Справа № 310/4570/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжнафтопродукт» про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «Запоріжнафтопродукт» про визнання права власності в якому зазначив, що в 1948 році його батькові - ОСОБА_2 рішенням загальних зборів Бердянської перевалочної нафтобази було надано квартиру АДРЕСА_1. Він народився в цій квартирі і проживав в ній разом зі своїми рідними. 1978 року житлові умови його родини були поліпшені шляхом здійснення прибудови, яка в подальшому стала квартирою №5, в якій він зареєструвався 1980 року. У подальшому право власності на квартиру №2, яка складає 9/20 частин домоволодіння, набула його рідна сестра ОСОБА_3 Право власності на інші 11/20 частин домоволодіння було зареєстровано за Бердянським підприємством по забезпеченню нафтопродуктами, правонаступником якого з 1994 року є ПАТ «Запоріжнафтопродукт». Отже будинок №37 по вул. Гагаріна в м. Бердянську знаходиться у спільній частковій власності і співвласники визначили між собою порядок його користування. Так, будинок складається з п'яти ізольованих частин (квартир). У квартирі №2 проживала його рідна сестра ОСОБА_3, а в квартирі №1, №3, №4 проживали працівники відповідача. Квартира №5 завжди знаходилась у його володінні та користуванні. На теперішній час йому належить на праві приватної власності 9/20 частин домоволодіння №37 по вул. Гагаріна, у м. Бердянську, Запорізької області (квартира №2), яку він отримав у спадщину після смерті 12.05.2012 року сестри ОСОБА_3 Згодом нумерацію квартир було змінено і з 2012 року номер квартири, якою він володіє та користується змінено на №1. Номер квартири, яку він прийняв у спадщину після смерті сестри, залишився №2. Квартири відповідача №1, №3, №4 були об'єднані та перенумеровані на №3 та №4. Він більше десяти років продовжує добросовісно, відкрито, безперервно володіти та користуватись чужим майном, а саме котельнею «Б», навісом «Ф», сараєм «П», квартирою №1 (до 2012 року №5), яка складається з: коридору 1.1 та коридору 1.3 в прибудові «а3», нежитлового приміщення 1.2 в прибудові «а2», кімнати 1.4 та кімнати 1.5 в жилій прибудові «А1», ванної 1.6 в прибудові «а4». Він утримує зазначене нерухоме майно більше десяти років, провів газопровід, водопровід, встановив систему опалення, сплачує комунальні послуги. Вважав, що є всі підстави набуття ним права власності на вищевказане майно за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України, тому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 3/10 частини житлового будинку №37 по вул. Гагаріна в м. Бердянську Запорізької області, які складаються з коридору 1.1 та коридору 1.3 в прибудові «а3», нежитлового приміщення 1.2 в прибудові «а2», кімнати 1.4 та кімнати 1.5 в жилій прибудові «А1», ванної 1.6 в прибудові «а4», котельні «Б», навісу «Ф», сараю «П».

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився без поважних причин, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно матеріалів інвентарної справи Комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.2012 року співвласниками будинковолодіння №37 по вул. Гагаріна в м. Бердянську є ОСОБА_1, якому належить 9/20 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.11.2012 року, а також ТОВ «Запоріжнафтопродукт», яке є правонаступником Бердянського підприємства по забезпеченню нафтопродуктами і якому належить 11/20 частин домоволодіння на підставі протоколу облдержарбітражу від 27.12.1948 року.

Згідно технічного паспорту від 04.11.1997 року 9/20 частин житлового будинку по вул. Гагаріна,37 в м. Бердянську складають квартиру №2 (а.с.6-8).

Відповідно до технічного паспорту від 14.09.2012 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Гагаріна,37 в м. Бердянську він складається з квартири №1, №2, №3, №4 (а.с.12-14)

Із копії технічних паспортів на житловий будинок по вул. Гагаріна,37 в м. Бердянську від 04.11.1997 року та від 14.09.2012 року (а.с.6-8, 12-14), довідки КПТІ Бердянської міської ради від 19.07.2016 року (а.с.34) та матеріалів інвентарної справи Комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради судом встановлено, що 3/10 частини житлового будинку №37 по вул. Гагаріна в м. Бердянську Запорізької області складаються з коридору 1.1 та коридору 1.3 в прибудові «а3», нежитлового приміщення 1.2 в прибудові «а2», кімнати 1.4 та кімнати 1.5 в жилій прибудові «А1», ванної 1.6 в прибудові «а4» і фактично складають квартиру №1. Крім того, в зазначені 3/10 частини будинковолодіння входять: котельня «Б», навіс «Ф», сарай «П».

Згідно зі ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 5 ЦК України про дію законів у часі та п. 8 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, відповідно до якого правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п. 1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року.

Добросовісність заволодіння ОСОБА_1 3/10 частиною домоволодіння по вул. Гагаріна,37 у м. Бердянську (квартирою №1) та відкрите, безперервне володіння ним більше десяти років знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Так, згідно копії паспорта ОСОБА_1 зареєстрований у спірному житловому приміщенні з 05.04.1980 року (а.с.3).

Також позивач замовив виготовлення проекту газопостачання та автономного опалення квартири АДРЕСА_2 і 09.10.1996 року здійснив монтажні роботи відповідно до проектної документації (а.с.16,21).

Із посвідчення на право експлуатації квартирно-дворової водопровідної установки видно що воно видано ОСОБА_1 27.09.1985 року (а.с.17)

Згідно проекту підключення квартири АДРЕСА_2 до мереж водопроводу позивач замовив проект водопостачання спірного нерухомого майна і здійснив роботи з підключення квартири АДРЕСА_2 до мереж водопроводу (а.с.18).

Із довідки Комунального шляхово-експлуатаційного підприємства Бердянської міської ради ОСОБА_1 користується послугами з вивозу твердих побутових відходів з домоволодіння по вул. Гагаріна,37 в м. Бердянську (а.с.25).

Між ОСОБА_1 та ВАТ «Запоріжжяобленерго» 20.11.2006 року укладено договір про користування електричною енергією (а.с.19-20).

Крім того, добросовісність заволодіння спірним майном та відкрите, безперервне володіння ним більше десяти років підтверджується рахунками та квитанціями про сплату комунальних послуг позивачем (а.с.22-28) та поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Враховуючи викладене, суд вважає, що існують підстави для задоволення позовних вимог в повному обємі, оскільки позивачем доведено, що він добросовісно заволодів спірним майном та відкрито, безперервно володіє ним більше десяти років

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 3/10 частини житлового будинку №37 по вул. Гагаріна в м. Бердянську Запорізької області, які складаються з коридору 1.1 та коридору 1.3 в прибудові «а3», нежитлового приміщення 1.2 в прибудові «а2», кімнати 1.4 та кімнати 1.5 в жилій прибудові «А1», ванної 1.6 в прибудові «а4», котельні «Б», навісу «Ф», сараю «П».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя