н/п 2/490/3750/2017 Справа № 490/1265/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2017 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Гуденко О.А.
при секретарі Кваші С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:
10 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 17.09.2008 року між банком та відповідачем було укладено Кредитний договір № 3888, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4990,50 грн.
Вказує, щоБАНК» належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, а відповідачка порушила умови кредитного договору і станом на 17.10.2016 року має заборгованість 2 876,69 грн, яка складається з наступного: 1559,16 грн. - заборгованість за кредитом; 93,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 521,90 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 702,44 грн прострочена сума комісії за адміністрування кредиту.
На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 2 876,69 грн. та судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про застосування строку позовної давності, в якому вона просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу у зв'язку зі спливом строків позовної давності та розглядати справу у її відсутності.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17 вересня 2008 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3888, відповідно до умов якого банк видає позичальнику кредит в сумі 4990,50 грн на строк до 16 вересня 2010 року зі сплатою 10,9 % річних та сплатою з 01 жовтня 2008 року щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 94,82 грн.
Також судом встановлено, що відповідачка порушила умови кредитного договору та станом на 17.10.2016 року має заборгованість 2 876,69 грн , що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором . З наданого позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості позивачка сплатила в березні 2010 року.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу.
В силу ст. 257 ЦК України визначено загальну тривалість позовної давності у три роки.
Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Відповідно до ст. 267 ЦК України, а саме ч.ч. 3, 4, 5 цієї статті, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Згідно ч. 4 ст. 631 ЦК передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору, однак при цьому слід врахувати строки позовної давності, що передбачені ст.ст. 257, 258, 259 ЦК України.
Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості останній платіж відповідача по договору був здійснений в березні 2010 року, термін діїі кредитного договру згідно п. 2.1 до 16 вересня 2010 року , а позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості в лютому 2017 року , тобто після спливу трирічного терміну позовної давності.
Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом строку позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки).
Отже, як встановлено судом, у відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Крім того, як встановлено судом позивач не звертався до суду з вимогою про поновлення пропущеного строку позовної давності. Письмового договру про продовження чи збільшення строку позовної давності між сторонами не укладено, таких умов і не містить кредитний договір № 3888.
Таким чином, виходячи з вищенаведеного суд, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити в звязку зі спливом строків позовної давності.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 257, ч. 4 ст. 267, ст. 631 ЦК України, ст. ст. 10, 57-60, 212-215, 218 ЦПК України, -
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 - відмовити в звязку зі спливом строків позовної давності.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд терміном десять днів з дня його оголошення, а особами, які не були в судовому засіданні в цей же термін і в цьому ж порядку з дня отримання ними копії рішення суду.

Суддя О.А. Гуденко