Провадження № 2/344/204/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника ОСОБА_2 кооперативу «Соколи» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору, та стороні відповідача приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, ОСОБА_2 кооператив «Соколи» про визнання недійсним договору купівлі-продажу гаражу та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2015 року позивач ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, та стороні відповідача ОСОБА_6, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу гаражу та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що є власником земельної ділянки, кадастровий номер :09:003:0118 площею 6,2207 га по вулиці Вовчинецька, 225, село Вовчинець, Івано-Франківська міська рада з цільовим призначенням: для обслуговування гаражної стоянки автомобілів, яку облаштовано тимчасово згідно рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 287 від 21 липня 1998 року. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року визнано недійсним та скасовано рішення № 2452161 від 21 травня 2013 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_8 про проведення державної реєстрації прав власності форма власності: приватна, розмір частки 1/1 на гараж, що розташований: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, гараж 12, за субєктом: ОСОБА_5, податковий номер НОМЕР_1, відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відкриття реєстраційної справи на обєкт нерухомого майна. З інформаційної довідки № 42023969 від 10 серпня 2015 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_5 відчужила гараж № 12 ОСОБА_6, уклавши з ним договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7. Вважаючи, що договір купівлі-продажу гаражу був укладений всупереч вимогам Цивільного кодексу України, позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу гаражу, що розташований: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, гараж № 12, реєстраційний номер обєкта 1, укладений 20 грудня 2014 року, та скасувати рішення про державну реєстрацію переходу речових прав та їх обтяжень № 18182840, прийняте 20 грудня 2014 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03 березня 2016 року змінено процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_6 та залучено його до участі у справі в якості співвідповідача.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 липня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 липня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 кооператив «Соколи».

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Представник ОСОБА_2 кооперативу «Соколи» у судовому засіданні просив суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідачі та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та представник Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надано до суду заперечення, в якому позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_9 частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись статтями 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_9 державного акту на право власності на земельну ділянку від 25 жовтня 2012 року, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» є власником земельної ділянки площею 6,2207 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Івано-Франківська міська рада, село Вовчинець, вулиця Вовчинецька, 225 (т. 1 а.с. 7).

21 травня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_8 прийнято рішення про проведення державної реєстрації прав власності форма власності: приватна, розмір частки 1/1 на гараж, що розташований: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, гараж 12, за субєктом: ОСОБА_5, податковий номер НОМЕР_1, відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відкриття реєстраційної справи на обєкт нерухомого майна (т. 1 а.с. 8).

ОСОБА_9 витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_5 є власником гаража № 12, що розташований: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, «Соколи» (т. 1 а.с. 9).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року визнано недійсним та скасовано рішення № 2452161 від 21 травня 2013 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області про проведення державної реєстрації прав власності форма власності на гараж, що розташований: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, гараж 12 за субєктом: ОСОБА_5, податковий номер НОМЕР_1, відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відкриття реєстраційної справи на обєкт нерухомого майна (т. 1 а.с. 10-15).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року апеляційні скарги Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, ОСОБА_2 кооперативу «Соколи» та ОСОБА_5 залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року в адміністративній справі № 809/972/14 - без змін (т. 1 а.с. 16-20).

Рішенням державного реєстратора на нерухоме майно ОСОБА_10 від 03 серпня 2015 року № 23359641 відмовлено у державній реєстрації скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на гараж з реєстраційним номером 1, що розташований Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, гаражний кооператив «Соколи», гараж 12, за субєктом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» (т. 1 а.с. 21).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, власником гаражу № 12, що розташований: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, на підставі договору купівлі-продажу від 20 грудня 2014 року є ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 22-23).

20 грудня 2014 року був укладений договір купівлі-продажу між ОСОБА_5, Продавцем, та ОСОБА_6, Покупцем, відповідно до якого ОСОБА_5 передає у власність-продає, а ОСОБА_6 приймає у власність-купує гараж № 12, що розташований у гаражному кооперативі «Соколи» в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області (т. 1 а.с. 57).

ОСОБА_11 дає згоду своїй дружині ОСОБА_5 продати за ціною та на умовах на її розсуд гараж № 12, що розташований у гаражному кооперативі «Соколи» в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області (т. 1 а.с. 58).

ОСОБА_12 дає згоду своєму чоловікові купити за ціною та на умовах на її розсуд гараж № 12, що розташований у гаражному кооперативі «Соколи» в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області (т. 1 а.с. 59).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 є власником гаража № 12, що розташований у гаражному кооперативі «Соколи» в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області (т. 1 а.с. 60).

ОСОБА_9 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_5 є власником гаражу № 12, підстава: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2452161 від 21 травня 2013 року (т. 1 а.с. 61-64).

ОСОБА_9 з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів, відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно за обєктом нерухомого майна, відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, відомості з державного реєстру іпотек щодо гаражу № 12,що розташований у гаражному кооперативі «Соколи» в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області, відсутні (т. 1 а.с. 65-66).

З довідки, виданої гаражним кооперативом «Соколи», члену даного кооперативу ОСОБА_5, вбачається, що земельна ділянка, на якій розміщено її гараж № 12 ряд 1 ділянка 2 не приватизована та знаходиться у комунальній власності міста Івано-Франківська (т. 1 а.с. 67).

12 серпня 2014 року між ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс», Орендодавцем, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_13, Орендарем, укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого Орендодавець передав у строкове платне користування Орендарю, а Орендар прийняв у строкове платне користування від Орендодавця земельну ділянку площею 6,2207 га, розташовану за адресою: вулиця Вовчинецька, 225, село Вовчинець, Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер :09:003:0118, цільове призначення для обслуговування гаражної стоянки автомобілі (т. 1 а.с. 106-110).

Про укладення договору оренди земельної ділянки віл 12 серпня 2004 року внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (т. 1 а.с. 111-112).

ОСОБА_9 ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 28 січня 2015 року до участі у справі за позовом Першого заступника прокурора Івано-Франківської області до Вовчинецької сільської ради, Акціонерного товариства відкритого типу «Родон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_2 кооператив «Соколи» про скасування рішення Вовчинецької сільської ради, визнання недійсним договору оренди землі, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів залучено ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс», заяву Першого заступника прокурора Івано-Франківської області про забезпечення позову задоволено, вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» вчиняти дії по відчуженню земельної ділянки, що знаходиться за адресою: вулиця Вовчинецька, 225, село Вовчинець, Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер 090030118 (т. 1 а.с. 113-118).

Постановою від 16 лютого 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладений арешт на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: вулиця Вовчинецька, 225, село Вовчинець, Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер 090030118 (т. 1 а.с. 119).

20 лютого 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції складений акт про заборону директору ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» вчиняти дії по відчуженню земельної ділянки (т. 1 а.с. 120).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 травня 2015 року, що набрала законної сили 15 липня 2015 року, ОСОБА_14, яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 Кримінального кодексу України у звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження відносно неї (т. 1 а.с. 121-122).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 червня 2015 року, що набрала законної сили 03 липня 2015 року, ОСОБА_15, яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України у звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження відносно неї (т. 1 а.с. 123-128).

На депутатське звернення ОСОБА_16 від 29 квітня 2015 року № 124 (вх. №504-0-2-15 від 08 червня 2015 року) Міністерство юстиції України надало відповідь (т. 1 а.с. 129-133).

ОСОБА_17 отримав відповідь УМВС України в Івано-Франківській області, з якої вбачається, що слідчим відділом Івано-Франківського міського відділу міліції розслідується кримінальне провадження від 16 липня 2014 року № 0000119 із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ст. 356 Кримінального кодексу України за фактами шахрайства працівників Акціонерного товариства відкритого типу «Родон» щодо відчуження земельних ділянок та співробітників ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» з приводу самовільного встановлення плати за користування власниками гаражного кооперативу «Соколи» гаражами та самовільного встановлення шлагбауму на вїзді (т. 1 а.с. 134).

Акціонерне товариство відкритого типу «Родон» є власником КПП (транспортної прохідної), адресаобєкту: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, село Вовчинець, вулиця Вовчинецька, будинок № 225б (т. 1 а.с. 135).

20 грудня 2008 року був укладений договір купівлі-продажу між ОСОБА_18, Продавцем, та ОСОБА_19, Покупцем, відповідно до якого ОСОБА_18 передає у власність-продає, а ОСОБА_19 приймає у власність-купує гараж № 19, що розташований у гаражному кооперативі «Соколи» в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області (т. 1 а.с. 136-137).

16 березня 2006 року укладений договір оренди землі між Івано-Франківською міською радою, Орендодавцем, та ОСОБА_2 кооперативом «Соколи», Орендарем, за умовами якого Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове, платне володіння і користування (оренду) земельну ділянку на вулиці Вовчинецькій, 225, площею 6,3201 га, відповідно до плану (схеми) розташування, цільове призначення земельної ділянки: для обслуговування гаражів (т. 1 а.с. 138-143).

02 лютого 2015 року укладено угода про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки № 1 від 12 серпня 2014 року між ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс», Орендодавцем, та ОСОБА_13, Орендарем, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (т. 1 а.с. 182-183).

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2016 року, скасовано рішення Івано-Франківського міського суду від 18 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» до ОСОБА_20, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, та стороні відповідача ОСОБА_21, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_22 про визнання недійсним договору купівлі-продажу гаражу та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (т. 1 а.с. 197-204).

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2016 року, скасовано рішення Івано-Франківського міського суду від 24 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» до ОСОБА_23, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, та стороні відповідача ОСОБА_24, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_22 про визнання недійсним договору купівлі-продажу гаражу та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (т. 1 а.с. 205-209).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 квітня 2016 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року скасовано, а справу за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» до Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, треті особи ОСОБА_2 кооператив «Соколи», ОСОБА_25 про визнання недійсним рішення від 31 травня 2013 року та зобовязання вчинити дії направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1 а.с. 224-228, т. 2 а.с. 12-15).

Ухвалою Верховного Суду України від 13 червня 2016 року відмовлено у допуску справи за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» до Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, треті особи ОСОБА_2 кооператив «Соколи», ОСОБА_25 про визнання недійсним рішення від 31 травня 2013 року та зобовязання вчинити дії до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 квітня 2016 року (т. 2 а.с. 16-17).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 кооперативу «Соколи» залишено без задоволення, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року у справі №809/972/14 залишено без змін (т. 2 а.с. 19-21).

ОСОБА_9 частини третьої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини, що встановлені постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року, що набрала законної сили 09 липня 2015 року, не доказуються при розгляді даної справи.

Відповідно до положень статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою, шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1) зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних дітей.

Тобто дана стаття встановлює умови чинності правочинів. У разі недотримання вказаних умов правочин є недійсним.

ОСОБА_9 статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Частиною першою статті 230 Цивільного кодексу України передбачено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

ОСОБА_9 частини першої статті 229 Цивільного кодексу України, істотне значення мають природа правочину, права та обов'язки сторін, властивості і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Відповідно до частини другої статті 377 Цивільного кодексу України, розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

ОСОБА_9 розяснень, що містяться у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року розяснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 657804 від 25 жовтня 2012 року, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» є власником земельної ділянки (кадастровий номер :09:003:0118) площею 6,2207 га по вулиці Вовчинецькій 225, село Вовчинець Івано-Франківської міської ради з цільовим призначенням для обслуговування гаражної стоянки автомобілів, яку облаштовано тимчасово згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 287 від 21 липня 1998 року, приватна власність не скасована, не оскаржена та на ній розміщений гараж, що є предметом купівлі-продажу за оскаржуваним договором.

21 травня 2013 року Реєстраційною службою Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області було прийнято рішення № 2452161 про державну реєстрацію права власності на гараж № 12, розташований у ОСОБА_2 кооперативі «Соколи» в місті Івано-Франківську, за ОСОБА_5 без погодження з власником землі ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «X-Адванс».

20 грудня 2014 року між ОСОБА_5, Продавцем, та ОСОБА_6, Покупцем, був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до пункту 1 якого Продавець зобовязується передати у власність Покупця гараж № 12, що знаходиться у ОСОБА_2 кооперативі «Соколи» в місті Івано-Франківську, а згідно пункту 2 гараж, що відчужується за цим договором, належить Продавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області 21 травня 2013 року, індексний номер: 3726758.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року, що набрала законної сили 09 липня 2015 року, визнано недійсним та скасовано рішення № 2452161 від 21 травня 2013 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області про проведення державної реєстрації прав власності форма власності на гараж, що розташований: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, гараж 12 за субєктом: ОСОБА_5, податковий номер НОМЕР_1, відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відкриття реєстраційної справи на обєкт нерухомого майна.

ОСОБА_9 інформаційної довідки № 42023969 від 10 серпня 2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрація переходу прав власності на гараж здійснена на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 20 грудня 2014 року за № 8166 і рішення останнього про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 18182840 від 20 грудня 2014 року, прийнятого на підставі оскаржуваного правочину.

Обставини первинної реєстрації продажу гаражу та державної реєстрації речових прав на нього за ОСОБА_5 були предметом дослідження у вказаній адміністративній справі.

Статтею 14 Конституції України гарантується право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 321 Цивільного кодексу України встановлює непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину на час розгляду справи судом, не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 Цивільного кодексу України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (правова позиція Верховного суду України, викладена у постанові від 25 травня 2016 року у справі за № 6-605цс16).

Відповідно до частини першої статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, положення частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України підлягають застосуванню у тому разі, якщо позивач не домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом оспорюваного ним договору, а його порушене право може бути відновлене шляхом повернення сторін договору до первісного стану в результаті визнання цього договору недійсним.

У даній справі позивач не вимагає відновлення свого права на гараж, який був предметом оспорюваного ним договору купівлі-продажу від 20 грудня 2014 року, тому позивачем правильно обраний спосіб захисту свого порушеного шляхом визнання договору недійсним.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року, що залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 червня 2016 року, визнано недійсним та скасовано рішення № 2452161 від 21 травня 2013 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області про проведення державної реєстрації прав власності форма власності на гараж, що розташований: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, гараж 12 за субєктом: ОСОБА_5, податковий номер НОМЕР_1, відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відкриття реєстраційної справи на обєкт нерухомого майна.

Положення пункту 8 договору купівлі-продажу гаражу від 20 грудня 2014 року про відсутність спору щодо відчужуваного гаражу суперечить встановленим вказаною постановою адміністративного суду обставинам.

З огляду на вказане, достатніх правових підстав на укладення 20 грудня 2014 року договору купівлі-продажу гаражу № 12 у ОСОБА_5 не було.

Доводи відповідача 1 ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем, а тому позивачем обраний невірний спосіб захисту права, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину, про що розяснено у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Речове право власності на земельну ділянку, на якій розташований гараж, було зареєстровано за ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс», будь-яких правовстановлюючих документів на користування відповідною земельною ділянкою відповідачу 1 ОСОБА_5 не видавалося.

За таких обставин при укладенні договору купівлі-продажу гаражу від 20 грудня 2015 року продавцем було порушено вимоги статті 41 Конституції України, статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини першої-третьої статті 13, частини першої статті 316, частин першої, третьої статті 319, статті 321 та частини другої статті 373 Цивільного кодексу України, оскільки без жодних на це правових підстав відчужено гараж, що знаходиться на земельній ділянці, яка є власністю позивача, чим порушено його право власності на дану земельну ділянку.

Таким чином, на підставі положень частини першої статті 203, частини першої статті 316, 321, 373, частини першої статті 638, частини другої статті 377 Цивільного кодексу України, статті 120 Закону України, суд вбачає підстави для визнання договору купівлі-продажу гаражу № 12, укладеного між відповідачем 1 та відповідачем 2, недійсним, оскільки у ОСОБА_26 під час укладення даного договору будь-яких правовстановлюючих документів на землю, на якій знаходився предмет продажу, також не було, натомість наявне право власності на землю за позивачем порушене, враховуючи ще і наступне.

Відповідно до частини шостої статті 120 Земельного кодексу України, істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Аналогічного змісту норма міститься у статті 377 Цивільного кодексу України.

Так, як випливає зі змісту оскаржуваного договору купівлі-продажу гаражу, в ньому відсутні відомості щодо кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташований відчужуваний гараж, а також її власника.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, судом встановлено навмисне введення ОСОБА_5 іншої сторони, а саме: ОСОБА_6, в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, тому є всі підстави для визнання договору купівлі-продажу гаражу від 20 грудня 2014 року, виходячи з положень, передбачених статтею 203 Цивільного кодексу України, недійсним.

У відповідності до частини четвертої статті 334 Цивільного кодексу України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

За таких обставин, оскільки вимога про скасування рішення про державну реєстрацію переходу речових прав на нерухоме майно є похідною від вимоги про визнання недійсним договору, тому суд дійшов висновку про скасування рішення про державну реєстрацію переходу речових прав та їх обтяжень № 18182840, прийняте 20 грудня 2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_7

Враховуючи вищенаведене, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що в ході розгляду справи представником позивача доведені ті обставини, на які посилається як на підстави позовних вимог, тому позовні вимоги ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору, та стороні відповідача приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, ОСОБА_2 кооператив «Соколи» про визнання недійсним договору купівлі-продажу гаражу та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у сумі 487,20 грн. (а.с. 1) підлягають стягненню у повному обсязі з відповідачів на користь позивача в рівних частках.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 3, 6, 12, 203, 204, 215, 230, 236, 321, 334, 377 Цивільного кодексу України, статті 120 Земельного кодексу України, статей 3, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», керуючись статтями 3, 4, 6, 7, 10, 57-61, 77, 88, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222-233, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору, та стороні відповідача приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, ОСОБА_2 кооператив «Соколи» про визнання недійсним договору купівлі-продажу гаражу та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу гаражу, що розташований: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, гараж № 12, реєстраційний номер обєкта 1, укладений 20 грудня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 20 грудня 2014 року за № 8166.

Скасувати рішення про державну реєстрацію переходу речових прав та їх обтяжень №18182840, прийняте 20 грудня 2014 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» судовий збір у сумі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» судовий збір у сумі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 лютого 2017 року.

Повний текст рішення складений 24 лютого 2017 року.

Суддя Л.В. Мелещенко