Дата документу 09.02.2017 Справа № 554/9401/16-ц
Провадження № 2/554/168/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

09 лютого 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Тімошенко Н.В.

при секретарі Поливяній О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Полтавської місцевої прокуратури про звільнення майна з-під арешту,

встановив:

14.11.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави із позовною заявою до Полтавської місцевої прокуратури про звільнення майна з-під арешту та уточнивши вимоги прохав скасувати арешт на належному йому квартиру АДРЕСА_1, накладеного постановою прокуратури м. Полтави від 23.08.2012 року та постановою прокуратури Київського району м. Полтави від 19.03.2012 року.

Зазначає, що на даний час, в Полтавській місцевій прокуратурі, яка реорганізована з прокуратури Київського району м. Полтави, відсутні будь-які матеріали на підставі яких було винесено постанову про накладення арешт на майно від 19.03.2012 року та 23.08.2012 року. Таким чином, вважає, що відповідачем були порушені його права на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Позивач та його представник у судовому засіданні вимоги підтримали та прохали задовольнити.

Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечував, прохав відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.01.2010 року між позивачем ОСОБА_1 та його братом ОСОБА_4 було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого останній зобов»язувався довічно доглядати ОСОБА_1, забезпечувати продуктами харчування, оплачувати комунальні платежі, натомість ОСОБА_1 передасть йому у власність квартиру АДРЕСА_2.

З часу укладання договору до січня 2015 року ОСОБА_4 сумлінно виконував взяті на себе зобовязання, але з лютого 2015 року припинив їх виконання, посилаючись на незадовільний майновий стан. Звернувшись до приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» стосовно отримання витягу реєстрації прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 було видано довідку від 04.02.2015 року №705, з якої він дізнався про те, що за ним право власності на вищевказану квартиру у реєстрових книгах не значиться, а також те, що фактично між ним та відповідачем був укладений договір дарування, чого він не бажав і не мав такого наміру на укладення саме договору дарування. У звязку з цим, ОСОБА_1 звернувся для захисту своїх прав до суду про визнання даного договору дарування не дійсним.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07.09.2016 року визнано недійсним договір дарування квартири № 92, розташованої у будинку № 13 по вулиці Грушевського Михайла у м. Полтаві, укладений 26 січня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 408.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07.09.2016 року набрало законної сили 03.10.2016 року.

Таким чином, власником квартири № 92, розташованої у будинку № 13 по вулиці Грушевського Михайла у м. Полтаві є ОСОБА_5.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна за № 35348871 від 22.03.2012 року накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_4 (а.с. 48), на підставі постанови прокуратури Київського району м. Полтави від 19.03.2012 року.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів за № 59431636 від 05.06.2014 року (а.с. 7), на квартиру АДРЕСА_3 накладено арешт на підставі постанови прокуратури м. Полтави від 23.08.2012 року.

У рамках кримінального провадження № 0000132 від 25.03.2014 року, по якому накладено арешт на належне ОСОБА_1 майно - квартиру АДРЕСА_3, останній звертався до Октябрського районного суду м. Полтави про його скасування. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.12.2016 року клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту з майна повернуто.

З витягу кримінального провадження № 0000132 від 25.03.2014 року за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, в рамках якого накладено арешт на квартиру № 92, розташованої у будинку № 13 по вулиці Грушевського Михайла у м. Полтаві, наданого представником відповідача, вбачається, що ОСОБА_1 не є учасником даного кримінального провадження та спірна квартира не має відношення до цього кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна, є обґрунтованим, оскільки підстав для накладення арешту на його майно не вбачається.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 15, 321 ЦК України, ст. ст. 2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавської місцевої прокуратури про зняття арешту з нерухомого майна, задовольнити.

Скасувати арешт на належну на праві власності ОСОБА_1 квартиру № 92, розташованої у будинку № 13 по вулиці Грушевського Михайла у м. Полтаві, накладеного постановою прокуратури Київського району м. Полтави від 19.03.2012 року та постановою прокуратури м. Полтави від 23.08.2012 року.

.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.В.Тімошенко