Провадження № 2/201/832/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017р. Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпропетровської міської ради (треті особи - Комунальне підприємство «Гідроспоруди» Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровська міська рада) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2016р. позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпропетровської міської ради (треті особи - КП «Гідроспоруди» Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровська міська рада) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП (а.с. № 2-6).

В обґрунтування вимог позову, позивач в позовній заяві посилалася на те, що 30.06.2016р., керуючи належним йому автомобілем НОМЕР_1, рухався по вулиці Гаванська та скоїв наїзд на зливний люк, внаслідок чого належний йому автомобіль отримав механічні пошкодження. За фактом ДТП 30.06.2016р. у відношенні позивача було складено протокол серії АП2 №090278 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2016р. суд закрив справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за відсутністю його в діях складу адміністративного правопорушення. Враховуючи, що автомобіль внаслідок ДТП зазнав механічні ушкодження, а сума страхового відшкодування отримана позивачем не покрила в повному обсязі понесені ним матеріальні збитки, позивач просив суд стягнути з КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпропетровської міської ради матеріальну шкоду у сумі 2657,10 грн., моральну шкоду у сумі 2657,10 грн. та судові витрати в сумі 551,21 грн.

В наданій суду 15.02.2017р. заяві (а.с. № 52-54) позивач ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. На письмові заперечення відповідача надав письмові пояснення про те, що оскільки зливова каналізація на якій сталося ДТП є складовою частиною автомобільної дороги по вул. Гаванська в м. Дніпропетровську, а предметом діяльності відповідача є ремонт та реконструкція автодоріг міста (п.п.2.2.1 Статуту відповідача) саме КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпропетровської міської ради» несе відповідальність за завдану йому шкоду та є належним відповідачем у справі.

Представник відповідача ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 05.01.2017р. (а.с. № 48) в наданій суду 15.02.2017р. заяві позивач вимоги ОСОБА_1, не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, розглянути справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. В наданих 13.02.2017р. суду письмових запереченнях зазначив, що КП «УРЕА» не є власником автодоріг та на нього не було покладено обовязок по утриманню дорожнього покриття по вул. Гаванська. Статут підприємства не містить зобовязань щодо утримання доріг міста, а лише право здійснювати роботи та надавати послуги з експлуатації, ремонту та реконструкції автошляхів міста, а отже КП «УРЕА» є неналежним відповідачем у справі, а відповідальність за належний стан лівневої каналізації покладена на КП «Гідроспоруди (а.с. № 56).

Представники третіх осіб - КП «Гідроспоруди» Дніпропетровської міської ради та Дніпропетровської міської ради в судове засідання 15.02.2017р. не з,явились, про день та час слухання справи треті особи були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є письмові докази (а.с. № 31, 32), про причини неявки суд не сповістили.

За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін, надані представниками письмові пояснення та заперечення. в яких вони висловили свою думку щодо предмета позову, на підставі ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та винести рішення на загальних підставах, встановлених главою 7 розділу ІІІ ЦПК України.

Суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглядати без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, наданими представниками сторін письмовими поясненнями та запереченнями, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 3 ЦПК України).

При розгляді справи судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 є власником автомобіля «Volkswagen Jetta», д/нАЕ4057НР, що підтверджується технічним паспортом на автомобіль (а.с. № 7).

30.06.2016р., керуючи належним йому автомобілем НОМЕР_1, рухався по вулиці Гаванська при виникненні перешкоди, а саме зливного люку, не вжив заходів щодо безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди, внаслідок чого скоїв наїзд на зливовий люк, автомобіль отримав механічні пошкодження, за фактом ДТП 30.06.2016р. у відношенні позивача було складено протокол серії АП2 №090278 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2016р. суд закрив справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за відсутністю його в діях складу адміністративного правопорушення (а.с. № 25). Розглядаючи справу про адміністративну правопорушення суд дійшов висновку, що дорожньо - транспортна пригода, учасником якої став позивач сталася не через порушення позивачем правил ДТП, а через стан дороги, який не відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Згідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

22.04.2016р. між позивачем та АТ «СК «АХА Страхування» Дніпропетровська регіональна дирекція був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №20764а6д (а.с. № 8-19), умовами пункту 10 якого встановлено, що сума безумовної франшизи, яка не підлягає відшкодуванню, становить 2 657,10 грн.

Згідно рахунку складеного 30.06.2016р. ТОВ «Автоцентр-Україна» №С000049698 вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Volkswagen Jetta» д/нАЕ4057НР складає 7 556,89 грн. (а.с. № 20).

Згідно складеного 11.07.2016р. АТ «СК «АХА Страхування» страхового акту №АХА2107198, сума відшкодування за мінусом суми франшизи дорівнює 4 899 грн. 79коп. (розрахунок наступний - 7 556грн. 89коп. вартість ремонту автомобіля мінус 2 657грн. 10коп. суми франшизи = 4 899 грн. 79коп. ) (а.с. № 21-22).

22.07.2016р. ТОВ «Автоцентр-Україна» був складений рахунок №С000050009 за виконаний ремонт автомобіля НОМЕР_1, де загальна вартість ремонту вказана 7 556 грн. 89 коп., але сума до сплати позивачем становила 2 657,10 грн. (а.с. № 23), відповідна сума була сплачена позивачем 26.07.2016р, що підтверджується квитанцією №. (а.с. № 24) Таким чином, матеріальна шкода, нанесена майну позивача, не була покрита на суму франшизи сплаченої позивачем та дорівнює 2 657,10 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1166, ч.1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 3 ст.14 і частиною 1 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно зі ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема ремонт та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, забезпечення безпечних економічних та комфортних умов дорожнього руху, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць залізничних переїздів, за рішеннями судових органів, забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно листа Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області №1-18/2077 від 13.09.2016р., вулиця Гаванська є складовою вулично-дорожньої мережі міста Дніпропетровська та знаходиться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю (а.с. № 26).

Абзацом 15 ст.1 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що зливова каналізація є спорудою дорожнього водовідводу. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону, складовими автомобільної дороги загального користування у межах смуги відведення також є споруди дорожнього водовідводу.

Згідно із п. 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених поставновою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994р. №198 ремонт і утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Пунктом 11 Правил визначено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху, постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

Вказані Правила є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів (п. 1).

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.10.2013р. №48/42 затверджено Статут Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпропетровської міської ради». Згідно п.1.5 Статуту, КП «УРЕА» Дніпропетровської міської ради є юридичною особою та від свого імені виступає позивачем та відповідачем у судах.

Пунктом 2.2.1. Статуту встановлено, що предметом діяльності відповідача, зокрема, є експлуатація, ремонт та реконструкція автошляхів м. Дніпропетровська.

Отже, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди 30.06.2016р., КП «УРЕА» Дніпропетровської міської ради було належним балансоутримувачем вулиці Гаванська яка є складовою вулично-дорожньої мережі м. Дніпропетровська ( з 03.06.2016р. назва міста змінилася на м. Дніпро) та є комунальною власністю та згідно до п.2.2.1 Статуту підприємства в редакції від 30.10.2013р. (яка була чинною станом на 30.06.2016р.) мало зобовязання щодо виконання ремонту і утримання дорожніх об'єктів, які перебувають у комунальній власності.

З відповідних підстав, твердження представника відповідача про те, що КП «УРЕА» ДМР не є належним відповідачем у справі, оскільки згідно Статуту підприємства відповідач не має зобовязань щодо утримання доріг міста, а лише право надавати послуги (виконувати роботи) з експлуатації, ремонту та реконструкції автошляхів м. Дніпро, суд оцінює критично, оскільки, така діяльність відповідача визначена в Статуті в редакції, яка затверджена рішенням Дніпропетровської міської ради від 21.12.2016р. №40/17, а отже, не може визначати обсяг відповідальності відповідача за його бездіяльність за неналежне утримання доріг станом на дату ДТП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між бездіяльністю КП «УРЕА» Дніпропетровської міської ради щодо належного утримання в безпечному для дорожнього руху стані дороги, вулиці Гаванська в м. Дніпрі та наслідками ДТП, що сталася 30.06.2016р. за участю позивача існує прямий причинний зв'язок, а тому сума шкоди, що була завдана позивачу в результаті пошкодження автомобіля у розмірі сплаченої ним франшизи за ремонт автомобіля 2 657грн.10коп. підлягає стягненню саме з КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпропетровської міської ради.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивач просить стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 2657грн.10коп., розмір якої дорівнює розміру матеріальної шкоди.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями та бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Приймаючи до уваги, що дорожньо-транспортна пригода мала місце, вина відповідача у завдані шкоди встановлена даним рішенням, а також приймаючи до уваги, що позивач через винні дії відповідача притягався до адміністративної відповідальності (згідно постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська справа була закрита через відсутність в діях складу адміністративного правопорушення), то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в порядку відшкодування моральної шкоди 1000грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити, оскільки доказів завдання шкоди здоров'ю позивача, доказів тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках суду не надано. Крім того, позивачем не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди на рівні розміру матеріальної шкоди.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «УРЕА» Дніпропетровської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП задовольнити частково, стягнути з Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 2657 грн. 10 коп. та моральну шкоду в сумі 1000грн.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає, що судові витрати слід розподілити наступним чином.

Приймаючи до уваги, що вимоги майнового характеру задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 551грн. 20коп.

З огляду на те, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволено частково, та позивач за даними вимогами при подачі позову судовий збір не сплатив, то з позивача на користь держави слід стягнути 343грн. 76коп., а з відповідача на користь держави слід стягнути 207грн.44коп., пропорційно до задоволеної частини вимог про відшкодування моральної шкоди. Загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню на користь держави за немайновими вимогами становить 551грн.20коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 9, 14, 16, 24 Закону України «Про дорожній рух, ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги», Постановою Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., ст. 8, 10, 11, 57-60, 74-76, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 212 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпропетровської міської ради (треті особи - Комунальне підприємство «Гідроспоруди» Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровська міська рада) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 2657 грн. 10 коп.

Стягнути з Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 грн.

В задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551грн. 20грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпропетровської міської ради на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 207грн. 44коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 343грн. 76коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В. Ткаченко