Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., МаляренкаА.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Кіровоградська міська рада, про усунення перешкод у праві користування земельною ділянкою у зв'язку із закінченням строку дії договору оренди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 19 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправними дії відповідача в частині використання спірної ділянки після закінчення строку договору оренди землі від 8 жовтня 2013 року № 89, укладеного з Кіровоградською міською радою та зареєстрованого 8 жовтня 2008 року за № НОМЕР_1; визнати його особою, яка мала з моменту отримання державного акта право постійного користування спірною земельною ділянкою і має на цей час таке право; зобов'язати відповідача звільнити спірну земельну ділянку площею 0,005 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану по АДРЕСА_1.

Позивач посилався на те, що згідно державного акта серії НОМЕР_3, виданого 21 травня 1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 25 лютого 1998 року № 159, йому надано у постійне користування земельна ділянка площею 0,005 га в межах згідно з планом, розташована біля будинку АДРЕСА_1, для розміщення магазину.

Відповідно до листа Кіровоградської міської ради від 9 вересня 2013 року № Б-474 фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 рішенням Кіровоградської міської ради від 4 липня 2006 року № 49 було продовжено на п'ять років право користування земельною ділянкою площею 10,5 кв. м по АДРЕСА_1 та укладено договір оренди від 8 жовтня 2008 року № 89, зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії ДП «ЦДЗК» при Держкомземі України. Термін дії вказаного договору закінчується 8 жовтня 2013 року.

Згідно з листом Кіровоградської міської ради від 18 липня 2014 року № Х-2938 за розпорядження міського голови від 18 червня 2014 року № 120 проведено службове розслідування, за результатами якого комісія прийняла рішення звернутися до відповідача стосовно звільнення земельної ділянки по АДРЕСА_1, у зв'язку із закінченням терміну договору оренди та припинення торгівлі, як такої, що проводиться без відповідного дозволу.

Позивач зазначав, що він на законних підставах має право постійного користування земельною ділянкою, яку протиправно використовує відповідач, чим істотно порушує його права та інтереси.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 19 липня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просять скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та, перевіривши належним чином доводи позивача, на які він посилався, як на підставу подання даного позову до суду, дійшли обґрунтованого висновку про їх безпідставність і недоведеність, оскільки будь-яких належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою не надано. Крім того, у матеріалах справи міститься рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 серпня 2011 року (а. с. 26-34, т. 1), яке набрало законної сили, і яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні цією ж земельною ділянкою було відмовлено.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: