АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22ц/796/8737/17 Головуючий у 1 інстанції - Цокол Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Панченка М.М.

суддів - Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», в якому просила зобов'язати відповідача встановити позивачеві двозонний електролічильник вартістю 3056 грн. 84 коп., оплачений згідно рахунку-фактури від 23.06.2016 року, а також стягнути з відповідача на свою користь 35 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 в частині вимог про зобов'язання відповідача встановити двозонний електролічильник - залишені без розгляду за заявою позивача.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що у травні 2016 року позивач з метою економії коштів на споживання електричної енергії звернулась до ПАТ «Київенерго» із заявою про встановлення за місцем її проживання двозонного електролічильника. Такий електролічильник дозволяє вимірювати споживання електроенергії в нічний час (з 23-00 до 7-00), що оплачується за пільговим тарифом.

23.06.2016 позивач перерахувала на рахунок ПАТ «Київенерго» кошти в сумі 3056 грн. 84 коп. за придбання і встановлення електролічильника «НІК 2303L АП2Т 1000 МСЕ», який був встановлений 21.07.2016 працівниками ПАТ «Київенерго».

У жовтні 2016 року указаний електролічильник вийшов з ладу (значно завищував показники спожитої електроенергії), у зв'язку з чим 12.10.2016 позивач звернулась із заявою про проведення його технічної перевірки.

21.10.2016 працівники ПАТ «Київенерго» провели перевірку лічильника, в ході якої встановили, що пломби Держстандарту і електропостачальника не пошкоджені, але на дисплеї лічильника висвічувався напис «Error Radio», у зв'язку з чим двозонний електролічильник було демонтовано і направлено на експертизу лічильників теплової енергії.

Згідно з актом від 03.11.2016 № 1673 проведення експертизи лічильників електроенергії, корпус і пломби лічильника не пошкоджені, на дисплеї лічильника висвічувався напис «Error Radio», збій програмного забезпечення, метрологічні параметри не відповідають класу точності (перевищення показників - 995 %, тобто майже в 11 разів).

Замість зазначеного двозонного електролічильника позивачеві було тимчасово встановлено однозонний лічильник, оплата за даними якого здійснюється за загальним тарифом, без знижки.

Тобто, позивач зазначала, що вона сплатила кошти за придбання і встановлення двозонного електролічильника, який вийшов з ладу не з її вини. Зазначений лічильник був замінений на однозонний, в зв'язку з чим позивач була позбавлена можливості заощаджувати кошти шляхом оплати за пільговим тарифом електроенергії, спожитої в нічний час (зокрема, на опалення будинку в холодну пору року).

Крім того, в порушення прав позивача лічильник замінений не був, а ПАТ «Київенерго» не надало жодної відповіді.

ОСОБА_2 зазначає, що унаслідок вищевказаної бездіяльності з боку ПАТ «Київенерго», вона зазнала душевних страждань, які поглиблюються також тим, що через стан свого здоров'я, викликаний інвалідністю, самі по собі відвідування ПАТ «Київенерго» спричиняють гострий нестерпний біль, який вона вимушена послаблювати носінням бандажу і прийманням знеболювальних ліків.

З урахування наведеного, позивач просила відшкодувати завдану їй моральну шкоду у розмірі 35 000 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року у задоволенні указаного позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на доводи позовної заяви, яким, на думку позивача, не було надано належної оцінки, просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що правовідносини, які склалися між сторонами, не передбачають відшкодування моральної шкоди.

Так, в ході розгляду справи об'єктивно встановлено, що двозонний електронний лічильник, який позивач придбала у ПАТ «Київенерго» вийшов з ладу не з вини позивача та в 11 разів завищував показники спожитої електроенергії. Крім того, оплачений позивачем прилад був демонтований та відправлений на експертизу.

Разом з тим, вже під час судового розгляду замовлений та оплачений позивачем двозонний лічильник належним чином встановлено, а фахівцями відповідача було проведено перерахунок обсягу та вартості електроенергії, спожитої за період з 21.10.2016 до встановлення двозонного приладу обліку за тарифами, диференційованими за періодами часу.

Таким чином, завдана ПАТ «Київенерго» позивачеві матеріальна шкода була добровільно відшкодована відповідачем в позасудовий спосіб.

Щодо вимог позивача про стягнення з ПАТ «Київенерго» на свою користь моральної шкоди, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, загальні принципи відшкодування моральної шкоди встановлені статтею 23 Цивільного кодексу України.

Згідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.3 Постанови пленуму Верховного суду України про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.5 зазначеної Постанови Пленуму, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.»

Колегія суддів погоджується з висновком про те, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував ступінь завданої моральної шкоди, фізичних страждань та в чому саме полягають моральні переживання позивача і його фізичні страждання в зв'язку з заподіяною шкодою.

Крім того, спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357.

Ці норми не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов'язання з постачання електричної енергії.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним судом України в постанові від 09 листопада 2016 року при розгляді справи №6-1575цс16.

А, за змістом ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору в розмірі двократної вартості недовідпущеної споживачу електричної енергії. У разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Між тим, позивач не довела факту заподіяння шкоди її життю та здоров'ю продукцією відповідача, в той час як, згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене на повно з'ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, та не може бути скасоване з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахування викладеного, керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, відхилити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді