Справа № 747/272/17
Провадження № 2/747/165/17
РІШЕННЯ

іменем України

19.05.2017 року смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Косенко Ю.Л.

за участю секретаря Божко Л.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 11 вересня 2013 року ОСОБА_2, відповідно до розписки взяв в неї в борг 1680 євро, 200 доларів США, 400 гривень, і зобов'язався повернути їх до 11 жовтня 2013 року. Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики від 11 вересня 2013 року в сумі еквівалентній 1680 євро, що складає 29 511 гривень, 200 доларів США, що складає 2627 гривень, 400 гривень - на загальну суму 32538 гривень та судові витрати 308 гривень 56 копійок. Відповідач добровільно рішення суду не виконав, а в порядку примусового виконання рішення суду за виконавчим листом, в період з 20.10.2014 року по 16.03.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь лише 15917 грн 47 коп. Таким чином з врахуванням, станом на 20.04.2017 року, курсу купівлі-продажу іноземної валюти за гривню, згідно якого 1 євро складає 28 грн. 73 коп., а 1 долар США -26 грн. 79 коп., відповідач сплатив їй судові витрати 308 гривень 56 копійок, 400 гривень, 200 доларів США та 376,66 євро, і залишається винним їй ще 1303 євро. Враховуючи викладене просить стягнути з відповідача борг в сумі 1303 євро, що в гривневому еквіваленті становить 37435 гривень 19 копійок, а також, на підставі ст. 625 ЦК України, 3% річних від простроченої суми в розмірі 2620 гривень 52 копійки.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала уточнений позов від 03 травня 2017 року і просила його задовольнити. Пояснила, що 1303 євро, які вона просить стягнути з відповідача, це залишок боргу ОСОБА_2 по розписці від 11 вересня 2013 року. Оскільки курс валют за три роки виріс, то коштів, які сплатив відповідач в порядку примусового виконання рішення суду, вистачило на погашення боргу в сумі 400 гривень, 200 доларів США, 376 євро, та судових витрат, а 1303 євро боргу ще залишилося. Оскільки відповідач своєчасно борг не повернув, також просить стягнути 3% річних від простроченої суми в розмірі 2620 гривень 52 копійки.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, та зазначив, що позов ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі. В обґрунтування заперечень вказав, що між ним та позивачкою існують правовідносини згідно договору позики, і Талалаївським районним судом 18 серпня 2014 року вже винесено рішення суду, яким стягнуто відповідну суму коштів за договором позики у гривневому еквіваленті, згідно з вимогами законодавства. Виконання рішення суду відбувається згідно виконавчого листа. Тому просить відмовити в повторному стягненні з нього боргу за розпискою в сумі 1303 євро та у стягненні 3% річних.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку.

Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2014 року у цивільній справі № 747/469/14 встановлено, що 11 вересня 2013 року ОСОБА_2 взяв борг у ОСОБА_1 1680 євро, 200 доларів США та 400 гривень, які зобов'язувався повернути до 11 жовтня 2013 року, про що відповідачем була складена розписка. Оскільки ОСОБА_2 у визначений термін не повернув позику, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення боргу. Вказаним рішенням суду від 18.08.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі, еквівалентній 1680 євро, що складає 29 511 гривень (по курсу 100 євро - 1756.6091 грн.), 200 доларів США, що складає 2627 гривень (по курсу 100 доларів - 1313.5491 грн), 400 гривень -на загальну суму - 32538 гривень, та судові витрати в сумі 308 грн. 56 коп., а всього - 32 846 гривень 56 копійок (а.с.42-43).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно довідки Талалаївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 21.02.2017 року за виконавчим листом № 747/469/14 від 02.09.2014 року стягнуто з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з 20.10.2014 року по 16.03.2017 року кошти на загальну суму 15917 гривень 47 копійок ( а.с.3-4).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтями 1046, 1049, 1050 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ОСОБА_1 в обгрунтування вимоги щодо стягнення боргу в сумі 1303 євро зазначила, що в зв'язку із зміною курсу валют, коштів, які сплатив відповідач в порядку примусового виконання рішення суду, станом на 20.04.2017 року вистачило на погашення боргу в сумі 400 гривень, 200 доларів США, 376,66 євро, судових витрат в сумі 308 грн. 56 коп., а 1 303 євро боргу за розпискою ще залишилося.

Але суд приходить до висновку, що вимога ОСОБА_1 про стягнення з відповідача боргу в сумі 1303 євро за договором позики від 11.09.2013 року задоволенню не підлягає, так як рішенням Талалаївського районного суду від 18 серпня 2014 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вже стягнуто повністю борг за договором позики від 11 вересня 2013 року, у гривневому еквіваленті по відношенню до долара та євро, станом на 18 серпня 2014 року, у відповідності до вимог ч.2 ст. 533 ЦК України. Відділом ДВС здійснюється примусове виконання рішення суду за виконавчим листом № 747/469/14 від 02.09.2014 року.

В судовому засіданні встановлено і не заперечується ОСОБА_2, що в повному обсязі борг на користь ОСОБА_1, на час розгляду справи у суді, відповідачем не виплачений.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Наявність судового рішення про задоволення вимог позикодавця, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору позики, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора (позикодавця) права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Тобто, застосування зазначеної норми закону дає підстави кредитору (позикодавцю) вимагати від боржника отримати три проценти річних від простроченої суми боргу за весь період прострочення до повного фактичного виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст.533 ЦК України грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно повідомлення філії Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк» офіційний курс гривні до іноземних валют на 11 жовтня 2013 року та 12 жовтня 2013 року становив: 100 доларів США - 799-3000, 100 євро - 1081-6128 (а.с.59). Тобто на дату повернення боргу за договором позики відповідач повинен був сплатити ОСОБА_1 1680 євро, що у гривневому еквіваленті складає 18177 грн.60 коп., 200 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 1598 грн та 400 гривень, на загальну суму 20175 грн.60 коп.

3 проценти річних від простроченої суми боргу за весь період прострочення на дату винесення рішення суду складає: 20 175,6 : 365 Х 3 Х 1315:100=2180 гривень, які і підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1

Також з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 640 гривень у відшкодування сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 625 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три проценти річних від простроченої суми боргу за договором позики від 11 вересня 2013 року у розмірі 2180 (дві тисячі сто вісімдесят) гривень 00 копійок, а також 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок у відшкодування понесених судових витрат.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Талалаївський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ю.Л.Косенко