Справа № 460/5756/16-ц
Провадження №2/460/857/17
УХВАЛА

19.01.2017 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кондратьєвої Н.А.,

при секретарі Чорній Л.М.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

в провадженні Яворівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить до набрання судовим рішенням законної сили вжити наступні заходи забезпечення позову: накласти арешт на відчуження житлового будинку № 15 по вул. Б. Хмельницького у м. Яворові Львівської області.

В обґрунтування внесеної заяви покликається на те, що сума для повернення по договору позики становить 155 000 грн. і є значною, а неповернення позиченої суми у зазначений у договорі строк свідчить про небажання відповідачем виконувати своє зобовязання, а тому накладення арешту на житловий будинок № 15 по вул. Б. Хмельницького у м. Яворові Львівської області може бути способом забезпечення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, позовну заяву та інші матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову.

З матеріалів наданої до суду заяви вбачається, що заявником додано копію договору дарування житлового будинку № 15 по вул. Б. Хмельницького у м. Яворові Львівської області від 05.07.2010 року відповідачеві ОСОБА_2, однак даний документ не свідчить про перебування вказаного будинку у власності відповідача на час розгляду заяви. Також заявником не вказані докази, які підтверджують, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову, чи може призвести до ускладнення виконання рішення суду, не надано підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв'язку з чим не наведено достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову. Відсутність зазначених відомостей у заяві позбавляє дійти до висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття цих заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, з врахування вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

У звязку з тим, що забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивач не позбавляється права звернутися до суду з заявою про забезпечення позову у разі наявності доказів, що підтверджують необхідність застосування будь-якого виду забезпечення позову

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду особою, інтересів якої вона стосується шляхом подачі в 5-тиденний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя Кондратьєва Н.А.