РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1246/16-ц

06 лютого 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Федас І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 37266 грн. 37 к. на підставі договору № б/н від 20.05.2010 року та судових витрат.

В обгрунтування заявленого позову позивач покликається на те, що внаслідок невиконання договірних зобов'язань по кредитному договору, за відповідачем утворилась заборгованість у вказаній сумі, яку Банк просить стягнути з боржника в судовому порядку.

В судове засідання представник позивача не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася. В поданих до суду письмових запереченнях на позов та заяві про застосування строків позовної давності просила застосувати до спірних правовідносин положення ЦК України щодо строків позовної давності та зменшити розмір процентів, нарахованих за користування кредитними коштами враховуючи її матеріальний стан та стан здоровя.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 20.05.2010 року ОСОБА_1, відповідно до укладеного кредитного договору № б/н, отримала кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - 02.2014 року.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

У відповідності до статей 525, 526, аб.1 ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до статей 610, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В зв'язку з порушенням боржником договірних зобов'язань за кредитним договором від 20.05.2010 року заборгованість за кредитом становить 4197 грн. 46 к., заборгованість по процентах за користування кредитом становить 27718 грн. 13 к., заборгованість за пенею та комісією 3100 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) -500 грн. та штраф (процентна складова) - 1750 грн. 78 коп., загальна сума заборгованості становить 37266 грн. 37 к.

Розрахунок розміру заборгованості позивачем надано за період з 20.05.2010 року по 14.06.2016 року

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті Кодексу, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, а у даному випадку пені.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення пені та штрафу, який, відповідно до ст. 549 ЦК України одним з видів відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічну позицію займає і Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові Пленуму № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де у абзаці 1 п. 27 вказаної вище Постанови Пленуму вказано, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка.

Абзац 3 вказаного пункту Постанови Пленуму вказує на те, що положення статті 616 ЦК України передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України передбачено загальний строк позовної давності тривалістю в 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до п.1 ч.2 вказаної статті Кодексу, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач має заборгованість по тілу кредиту 4197,46 грн., а розмір заборгованості по процентам, на стягненні якої наполягає позивач, складає 27718,13 та перевищує розмір кредиту на 23 520,67 грн.

Таким чином, на розсуд суду, розмір нарахованих процентів за користування кредитними коштами значно, більше ніж у шість раз перевищує суму основного боргу. Тому, керуючись ст. 616 ЦК України та з огляду на те, що відповідач та її чоовік не мають постійного доходу, оскільки не працюють, постійно хворіють, а також враховуючи те, що позивач, не звертаючись протягом тривалого часу за захистом своїх прав, в певній мірі також сприяв збільшенню суми нарахованих процентів, суд приходить до висновку, що їх розмір має бути зменшений з 27718 грн. 13 коп. до 9300 грн. 00 коп.

Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення пені та штрафних санкцій за період з 20.05.2010 року по14.06.2016 року, до суду з позовом звернулися лише 19.06.2016 року, то суд приходить до висновку про можливість застосування до спірних правовідносин строки спеціальної позовної давності тривалістю в один рік, а зокрема до вимог про стягнення 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 1750.78 грн. штрафу (процентної складової) та відмови у задоволенні позову у цій частині у звязку із пропуском спеціального строку позовної давності. До вимоги про стягнення 3100,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, суд рахує за вірне також застосувати строк спеціальної позовної давності тривалістю в один рік, тому стягненню підлягає пеня нарахована за період з 19.06.2015 року по 19.06.2016 року в сумі 1100,00 грн.

Відповідну позицію щодо цього виклав Верховний Суд України у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-738цс15, у якій вказав, що відповідно до ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

У відповідності до ст.ст. 525, 526, абз. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до ст.ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно, підлягають до задоволення лише позовні вимоги про стягнення 4197 грн. 46 коп. заборгованості за кредитом, 9300 грн. 00 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом та 1100 грн. 00 коп. заборгованості за пенею.

Частина 1 ст.88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. , що сумою судових витрат .

Загальна ціна позовних вимог, що заявлялись позивачем до відповідач становить 37266,37 грн, що складає 100 % позовних вимог. Розмір задоволених вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 становить 14597,46 грн, що складає 39,17 % таких позовних вимог.

Отже, з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати в сумі 539,80 грн. (1378,00 грн. х 39.17%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 4 ст. 267, 525, 526, 530, 610, 611, 616 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 20.05.2010 року, а саме 4197,46 (чотири тисячі сто девяносто сім грн. 46 коп.) грн. заборгованість за кредитом, 9300,00 (девять тисяч триста) грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1100 (одна тисяча сто грн) грн. заборгованість за пенею та комісією, всього 14597,46 (чотирнадцять тисяч пятсот девяносто сім грн. 46 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 539.80 (пятсот тридцять девять грн. 80 коп.) грн. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_3