Справа № 461/3912/16 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/783/907/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ПАТ «Ідея Банк» - Гошовської Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про стягнення боргу відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_3

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути на його користь з ПАТ «Ідея Банк» суму інфляційних нарахувань за час користування його депозитним вкладом та нарахованими відсотками з 19.06.2014 року по 19.09.2014 року у розмірі 379,20 грн. Вважає рішення незаконним, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ПАТ «Ідея Банк» допустив знецінення його грошових коштів і згідно ст. 625 ЦПК України зобов'язаний сплатити йому суму боргу із врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час користування депозитним вкладом та нарахованими відсотками. Вказує на те, що упущена його вигода одержання реальних доходів в повному обсязі по депозитному вкладу та нарахованих відсотках. Також, зазначає, що судом незаконно стягнуто з нього судовий збір у розмірі 551,20 грн., оскільки позов поданий в порядку Закону України «Про захист прав споживачів».

В судове засіданні позивач не з'явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що вказана особа повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції вбачається, що суд, відмовляючи в задоволені позову, виходив з того, що 19.06.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір строкового банківського вкладу фізичної особи за допомогою СДО ІБ №90.84.000395 «На старт онлайн», на суму 7000 гривень, під 25% річних, строком на 3 місяці. Як вбачається з довідки Операційного департаменту ПАТ «Ідея Банк», згідно договору вкладу було здійснено нарахування відсотків в сумі 436,30 гривень, з яких починаючи з 01.08.2014 року у відповідності з вимогами Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо пасивних доходів» від 04 липня 2014 року №1588-7 стягнуто податок на доходи фізичних осіб у розмірі 15%, що становить, відповідно 35,23 гривні. Як вбачається із матеріалів справи, кошти були повернуті ОСОБА_3, що підтверджується заявою на видачу готівки від 19 вересня 2014 року у розмірі 7000 гривень (виплата вкладу) та заявою на видачу готівки від 19 вересня 2014 року у розмірі 395 гривень (виплата нарахованих відсотків) (а.с.42). Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, зважаючи на те, що відповідачем повністю спростовано доводи позивача, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки ПАТ «Ідея Банк» виконав свої зобов'язання за договором строкового банківського вкладу фізичної особи за допомогою СДО ІБ №90.84.000395 «На старт онлайн».

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги - безпідставні.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано 19.06.2014 року між сторонами було укладено Договір строкового банківського вкладу фізичної особи укладений за допомогою СДО ІБ №N90/84/000395 від 19.06.2014 року, за яким позивач (вкладник) передав відповідачу (Банку) на зберігання кошти в сумі 7000 грн. до 19.09.2014 року із нарахуванням процентної ставки у розмірі 25% річних (договір та квитанція, якою підтверджено внесення коштів на рахунок а.с. 2-3).

19.09.2014 року вклад із нарахованими відсотками позивачу виплачено та ним отримано (позовна заява а.с. 1, лист відповідь Банку на запит суду а.с. 31, заяви на видачу готівки а.с. 42). А конкретно позивачу було повернуто вклад у розмірі 7000 грн. (вклад) та 395 грн. (нараховані відсотки).

Зважаючи на те, що за період перебування вкладу у відповідача, позивач поніс втрати у вартості внесених коштів через їх знецінення внаслідок інфляційних процесів та вбачаючи у цьому вину Банку позивач подав даний позов, у якому просив стягнути на підставі ст. 625 ЦК України з Банку на його користь 379,25 грн. матеріальних збитків, які ним розраховані шляхом множення розміру вкладу та відсотків на індекс інфляції за період перебування коштів на рахунку у Банку.

Колегія суддів вважає, що такі вимоги є безпідставними та вірно не були задоволені судом першої інстанції, оскільки ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, тобто невиконання чи прострочення його у виконання. У даному ж випадку такого не мало місця, оскільки у передбачений договором строк вклад із нарахованими відсотками позивачу виплачений та ним вказаного не заперечується.

Про невиконання чи неналежне виконання Банком зобов'язань за укладеним між сторонами договором позивачем жодних доводів не наведено, натомість позивач вважає, що перебуваючи на рахунку у Банку його кошти втратили у своїй вартості та вбачає у цьому вину Банку.

Однак згідно змісту Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні.

Інфляційні процеси в державі відбуваються незалежно від дій чи бездіяльності відповідача по відношенню до позивача в контексті виконання зобов'язань за вказаним договором. Та добровільно, укладаючи договір банківського вкладу, позивач реалізовує свої права та інтереси на власний розсуд та ризик і повинен враховувати і вказану ним обставину (інфляційні процеси) при вирішенні питання про укладення договору Банківського вкладу. Крім цього, позивач не був позбавлений права у будь-який час розірвати укладений ним договір достроково та вимагати повернення вкладу (п. 4.5 Договору).

Згідно ст. 2 згаданого Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру:

пенсії;

стипендії;

оплата праці (грошове забезпечення);

суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника;

розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об'єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв'язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Підтримка купівельної спроможності провадиться шляхом підвищення розміру зазначених виплат.

Підтримка купівельної спроможності соціальних виплат, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, здійснюється шляхом перегляду їх розміру у зв'язку із зростанням прожиткового мінімуму відповідно до законодавства.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Не підлягає індексації внесений позивачем вклад, також, і відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений Постановою Кабінету міністрів України №1078 від 17.07.2003 року.

Зважаючи на вказане, а також вимоги ст.ст. 509, 510, 524-527, 530, 533, 1058-1065 ЦК України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3

Що стосується доводів скарги про безпідставність стягнення з нього судового збору судом першої інстанції з посиланням на те, що позивач є споживачем та подав позов про захист своїх прав як споживача, то такі теж слід вважати безпідставними, оскільки позивач ні у позовній заяві, ані у жодній із своїх заяв, які були надіслані протягом розгляду справи (а.с. 1, 9, 21, 27, 38) не посилався на норми Закону України «Про захист прав споживачів», не просив про їх застосування, а також і по суті його позов не стосувався порушення, невизнання або оспорення його прав, свобод чи інтересів як споживача, натомість такий посилався на договірний характер його відносин та просив про стягнення збитків, що були спричинені йому внаслідок дії договору.

Враховуючи наведене апеляційну скаргу слід відхилити визнавши її доводи безпідставними, рішення ж суду слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: М.М. Шандра

Н.Л. Шумська