Справа № 2-Н-334/08
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Лемберської Ольги Іванівни, зацікавлена особа - ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду із скаргою на дії державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Лемберської Ольги Іванівни, зацікавлена особа - ОСОБА_2.

Вимоги скарги обґрунтовують тим, що 11.06.2008 року Подільським районним судом м. Києва було винесено судовий наказ за заявою АТ «Родовід банк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором. Вказаний судовий наказ набрав законної сили 01.08.2008 року.

Вказали, що 12.04.2016 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного судового наказу.

Зауважили, що 20.09.2016 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві, оскільки відсутнє майно боржника, на яке може бути звернуто стягнення.

Посилаючись на те, що у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не здійснено усіх дій, передбачених зазначеним законом, для примусового виконання судового рішення, ПАТ «Родовід банк» просив визнати незаконними дії державного виконавця, а постанову від 20.09.2016 року про повернення виконавчого документу скасувати.

У судове засідання представник скаржника не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, вимоги скарги задовольнити ( а.с. 32).

Державний виконавець Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Лемберська О.І. у судове засідання не з»явилася, просила розглядати справу у її відсутність та надала заперечення проти скарги, в яких також просила залишити скаргу без задоволення, оскільки при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві вона діяла в межах повноважень та згідно із вимогами Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, нею було вжито всі заходи щодо розшуку майна боржника ( а.с. 73-75).

Зацікавлена особа у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необґрунтованість скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 та п. 3 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, діючій на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон), передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Судом встановлено, що 11.07.2008 року Подільським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Родовід банк» 11 063 грн. 57 коп. заборгованості за кредитним договором ( а.с. 44). 01.08.2008 року зазначений судовий наказ набрав законної сили.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29 травня 2015 року було задоволено заяву ПАТ «Родовід банк» та видано дублікат судового наказу №2-н-334/08 ( а.с. 45-47).

12.04.2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного судового наказу ( а.с. 50).

20.09.2016 року державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Лемберською О.І. винесено постанову про повернення зазначеного виконавчого документу стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними ( а.с. 70).

Звертаючись до суду з даною скаргою ПАТ «Родовід банк» посилався на те, що за період з моменту відкриття провадження державним виконавцем не вчинено жодної дії з примусового виконання рішення суду, державним виконавцем не виконано вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а тому вони змушені звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону державний виконавець зобов"язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати в своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 32 даного Закону передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження (а.с. 40-71), після його відкриття державним виконавцем вчинявся ряд дії щодо його виконання та виявлення майна належного боржнику.

12 квітня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження ( а.с. 52).

З інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником нерухомого майна не зареєстровано ( а.с. 58-62).

Так, 15 червня 2016 року державним виконавцем було направлено запит до Територіального сервісного центру № 3247 про надання інформації про наявні транспорті засоби у ОСОБА_2 та запити до відділу адресно-довідкової роботи ( а.с. 54, 55).

Як вбачається з відповіді ДПС України, ПФУ відкритих розрахункових рахунків за боржником не зареєстровано, боржник не перебуває у трудових відносинах з жодним підприємством, та таким, що перебуває на обліку в пенсійному фонді як такий, що отримує пенсію не значиться ( а.с. 64-66), транспортних засобів не виявлено ( а.с. 56).

Згідно акту державного виконавця від 13.06.2016 року, виходом за адресою проживання боржника АДРЕСА_1, не розшукано майна належного боржнику для опису та арешту ( а.с. 53).

З огляду на вищевикладене, державним виконавцем при виконанні рішення суду (судового наказу) № 2-Н-334 від 11.06.2008 року вчинялося ряд дій відповідно до законодавства з дотриманням вимог ЗУ "Про виконавче провадження".

Статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження" встановлений вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу стягувачеві.

Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Саме такі обставини і покладені державним виконавцем в основу оскаржуваної постанови, оскільки згідно відповідей на запити, рухомого та нерухомого майна за боржником не розшукано, інформація про джерела доходів боржника відсутні, що унеможливлює здійснити відрахування із доходу останнього, а тому його висновок про повернення виконавчого листа стягувачеві не суперечить закону.

Будь-яких доказів на спростування такого висновку державного виконавця суду не надано. Доводи заявника в обґрунтування скарги не підкріплені жодним доказом, або посиланням на такі докази.

Таким чином, вимоги скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Лемберської Ольги Іванівни, зацікавлена особа - ОСОБА_2 є недоведеними, оскільки дії державного виконавця при виконанні рішення суду здійснювалися у спосіб і порядок визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд вважає за можливе роз»яснити скаржнику, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383, 384, 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Лемберської Ольги Іванівни, зацікавлена особа - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а в разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяМ. О. Шаховніна