Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2017 Справа №607/13188/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого - судді Стельмащука П.Я.

- секретаря Гудими Н.І.

- за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області про визнання права власності на майно, в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд із позовом до ОСОБА_3 сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області, про визнання права власності на майно, в порядку спадкування, а саме просять визнати за ними право власності по 1/6 частині на житловий будинок з відповідною частиною надвірних споруд та будівель, який знаходиться в с.Настасів по вул.Коренівка,576, Тернопільського району, Тернопільської області, в порядку спадкування по закону після померлого, 20.12.1995р., ОСОБА_4.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що після смерті, 20.12.1995 року, чоловіка та батька ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається із 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд та будівель, який знаходиться в с.Настасів по вул.Коренівка,576, Тернопільського району, Тернопільської області. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що державна реєстрація права власності на житловий будинок не проведена, а також, мають місце розбіжності у прізвищі спадкодавця.

В судове засідання позивач ОСОБА_2, який є також представником позивача ОСОБА_1, з»явились, подавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3сільської ради в судове засідання не з»явився, направивши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають.

Згідно ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

При розгляді справи судом встановлено наступне.

Згідно довідки виконкому ОСОБА_3сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №1819 від 18.11.206р., станом на 01.07.1990 року будинковолодіння №576 по вул.Коренівка, в с.Настасів Тернопільського району Тернопільської області колгоспний двір, членами якого були : ОСОБА_4 голова двору, ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_2 син.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності.

Зважаючи на те, що станом на 15.04.1991 року житловий будинок з відповідною частиною надвірних споруд та будівель, який знаходиться в с.Настасів по вул.Коренівка,576, Тернопільського району, Тернопільської області належав колгоспному двору, що складається із трьох членів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 є власниками по 1/3 його частини.

20.12.1995 року ОСОБА_4 помер (свідоцтво про смерть серії І-ИД №210163, видане 08.11.2016 року (повторно) ОСОБА_3 сільською радою Тернопільського району Тернопільської області), після смерті якого відкрилася спадщина за законом на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд та будівель, який знаходиться в с.Настасів по вул.Коренівка,576, Тернопільського району, Тернопільської області.

Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.11.2016 року № 4992/02-14 ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого, 20.12.1995року, ОСОБА_4, на житловий будинок з відповідною частиною надвірних споруд та будівель, який знаходиться в с.Настасів по вул.Коренівка,576, Тернопільського району, Тернопільської області, у звязку тим, що державна реєстрація права власності на житловий будинок не проведена, а також, мають місце розбіжності у прізвищі спадкодавця - ОСОБА_1 ОСОБА_4.

Як вбачається з довідки №1870, виданої 23.11.2016року виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті ОСОБА_4 у житловому будинку, який знаходиться в с.Настасів по вул.Коренівка,576, Тернопільського району, Тернопільської області були зареєстровані ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_2 син, ОСОБА_5 невістка, ОСОБА_6 - внук.

Відповідно до Інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 15.11.2015р. №778, станом на 11.11.2015р., по обліку бюро будинковолодіння, яке знаходиться в с.Настасів по вул.Коренівка,576, Тернопільського району, Тернопільської області рахується за ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2. Державна реєстрація права власності в бюро не проведена (довідка зв вих. №779 від 15.11.2016р.).

Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ст.1268 ЦК України).

У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивачів, які підлягають захисту шляхом визнання за позивачами права власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних споруд та будівель, який знаходиться в с.Настасів по вул.Коренівка,576, Тернопільського району, Тернопільської області по 1/6 його частини за кожним, в порядку спадкування за законом після померлого, 20.12.1995р., ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1268, 1276 Цивільного кодексу України, ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, суд ,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області про визнання права власності на майно, в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд та будівель, який знаходиться в с.Настасів по вул.Коренівка,576, Тернопільського району, Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після померлого, 20.12.1995р., чоловіка ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд та будівель, який знаходиться в с.Настасів по вул.Коренівка,576, Тернопільського району, Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після померлого, 20.12.1995р., батька ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий П.Я.Стельмащук