Справа №317/3480/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

при секретарі Кунець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпрівського району у м. Дніпро, районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини, в обґрунтування якого зазначила, що від шлюбу з відповідачем вони мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинилися наприкінці 2013 року і вона переїхала жити до своїх батьків у м. Дніпропетровськ. Відповідач не віддав їй дитину, залишивши її у себе. 17.04.2014 року рішенням Запорізького районного суду Запорізької області шлюб між сторонами розірвано. На її прохання віддати дитину відповідач відмовив. До кінця червня 2014 р. малолітня дитина проживала з батьком. З червня 2014 р. син мешкав з позивачкою за місцем її реєстрації. Відповідач мешкає зі своєю матір'ю в її будинку, де і зареєстрований. Не дивлячись на той факт, що дитина мешкала з батьком, відповідач до цього часу дитину не зареєстрував, бажання реєструвати за адресою своєї реєстрації малолітнього сина він не має. Звернувшись в усному порядку до Амур-Нижньодніпровського районного відділу ДМС щодо реєстрації сина за своєю адресою, позивач отримала відмову через відсутність заяви батька про його згоду реєстрації місця проживання дитини за адресою матері. У зв'язку з вищезазначеними діями відповідача малолітній ОСОБА_3 не має реєстрації, позивач не може влаштувати його до дитячого садка, отримувати на нього виплати і т.ін.

Позивач просить суд визнати місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 адресу реєстрації матері ОСОБА_1: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник позовні вимоги підтримали на підставах, викладених в позові. Також позивач зазначила, що після розлучення в квітні 2014 року дитина знаходилась з батьком та бабусею у м. Запоріжжі, а вона переїхала до м. Дніпро працевлаштуватися та влаштувати місце проживання, відповідач обіцяв їй підготувати дитину до школи і віддати їй. Між ними постійно був контакт. З червня 2014 року син проживав разом з нею в м. Дніпро. Відповідач приїхав на день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_7, взяв його із собою погуляти, проте в той день сина не повернув та без згоди матері забрав його до себе і по теперішній час дитину не віддає і перешкоджає їй бачитись та спілкуватись із сином. Кожний тиждень на протязі двох місяців вона приїздила в м. Запоріжжя, намагаючись зустрітися з дитиною. В дитячому садку його не було, лише 13 листопада 2015 року вона знайшла сина в психіатричній лікарні, з якої забрала дитину і перевезла в м. Дніпро. Згоди на влаштування дитини в психіатричну лікарню вона не давала, їй невідомо поява запису в лікарських записах щодо згоди матері. З 16 листопада 2015 року вона взяла відпустку для влаштування дитини в садочок та для її обстеження у лікаря, проте 23 листопада 2015 року відповідач приїхав в м. Дніпро, вихватив дитину на вулиці у бабусі, посадив його в машину та насильно перевіз в м. Запоріжжя. Після цієї події вона звернулася з заявою до органів поліції. Батько дитину постійно перешкоджає їй у зустрічі з сином, по телефону вона домовляється про зустріч, приїздить до м. Запоріжжя, а дитини не має, відповідач їй повідомляє, що у них інші плани. Відповідач дитину налаштовує проти матері, негативно висловлюється на її адресу, залякує матір'ю, дитина називає її «Натахою». При короткочасних спілкуваннях із сином, відповідач постійно знаходиться разом з ними. Додала, що передавала кошти на утримання дитини через бабусю. Також до неї не зверталися за згодою щодо реєстрації сина за місцем проживання батька. За встановленим Графіком зустріч з дитиною, вона не має можливості спілкування з ним, оскільки відповідач, то не бере слухавку телефону, то повідомляє, що їх не має в місті. ОСОБА_1 просила суд визначити місце проживання дитини з матір'ю за місцем її реєстрації: АДРЕСА_1, оскільки вона має всі умови для виховання і лікування дитини, постійне місце роботи та достойну заробітну плату, позитивно характеризується, не вживає алкогольні напої, до кримінальної відповідальності не притягалася. Просила відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, додавши, що в разі задоволення її позовних вимог вона не буде перешкоджати в спілкуванні батька з сином.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав повністю та звернувся до суду з зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини, вказавши, що від шлюбу з позивачкою мають дитину, яка проживає з ним. Шлюбні відносини припинено з кінця 2013 року. Рішенням суду від 17.04.2014 року шлюб розірвано. Вони з дружиною домовились, що дитина залишиться проживати з ним. Він не перешкоджав спілкуванню дитини з матір'ю. Деякий час позивачка ОСОБА_1 виконувала домовленість, він зі свого боку не перешкоджав її спілкуванню із сином, і вона за бажанням його відвідувала приблизно раз на два тижні. 24.06.2014 р., під приводом відпочинку на морі, позивач за первісним позовом забрала сина і протягом двох місяців відмовлялася його повернути, а також надати йому можливість із ним спілкуватись, лише раз надавши змогу разом із сином відвідати дитячий центр, мотивуючи свою поведінку відсутністю судового рішення, яке зобов'язує її до цього. Зараз син мешкає з ним, сторони не дійшли згоди щодо його місця проживання. Він не згоден з тим, щоб син проживав з відповідачкою, вважає, що в інтересах сина проживати саме з батьком. Він має постійну роботу, його робочий день триває з 9-00 до 15-00, тому він має час відводити сина у школу, займатися із ним вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Має стабільний самостійний дохід, можливість і бажання створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина, забезпечити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, він проживає разом із дружиною, яка має сили і бажання доглядати за його сином, доки його немає вдома, що вона й робила у той час, коли син перебував у нього, коли він знаходився на роботі. Він проживає у комфортабельному будинку з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини, обладнана кімната, щоб син мав здоровий сон, міг навчатися, гратися. Між сином та його дружиною склалися добрі стосунки.

Також зазначив, що ОСОБА_1 не може забезпечити умови для нормального розвитку сина, не має належних умов проживання. На його думку, вона несумлінно виконує батьківські обов'язки. оскільки після чергових відвідин вона привезла дитину з алергією, як пізніше з'ясувалось, син з'їв прострочені цукерки. Він звернувся до медичного закладу, де йому було призначено лікування та лікар попередив, що у разі недотримання курсу, хвороба може набути хронічний вид, він придбав ліки і почав лікування, але взявши сина на вихідні, незважаючи на численні його попередження, дружина синові ліки не давала, пояснивши, що вважає діагноз помилковим, хоча за фахом далека від медицини. Під час, коли відповідачка протягом двох місяців відмовлялася повернути сина за його місцем проживання, вона стверджувала, що буде ним займатись, влаштує у дитсадок, але жодного разу не поцікавилась його документами, які всі знаходяться у позивача, включаючи медичні. Зазначив, що він пройшов з сином численні медичні обстеження з метою влаштування його в спеціалізований логопедичний санаторій, майже рік очікував доки підійде його черга, нарешті з 02.09.2014 по 31.10.2014 року син пройшов лікування у КУ «Обласний дошкільний психоневрологічний центр санаторного типу» ЗОС. Він постійно піклується про сина, купує одяг, ліки, відвідує лікарів, дитині зробили операцію - підрізали вуздечку язика, також зазначив, що постійно дає гроші на утримання дитини відповідачці коли остання бере сина до себе. На протязі всього часу з моменту розірвання стосунків з відповідачкою, син постійно виказує бажання жити разом з батьком, йому подобається у батька, він дуже до нього прив'язаний. Проживання сина з батьком відповідає інтересам дитини. Він має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, він не буде чинити жодних перешкод для спілкування відповідача із сином, і готовий зі свого боку сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування матері. ОСОБА_5 зазначив, що він спиртними напоями не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до сина. За станом здоров'я дитина потребує особливої уваги та піклування. Вважає, що перебування сина в сім'ї відповідача за зустрічним позовом негативно впливає на його виховання та здоров'я. ОСОБА_1 не може дати дитині належного виховання та розвитку, не може забезпечити нормальних сприятливих для дитини умов проживання, належно опікуватись станом здоров'я сина. В зв'язку з чим, позивач за зустрічним позовом просить суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою реєстрації батька по АДРЕСА_4.

У судовому засіданні позивач за зустрічним позовом та його представник ОСОБА_6 зустрічний позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві. В задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 просять відмовити. Представник позивача ОСОБА_6 додала, що встановлений графік відвідування дитини матір'ю, але відповідач не дотримується графіку зустріч, лише 15 годин провела разом з дитиною із можливих 208 годин.

Представник третьої особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровського району у м. Дніпропетровськ в судовому засіданні пояснив, що малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю. Такі виняткові обставини для сім'ї ОСОБА_1 відсутні. Враховуючи вік дитини, стан здоров'я, психологічно-емоційні зв'язки матері з дитиною та дитини з матір'ю, які склалися між ними ще за час розвитку дитини до народження, вважає, що проживання дитини ОСОБА_3 з матір'ю забезпечить йому повноцінний фізичний та духовний розвиток, сприятиме найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Представник третьої особи: районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування в судовому засіданні просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 разом з батьком, посилаючись на висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування №01/01-41/0488 від 12.05.2017 року.

Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно з ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 160, ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них, і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2006 року. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися наприкінці 2013 року. Рішенням суду від 17.04.2014 року шлюб розірвано (т.1, а.с. 6). Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с.7). До кінця червня 2014 року син проживав з батьком, оскільки останній не віддавав дитину матері. З червня 2014 року син мешкав з позивачкою, але не мав реєстрації. У серпні 2014 року відповідач без відома і дозволу позивачки забрав дитину від матері та перевіз проживати разом із собою у м. Запоріжжя. У зв'язку з цими обставинами позивачка звернулася до правоохоронних органів із заявою про те, що ОСОБА_2 забрав сина і не повертає його матері, що підтверджується висновком ЕО №8358 від 26.08.2014 року (т.1, а.с.54).

Свідок ОСОБА_8, яка є хрещеною мамою дитини та подругою ОСОБА_1 пояснила суду, що знає ОСОБА_1 зі школи. Після укладення шлюбу з ОСОБА_2 та переїзду подружжя до м. Запоріжжя, вони періодично спілкувалися. Дитину ОСОБА_1 бачила давно, коли приїздила до них у с. Лежине. Сім'я проіснувала близько трьох років, потім позивачка ОСОБА_1 повернулася у м. Дніпро, дитина залишилася проживати з батьком. Вони з ОСОБА_1, після розірвання її шлюбу, почали шукати дитячий садок для дитини, домовились про його влаштування до садочку. ОСОБА_1 проживає у м. Дніпро у квартирі одна. В листопаді 2015 року вона по телефону домовилась з ОСОБА_1 зустрітися та прогулятися. Коли вони разом з дитиною вийшли гуляти, їм назустріч йшов ОСОБА_2 разом з незнайомим чоловіком. Чоловіки, нічого не кажучи, вихватили дитину і побігли з дитиною до машини. Вона намагалася втрутитися, але не змогла. Дитину чоловіки забрали, а вони звернулися до органів поліції з заявою. Також їй відомо, що відповідач не дає можливості матері спілкуватися з дитиною, на що позивач постійно їй скаржиться. Вона разом з матір'ю ОСОБА_1 навідувала ОСОБА_3 у школі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю ОСОБА_1. Її донька вийшла на роботу з декретної відпустки, коли дитині було 2 роки, оскільки ОСОБА_2 не працював, необхідні були кошти. На той час подружжя ОСОБА_2 жило в с. Лежино. Коли в 2014 році вони розвелися, ОСОБА_1 переїхала до м. Дніпро для постійного проживання та працевлаштування. ОСОБА_3 на той час залишався з батьком. Влітку 2014 року вона забрала сина, їздила з ним на море. Після цього влітку ОСОБА_2 забрав сина до м. Запоріжжя, ховав його і перешкоджав матері дитини зустрічатися та спілкуватися з ним. Вона з донькою неодноразово приїздили до м. Запоріжжя, приходили на адресу, де мешкав відповідач, але двері він не відчиняв, на телефоні дзвінки не відповідав. Восени 2015 року вони знайшли ОСОБА_3 в лікарні, він був блідий, шкіра лущилась. Дитина кинулась до них, казав, якщо приїде батько, то буде його бити. Зазначила, що ОСОБА_1 хороша матір та має всі можливості виховувати та утримувати дитину.

Згідно висновку до матеріалів ЕО № 8358 від 26.08.2014 року в.о. Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, ОСОБА_1 зверталася з заявою про те, що її колишній чоловік ОСОБА_2 без її дозволу 10.08.2014 року взяв їх сумісного сина ОСОБА_3, 2009 р.н.. Матеріали передані до Амур - Нижньодніпровського РВ ДМУ м. Дніпропетровськ у зв'язку з тим, що події, вказані в заяві ОСОБА_1 відбувались на території м. Дніпропетровська.

Згідно висновку за матеріалами ЖЄО № 11891 від 28.08.2014 року, ОСОБА_1 звернулася з заявою, що її колишній чоловік забрав дитину та не повертає.

За місцем проживання матері, ОСОБА_1, були обстежені житлово-побутові умови, актом від 03.05.2017 року виявлено, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 створені належні умови для проживання та розвитку дитини.

За місцем проживання батька - ОСОБА_2 були обстежені житлово-побутові умови, актом від 03.05.2017 року виявлено, що у будинку за адресою: АДРЕСА_4, створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Син має окрему дитячу кімнату.

Таким чином, умови для проживання малолітнього, його виховання, розвитку створені обома батьками задовільні.

Позивач намагалась вирішити питання щодо влаштування дитини до дитячого закладу з урахування стану здоров'я дитини, що підтверджується довідкою КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №402» від 29.07.2015 року № 161 (м. Дніпро), яка видана ОСОБА_1, ОСОБА_3, 2009 р.н. перебуває на черзі на влаштування в комунальний заклад освіти, який гарантує місце для зарахування хлопчика в спеціалізовану групу для дітей з порушенням психічного розвитку відповідно до діагнозу дитини.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відвідував дошкільний навчальний заклад № 284, групу № 11 для дітей з затримкою психічного розвитку з 06.02.2014 року (м.Запоріжжя).

Відповідно до інформації вихователя ОСОБА_10 від 21.01.2015 року дитину до дитячого садка приводить батько та його дружина ОСОБА_11, вони цікавляться його розвитком, забезпечують необхідними навчальним посібниками, регулярно відвідують батьківські збори. Дитина в достатній мірі забезпечена одягом та взуттям, доглянута, охайна. Мати проживає окремо в м. Дніпро. За час перебування дитини у дитячому садку вихователі маму не бачили, вона не дзвонила, не цікавилася розвитком дитини.

Відповідно листа КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної допомоги» ЗОР від 24.02.2015 р., ОСОБА_2, 1986 року народження звернувся з сином ОСОБА_2, 2009 року народження, з приводу можливої зміни місця проживання і подальшою зміною місця навчання дитини. Враховуючи те, що ОСОБА_3 відноситься до дітей з особливими потребами, психологом центру не рекомендується у ранньому віці зміна місця навчання без вагомих на то причин. Така рекомендація обумовлена тим, що адаптація до нового місця навчання та соціального оточення займе певний час, буде впливати на психоемоційний стан дитини, що в свою чергу може мати негативні наслідки для її пізнавального процесу.

Відповідно до характеристики дитини, виданої 12.03.2015 року дошкільним навчальним закладом «Росинка», ОСОБА_3 відвідує заклад з 06.02.2014 року, адаптаційний період у нього проходив важко, високий рівень тривожності, неприйняття чужих дітей та дорослих, нерозвинута емоційно-вольова сфера, практично відсутня мова утруднювала соціалізацію дитини. На даний час у поведінці дитини відбулися серйозні зміни. Від з радістю йде на контакт з добре знайомими людьми, проявляє інтерес до роботи з вчителями/дефектологом, психологом, логопедом, вчителями. Знає та висловлює всі базові емоції. У дитини добрими темпами йде розвиток мови: він відповідає на питання, приймає участь у бесіді, знає вірші та пісні, грає у сюжетно-рольові та словесні ігри. Перехід у інший навчальний заклад може повністю зруйнувати набуті навики та негативно відобразитися на психологічному комфорті дитини.

Згідно характеристики учня підготовчого класу ЗЗОШ № 65, ОСОБА_3 навчається у школі в підготовчому класі з 01.09.2016 року, на уроках активний, має всі необхідні речі для навчання. В школу дитину приводять та забирають батько або ОСОБА_11, його дружина. Мати дитини приходила до школи 01.09.2016 року щоб познайомитись з вчителем та подивитись на клас, у якому буде навчатися син.

Згідно довідки № 4462 лікарсько-консультативної комісії КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» від 05.11.2013 року, малолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено діагноз: органічний психічний розлад зі змішаними специфічними розладами розвитку, має право на отримання державної допомоги на отримання соціальної допомоги на дітей інвалідів.

Відповідно до листа управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради № 892 від 24.02.2015 р., ОСОБА_1 на обліку не перебуває, ніяких державних соціальних виплат не отримує. Заявою від 15.10.2014 року № 2173 ОСОБА_1 зверталася до управління з приводу призначення їй державної соціальної допомоги на дитину інваліда, але було прийнято рішення про відмову у призначення виплат, через ненадання повного переліку необхідних документів.

Згідно довідки КУ «Обласного дошкільного психо-неврологічного центру санаторного типу» ЗОС, ОСОБА_3 знаходився на лікуванні в установі з 02.09.2014 року по 31.10.2014 року.

Згідно виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_3 02.11.2015 року поступив у лікарню повторно за направленням дільничного психіатра у супроводі матері для обстеження, лікування та вирішення соціальних питань. Діагноз: органічний психічний розлад зі змішаними специфічними розладами розвитку, порушення розвитку мовлення. 13.11.2015 року дитину забрала мати на прогулянку, у відділення не повернула, у зв'язку з чим дитина з відділення виписана.

Згідно витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 12.04.2016 року КУ «Запорізька обласна психолого-медико-педагогічна консультація» ЗОР, ОСОБА_3 має недостатній рівень сформованості пізнавальних процесів, концентрацій та обсягу уваги, обмеженість знань про навколишній світ, виражене порушення мовлення.

З довідки про реєстрацію місця проживання від 27 березня 2015 року, слідує, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 21.08.2014 року зареєстрований разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4.

За довідкою районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя від 16.11.2015 року №П-0010-Ел, ОСОБА_1 з письмовими зверненнями щодо неможливості побачень з малолітнім сином за період з 01.01.2014 року по 10.11.2015 року не зверталась.

Згідно листа Амур- Нижньодніпровської районної ради у м. Дніпро від 16.12.2015 року №П-86, 30.11.2015 року до управління - служби у справах дітей Амур- Нижньодніпровської районної ради надійшла заява від ОСОБА_1, в якій вона повідомляє, що дитина ОСОБА_3, 2009 р.н., без її згоди вивезена батьком до м. Запоріжжя. Місце утримання дитини матері невідомо.

ОСОБА_1 працевлаштована у ПАТ «БАНК Кредит Дніпро» касиром-операціоністом з 01.08.2008 року, що підтверджується довідкою від 20 жовтня 2014 року № 28/14-78, її посадовий оклад становить 3350, 00грн. на місяць, з жовтня 2015 року переведена на посаду спеціаліста з обслуговування та операційно-касової роботи Березинського відділення ПАТ«БАНК Кредит Дніпро», що підтверджується витягом з наказу № 894-вк від 02.10.2015 року.

ОСОБА_2 з 28.01.2016 року працевлаштований в структурному підрозділі «Дніпропетровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця», з 09.03.2016 року займає посаду в.о. заступника начальника стрілецької команди Запоріжжя-Ліве, з січня по квітень 2016 року має дохід у розмірі 10422,33 грн., що підтверджується довідками підприємства (№ НОР -1-4/1059 від 04.05.2016 року та № НОР-1-4/219 від 16.05.2016 року).

За матеріалами справи обидва батьки позитивно характеризуються за місцем роботи і проживання, до кримінальної відповідальності не притягалися, ведуть нормальний образ життя.

За розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району № 15-р від 18.01.2016 року, встановлено ОСОБА_1 порядок побачень з малолітнім сином щонеділі з 10.00 год. до 18.00 год. в межах міста Запоріжжя, або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками.

Згідно заяви ОСОБА_1 до відділу по Комунарському районк служби (управління) у справах дітей від 16.09.2016 року, остання просить прийняти міри до колишнього чоловіка ОСОБА_2, який перешкоджає їй приймати участь у вихованні і спілкуванні з сином.

Згідно висновку судово-психологічної експертизи № 195 від 30.03.2017 року ОСОБА_3, 2009 р.н., у ході обстеження останній виявляє затримку та нерівномірність психічного розвитку у вигляді органічного психічного розладу, порушення розвитку мови. У емоційній сфері виявляється підвищений рівень тривоги, страху, суб'єктивне відчуття відстороненості у найближчому оточені; негативний вплив на емоційний стан та психічний розвиток дитини створює не сам факт окремого мешкання, а неможливість отримання дитиною тактильного, інтимного і емоційного контакту з одним із батьків, задовольнити потребу дитини у любові та включеності, що й визиває емоційну напруженість, формує у нього захисний механізм, як витиснення (відчуженість до матері) і унеможливлює відчуття благополуччя. Унаслідок підкорюваності, навіюваності, схильності до імітативних стереотипів у поведінці ОСОБА_3, його оцінка ситуації, настанов та ставлення до батьків мають залежність від батьків. У даному випадку, коли вже батьки розлучені і не можуть проживати разом, при цьому мають змогу та бажання виконувати свої обов'язки, найбільше значення мають умови можливості задовольнити потреби ОСОБА_3 у любові, теплі та формування у нього позитивних настанов з ким би він не проживав.

Згідно психолого-педагогічної характеристики учня підготовчого класу ОСОБА_3 від 12.05.2017 року, ОСОБА_3 навчається у підготовчому класі ІПК (ЗПР). Програму підготовчого класу ІПК(ЗПР) засвоює. Вміє читати по складах,виконує дії додавання і віднімання в межах десяти на наочних посібниках. Мовлення бідне, відповіді односкладні, дитина не розуміє зміст прочитаного або прослуханого тексту. Постійно плутає назви днів тижня та назви пір року. Може розв'язувати прості задачі на наочних посібниках. Не розвинений асоціативний ряд у дитини. Подобаються уроки фізкультури, з інтересом бавиться конструктором. Пам ять не розвинена-швидко забуває прості речі-де був,що бачив. Постійно відволікається на уроках,потребує зміни діяльності. Мислення-наочно-дійове. Не вміє робити умовиводи, низький рівень класифікації предметів, поведінка стереотипна, не вміє встановлювати причинно-наслідкові зв'язки. Емоційно-вольова сфера не розвинена на віковому рівні. Низький рівень самостійності. Критичність мислення відсутня. Дитина не вміє аналізувати інформацію , яку йому доносять дорослі. Хлопчик легко піддається впливу дорослих. Дитина повинна постійно знаходитись під контролем лікаря-психоневролога. ОСОБА_3 потребує занять з психологом та логопедом-дитина логопат у важкій формі. Йому потрібна емоційна стабільність у родині, класі. Дитина потребує тактильної любові, ласкавого відношення, уваги,душевного тепла, любові-це запорука його успішного розвитку. Хлопець проживає у сім ї батька. Батько має на сина великий вплив. Наразі батько - головна для дитини людина. ОСОБА_3 знає, що у нього є рідна мати «мама ОСОБА_1». Коли мати приїздить,дитина зустрічає її спочатку сухо( йому розповіли у сім ї батька, що мати може вкрасти його), а потім дитина спілкується з мамою, як з рідною людиною. У школу дитину приводить дружина батька, яку хлопець називає «мама ОСОБА_11». ОСОБА_3 ходить до групи продовженого дня. Забирає його батько. Дитина потребує піклування обох батьків для підтримки здорового емоційного стану, психічного та фізичного розвитку.

Допитана в судовому засіданні практикуючий психолог ЗЗОШ № 65 ОСОБА_13 підтвердила характеристику дитини та пояснила, що дитина має великі проблеми у розвитку. Зовсім не має критичного мислення, легко піддається впливу, нав'язуванню позицій інших осіб. На даний час називає маму «ОСОБА_1». Знаходиться під впливом батька, який для нього є головною людиною, боїться, що його украде «ОСОБА_1», про що йому навіяли. Довго пам'ятає, як до нього приїздили бабуся та мати і накормили цукерками, йому видали інформацію, що цього треба боятися. Емоційно застиглий, потребує материнської опіки. Зазначила, що діти психологічно пов'язані саме з матерями, однієї участі батька дитині не достатньо, він повинен розвиватися сумісно разом з батьком та мамою. Вона декілька разів спостерігала за спілкуванням ОСОБА_3 з мамою, спочатку дитина була замкнута, пригнічена, потім вони разом гуляли, після зустрічі з мамою дитина була спокійна, зустрічі з мамою мають позитивний вплив на дитину. Передача дитини матері в даному випадку це травмуюча ситуація для дитини, але дитина швидко звикне до матері. Легко вірить у все, і це його особистість. Пояснила, що дитина не може відвідувати звичайну школу.

Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування №01/01-41/0488 від 12.05.2017 року щодо розв'язання спору про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3, 2009 р.н., враховуючи інтереси дитини, стан її здоров'я, те, що зміна проживання та навчання дитини можуть вплинути на психоемоційний стан дитини та відсутність підстав, які б перешкоджали тому, щоб дитина проживала з батьком, керуючись ст.19,161 Сімейного кодексу України, комісія дійшла висновку, що за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2.

Відділ опіки (піклування) та усиновлення управління - служби у справах дітей Амур- Нижньодніпровської районної ради у м. Дніпро висновок про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3, 2009 р.н. не надавав відповідно до листа - роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (т.3, а.с.218-222), в якому зазначено, що під час розгляду справ щодо участі одного з батьків у виховання дитини та про визначення місця проживання дитини до суду подається висновок органу опіки та піклування, складений за місцем проживання дитини.

Оскільки на час розгляду справи дитина ОСОБА_3, 2009 р.н. постійно проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_4, висновок про визначення місця проживання дитини складений органом опіки та піклування за місцем проживання дитини.

Відповідно до принципів 2 та 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особисті потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Суд вважає, що займаючись вихованням та лікуванням дитини, проявляючи турботу, піклування, відповідач ОСОБА_2 виконував належним чином свої батьківські обов'язки, відповідно до ст. 150 СК України, що не свідчить про наявність виняткових обставин.

Суд звертає увагу, що лікування в КУ «Обласний дошкільний психоневрологічний центр санаторного типа» ЗОЗ дитини відбулося з 02.09.2014 року по 31.10.2014 року, відповідач зареєструвався за адресою: АДРЕСА_4 тільки 21.01.2015 року, а дитину зареєстрував за цією адресою 26.01.2015 року, тобто вже після звернення позивачки з позовом до суду (25.07.2014 року).

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Під час розгляду судом спорів щодо місця проживання дитини, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України обов'язковою є участь і органів опіки і піклування, який також подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті дослідження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших доказів, що стосуються справи.

Відповідно до ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування щодо доцільності проживання дитини з батьком та критично його оцінює, вважає таким, що прийнято без врахування інтересів дитини та складений без урахування пояснення практикуючого психолога школи, психолого-педагогічної характеристики учня підготовчого класу ОСОБА_3 від 12.05.2017 року та висновку судово-психологічної експертизи дитини № 195 від 30.03.2017 року, визначення місця проживання дитини з батьком буде суперечить інтересам дитини.

При вирішені спору, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків до дитини, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та стан її здоров'я.

Суд також звертає увагу на особистість у розвитку дитини, його емоційний стан, проживаючи з батьком дитина позбавлена тактильного контакту з ним, має суб'єктивне відчуття відстороненості у родині батька, тобто дитина в малолітньому віці не має відчуття родини. Суд вважає, що між батьками дитини склалися складні, неприязні відносини, заручником яких стала їх малолітня дитини, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що позивачка умисно неналежним чином виконувала свої обов'язки матері по відношенню до малолітньої дитини, оскільки із-за небажання відповідача віддати дитину матері, не надання їй документів на дитину та своєї згоди на зустрічі з дитиною, позивачка була фактично позбавлена можливості у повній мірі займатися вихованням та лікуванням дитини. Після того, як відповідач забрав сина до себе у серпні 2014 року позивачка відразу звернулась до правоохоронних органів та до суду з вказаним позовом, виборюючи свої права на повернення сина та визначення його місця проживання разом з нею. Та обставина, що дитина являється малолітньою, досягла тільки семирічного віку, являється інвалідом з дитинства, свідчить про те, що дитина потребує саме материнської турботи та любові, якої вона фактично позбавлена.

Таким чином, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, беручи до уваги вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення та відсутність виняткових обставин, які б давали підстави дійти висновку про можливість розлучення дитини з матір'ю, врахувавши при цьому принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (дана правова позиція міститься в Постанові Верховного суду від 14 грудня 2016 року, справа № 6-2445 цс16), суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження виключних обставин, за яких місце проживання дитини не можна визначити з матір'ю ОСОБА_1, тому вирішуєпро задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем фактичного проживання матері, а саме за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 19, 141, 157, 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10,59,60,88, 123, 212-214 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпрівського району у м. Дніпро, районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_1 за місцем її реєстрації: АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Наумова І.Й.