Справа №295/1719/17
У х в а л а

28 лютого 2017 року Суддя Богунського районного суду м. Житомира Гумен Н.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коло», третя особа Житомирська міська рада про визнання права власності на самочинне будівництво - ,

ВСТАНОВИВ :

До Богунського районного суду м. Житомира надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коло», третя особа Житомирська міська рада про визнання права власності на самочинне будівництво.

Ухвалою суду 16.02.2017 року вщевказану позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків, але, зважаючи на те, що позивачем при подачі позову не було додано жодного з перелічених у ньому додатків, суд не зміг встановити всього обсягу недоліків позовної заяви.

27.02.2017 року ОСОБА_1 надала суду заяву про усунення недоліків відповідно до ухвали від 16.02.2017р., але вивчивши матеріали поданої позовної заяви та заяви про усунення недоліків, вважаю, що вона не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Форма і зміст позовної заяви визначена в статті 119 Цивільного процесуального кодексу України, як передбачено нормою даної статті, позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до положень ч.1 ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості, а у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Ціна позову має бути розрахована виходячи з дійсної вартості об'єкту нерухомого майна, що є предметом спору, та підтверджена належними доказами, серед іншого, висновком спеціаліста, виходячи з яких можливо визначити вартість об'єкту нерухомого майна.

Всупереч положень п.4 ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду не надано доказів, які підтверджують дійсну вартість спірного майна.

В той же час визначення ціни позову є визначальним та безпосередньо впливає на розмір судового збору, який має бути сплачений позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

Таким чином, суд не може визначити повноту сплати судового збору при зверненні позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожитого мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640,00 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8000,00 грн.).

Як роз'яснено у п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року за №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною п'ятою статі 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина п'ята статі 119 ЦПК України), не буде поданий у строк, установлений судом, визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК України) або залишення заяви без розгляду (пункт 8 частини першої статі 207 ЦПК України).

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України, при подачі позовної заяви мають зазначатися докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Як роз'яснено у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Так, у позові вказано, що позивач була директором ТОВ "Коло", однак, в порушення вищевказаних норм, матеріали позовної заяви не містять доказів взаємовідносин позивача та відповідача.

Крім того, позивач вказує, що зверталася до Житомирської міської ради з питанням введенням спірного майна в експлуатаці та оформлення права власноті, на що отримала відмову, однак доказів даних фактів до позову не приєднано.

Стаття 35 ЦПК України визначає, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін. Згідно ч. 2 цієї статі, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі в справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Спір стосується містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил, дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві тощо, але при подачі позову позивачем не вирішено питання про залучення у справу державного архітектурно будівельного органу у якості процесуальної сторони.

Враховуючи викладене вище, відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 60, 80, 119, 120, 121, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коло», третя особа Житомирська міська рада про визнання права власності на самочинне будівництво залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків, що не перевищує пяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. В. Гумен