Номер провадження: 22-ц/785/2913/17
Головуючий у першій інстанції Жуковський А.Г.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20 лютого 2017 року м. Одеса

Суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області Дрішлюк А.І., дослідивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2004 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2004 року ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності (а.с. 3-4).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2004 року позов ОСОБА_3 було задоволено (а.с. 38).

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 04.01.2017 року засобами поштового зв'язку направив до суду апеляційну скаргу. Зокрема, апелянт вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. А також, вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, тому просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2004 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі (а.с. 41-44).

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області А.І. Дрішлюка від 08.02.2017 р. апеляційна скарга ОСОБА_2 була залишена без руху в зв'язку з несплатою судового збору, а також відсутності обгрунтованого клопотання про пропущення строків апеляційного оскарження судового рішення, ухваленого 17.12.2004 року

16.02.2017 р. представник апелянта ОСОБА_6 надав через канцелярію апеляційного суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2004 року, а також надав докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 57-61).

Дослідивши заяву представника апелянта про усунення недоліків апеляційної скарги та матеріали справи, суд доходить висновку, що клопотання представника ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 без руху судом було наголошено на тому, що апелянт не заявив обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду з наданням доказів, підтверджуючих поважні причини пропуску такого строку.

В обґрунтування поважності пропуску процесуального строку на оскарження рішення Київського районного суду від 17.12.2004 року представник апелянта надав суду оригінал накладної кур'єрської служби доставки за ПН №4673 з якої вбачається, що апеляційна скарга підписана та відправлена ОСОБА_2 04.11.2016 р. нібито була доставлена до Київського районного суду м. Одеси більш ніж через два місяці - 27.01.2017 року (а.с. 59). При цьому позначка на квитанції про прийняття матеріалів кур'єрською службою відсутня. З огляду на цю обставину апелянт вважає, що апеляційна скарга була подана відповідно до вимог ч. 1 ст. 294 ЦПК України в межах 10-денного строку з дня отримання представником апелянта копій матеріалів справи та оскаржуваного судового рішення.

Оскільки апелянт ставить питання про поновлення пропущеного процесуального строку через 12 років після винесення оскаржуваного рішення районного суду, вказана накладна кур'єрської служби, яка підтверджує відправку апеляційної скарги 04.11.2016 р. не може бути визнана доказом поважності пропуску строку на апеляційне оскарження в повному обсязі, оскільки стосується лише частини пропущеного строку. Так, з матеріалів справи вбачається, що 01.12.2004 року ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності(а.с.3-4).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси (суддя Жуковський А.Г.) від 01.12.2004 р. було відкрито провадження по справі, судове засідання по справі призначено на 17 грудня 2004 року, в судове засідання викликані сторони по справі. Рішенням Київського райнного суду м. Одеси від 17.12.2004 року позов ОСОБА_3 було задоволено (а.с. 38).

В матеріалах справи наявний протокол судового засідання (а.с. 36-37). З протоколу судового засідання вбачається, що в судове засідання з'явився сам відповідач по справі ОСОБА_2, особа якого була встановлена судом та з'ясовано, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 36). Також з протоколу судового засідання вбачається, що присутній в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив суду про те, що він позов визнає, згодний з усім, що було викладено позивачем (а.с. 36, на звороті). В судових дебатах відповідач ОСОБА_2 заявив суду, що не заперечує проти задоволення позову, після завершення судових дебатів суд проголосив рішення та роз'яснив сторонам його суть, терміни та порядок оскарження, строк набрання законної сили (а.с. 37). Таким чином, посилання апелянта на його відсутність та необізнаність про існування судового процесу спростовується матеріалами справи.

Після виходу з нарадчої кімнати судом був проголошений повний текст рішення, зі змісту якого також вбачається, що в судовому засіданні був присутній ОСОБА_2 особисто, який визнав позов та якому судом були роз'яснені строки та порядок оскарження судового рішення (а.с. 38).

Згідно зі ст.231 ЦПК України 1963 р., який був чинний на момент прийняття рішення суду, яке оскаржується, рішення суду, якщо воно не було оскаржене, набирає чинності після закінчення строку на апеляційне оскарження або на апеляційне подання. В матеріалах справи відсутня апеляційна скарга, тому виходячи з положень ст. 292 ЦПК України 1963 р. рішення набрало законної сили через місяць з моменту його проголошення. З матеріалів справи, і зокрема протоколу судового засідання вбачається, що апелянт був присутній в судовому засіданні та під час оголошення судового рішення, йому були роз'яснені судом строки та порядок оскарження рішення. З огляду на викладене пояснення бездіяльності апелянта та не отримання ним протягом 12 років копії судового рішення при оголошенні повного тексту якого він був присутній, не є поважними причинами для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження та свідчать про зловживання процесуальними правами. При цьому такими діями апелянта порушується принцип правової визначеності щодо процесуальних наслідків розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Оскільки строк на апеляційне оскарження було пропущено апелянтом, а причини його пропуску не можуть бути визнані поважними, то суддя відмовляє у поновленні строків на апеляційне оскарження та відмовляє у відкритті апеляційного провадження за вказаною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 121, 293, 294, 295, 297 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у поновленні строків на апеляційне оскарження та відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2004 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Суддя апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

20.02.2017 року м. Одеса