трупа, працівниками Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області були надані відповідні документи, за якими позивачка 24.12.2015 року отримала свідоцтво про смерть батька. Проте, листом №09/02-17 від 19.01.2017 року приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_3 повідомила про неможливість заведення спадкової справи після померлого ОСОБА_2 у звязку з пропущенням строку для прийняття спадщини та рекомендувала звернутись до суду. З урахуванням вказаного позивачка звернулась до суду з дійсним позовом.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 25.06.2015 року) не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У минулих судових засіданнях позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду надійшли заяви (а.с.18, 20), за якими представники відповідача просили справу розглянути за їх відсутності.

Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2014 року помер ОСОБА_2, який проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно листа Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 28.07.2015 року (а.с.10), з виїздом за адресою АДРЕСА_2, було виявлено труп невідомого чоловіка, віком 40-45 років. Слідчим СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області відомості внесено до ЄДРДР «0011054 від 12.12.2014 року як неопізнаний труп.

Згідно листа КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 22.07.2016 року №1826-03 (а.с.11), труп невідомого чоловіка, знайдений 11.12.2014 року за адресою АДРЕСА_1, був похований 18.12.2014 року за рахунок бюджетних коштів співробітниками КУ «Спецкомбінат КБО». Зазначене підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №400020, видане 23.12.2014 року ОСОБА_5 ДРАЦС у м. Одесі реєстраційної служби ОМУЮ, та зроблено актовий запис за №12975.

У подальшому, позивачці після впізнання трупу батька ОСОБА_5 ДРАЦС у м. Одесі ОМУЮ було видано свідоцтва про смерть серії І-ЖД №435221 від 24.12.2015 року (а.с.9).

З довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) від 2016 року (а.с.7) та довідки №4387 (а.с.8), ОСОБА_2 з 15.07.2014 року по 23.12.2014 року проживав за вищевказаною адресою.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №72206680 від 03.11.2016 року (а.с.42), квартира №20-а, загальною площею 21,7 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м., в будинку №84 по вул.. Мечникова у м. Одесі належала на праві власності ОСОБА_2.

Згідно інформаційної довідки Першої одеської нотаріальної контори зі спадкового реєстру №44490328 від 18.07.2016 року (а.с.32) вбачається відсутність відомостей про реєстрацію спадкової справи до майна померлого гр.. ОСОБА_2 та видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивачка є донькою померлого ОСОБА_2 (згідно свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД №487527 від 10.08.1984 року (а.с.5). Інший спадкоємців на час розгляду справи судом не встановлено.

Проте, листом №09/02-17 від 19.01.2017 року приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_3 повідомила позивачці про неможливість заведення спадкової справи після померлого 23.12.2014 року ОСОБА_2, у звязку з пропущенням строку для прийняття спадщини та рекомендувала звернутись до суду.

Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи з вимог ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

При цьому приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачають, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04.11.2015 року № 6-1486цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК.

Отже, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що позивачка була позбавлена можливості у визначений законодавством строк звернутися із відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті 23.12.2014 року ОСОБА_2, оскільки їй не було відомо про смерть батька, вона його довгий час розшукувала та лише після впізнання трупу батька ОСОБА_5 ДРАЦС у м. Одесі ОМУЮ було видано відповідне свідоцтва про смерть (24.12.2015 року), з огляду що причини, за яких позивачка пропустила шестимісячний строк для звернення до нотаріуса, суд вважає поважними.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 доведений, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 16, 328, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 169, 197, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 23.12.2014 року, строком у два місяці, з дня вступу рішення в законну силу.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Домусчі Л.В.

23.02.2017