АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2487/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1386/17Головуючий у 1-й інстанції Сидоренко Ю. В. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дряниці Ю.В.Кривчун Т.О.

при секретарі: Радько О.М.

за участі позивача ?? ОСОБА_2

відповідача ?? ОСОБА_3

представника позивача ?? ОСОБА_4

представника відповідача ?? ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 березня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, ??

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначала, що вона є власником будинко-володіння АДРЕСА_1 та відповідної земельної ділянки площею 0,10 га.

З її садибою межує будинковолодіння НОМЕР_1, власником якого є відповідач ОСОБА_3 Відповідач побудував свій сарай на межі з її земельною ділянкою, зовсім поряд з її будинком. Нахил покрівлі навмисно зробив на її сторону, тому під час дощів та танення снігу вся вода з покрівлі тече у її двір, заливає її земельну ділянку, від чого вже почав руйнуватись її будинок. Вона неодноразово просила сусіда змінити конфігурацію покрівлі, щоб це не приносило шкоди її земельній ділянці і будинку, але позитивного результату не було.

У квітні 2016 року вона звернулась до Миргородського відділу поліції з питання вищевказаної проблеми. Відповідач у своєму поясненні, яке він дав інспектору поліції, пообіцяв у двотижневий термін змінити нахил покрівлі від її будинковолодіння до свого, але своєї обіцянки не виконав до цього часу. Вуличний комітет за її зверненням також не зміг вирішити це питання, але протоколом засідання від 05 червня 2016 року підтвердив заливання її будинку з покрівлі господарчої будівлі відповідача.

В зв"язку з цим, просила ухвалити рішення, яким зобов'язати ОСОБА_3 протягом 10 днів після вступу рішення в законну силу змінити нахил покрівлі господарчої будівлі, яка розташована у будинковолодінні АДРЕСА_2 в сторону свого будинковолодіння або взагалі ліквідувати дану господарчу будівлю.

В ході розгляду справи позивач уточнила свої позовні вимоги, зокрема зазначила, що відповідач є власником будинковолодіння АДРЕСА_2 та позов заявлено про зміну нахилу покрівлі навісу над дровником, побудованим відповідачем у цьому домоволодінні.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 березня 2017 року в задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_2 ?? відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржуване нею судове рішення - скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов'язати ОСОБА_3 на протязі 10 днів змінити нахил покрівлі господарської будівлі, яка розташована у будинковолодінні АДРЕСА_3 Полтавської області в сторону свого будинковолодіння.

Колегія суддів, перевіривши законність і оґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що позивач є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки за вказаною адресою, площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

ОСОБА_3 є власником будинковолодіння АДРЕСА_2 Полтавської області та земельної ділянки за вказаною адресою, площею 0,0783 га, наданою для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка є суміжною з земельною ділянкою позивача. На вказаній земельній ділянці, поблизу межі з земельною ділянкою позивача, відповідачем зроблено навіс, під яким складено дрова, з нахилом покрівлі навісу в бік земельної ділянки позивача, що визнається відповідачем.

Також встановлено, що у квітні 2016 року позивач зверталась до Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області зі скаргою на дії сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_3, під час розгляду якої надала пояснення, що в домогосподарстві останнього стоїть сарай, з якого під час дощу тече вода їй у двір. Відповідач під час розгляду скарги надав працівнику поліції пояснення, у яких зазначено, що він змінить нахил покрівлі навісу для зберігання дров до свого домогосподарства в термін два тижні. Окрім того, судом встановлено, що на час вирішення даного спору покрівля навісу не виходить за межу між земельними ділянками сторін, яка позначена суцільним парканом з листів шиферу, який є вищим за рівень покрівлі, що підтверджується фотознімками, наданими відповідачем та не заперечується позивачем. Вказана обставина підтверджується витягом з протоколу №5 засідання комісії по вирішенню земельних спорів від 23 лютого 2017 року, яка за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 щодо неправомірного встановлення ОСОБА_3 покрівлі на дровнику, що зумовило потрапляння води, яка утворюється в результаті опадів, до домогосподарства заявниці, - запропонувала сторонам вирішити спір у добровільному порядку, з дотриманням правил добросусідства та рекомендувала ОСОБА_2 звернутись до інспекції з благоустрою м. Миргорода.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ні позивачем, ні його представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Нормами ст. 50 Конституції України визначено, що кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Право на безпечні умови проживання та діяльності полягає у праві вимагати створення та підтримання таких умов, припиняти шкідливий вплив, що має місце, праві на відшкодування шкоди, а також праві реагувати на прояви небезпеки, що потенційно спроможні спричинити шкідливий вплив у майбутньому. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За нормами ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В той же час, позивачем не надано об'єктивних та переконливих доказів на підтвердження обгрунтуваності своїх позовних вимог, зокрема не доведено, що на час розгляду справи судом, атмосферні опади потрапляють з покрівлі дровника, що розташований на земельній ділянці відповідача, на земельну ділянку позивача, і що це призводить до шкідливого впливу, окрім того, не надано доказів існування шкідливого впливу і на час звернення позивача до суду.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності;

Враховуючи недоведеність обставин, що мають значення для справи, - районний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, обґрунтовано відмовивши їй у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Бондаревська С.М.

Судді: /підписи/ Дряниця Ю.В.

Кривчун Т.О.

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.