АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2215/16-ц Номер провадження 22-ц/786/593/17Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Кузнєцової О.Ю., Одринської Т.В., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, поданою в їх інтересах представником ОСОБА_4 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до приватного сільськогосподарського підприємства «Гарант-2005» про стягнення заборгованості по орендній платі, трьох процентів річних та пені, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3звернулися до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із відповідними позовними вимогами до приватного сільськогосподарського підприємства «Гарант-2005» про стягнення заборгованості по орендній платі, трьох процентів річних та пені. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 вересня 2016 року відкрито провадження по справах за позовами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та об'єднано їх в одне провадження (а.с.27).

Позивачі в обґрунтування позовних вимог зазначили, що вони є власниками земельних ділянки загальною площею 4,53 га. і 4.49 га, які розташовані на території Вовнянської сільської ради Миргородського району. На підставі договорів оренди землі вони передали вище згадані земельні ділянки в оренду ПСП «Гарант-2005». В 2013 року позивачам було надано по одному примірнику договору оренди землі, акт про передачу та прийом земельної ділянки та додаток до договору оренди землі за яким орендна плата вноситься орендарем в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельного паю щорічно на суму 6171,16 грн.

Позивачі стверджували, що п.10 Договорів оренди землі передбачено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Також сторонами в додатку до договорів оренди землі погоджено розмір орендної плати, яка складає 6171,16 грн. Не зважаючи на договірні відносини відповідач починаючи з 2013 року не правильно проводив розрахунок по орендній платі, оскільки останнім не здійснювалося збільшення орендної плати на індекс інфляції. Зокрема, в 2013 році позивачам не враховано індекс інфляції 100,5, зважаючи на що недоплата становить 30 грн. 86 коп. В 2014 році позивачам не враховано індекс інфляції 100,5 та 124,9 зважаючи на що недоплата становить 1575,17 грн.

В 2015 році позивачам не враховано відповідачем індекс інфляції 100,5, 124,9 143,3 зважаючи на що недоплата становить 3392,37 грн. Сума заборгованості кожному з позивачів становить 4998,40 грн. Тому, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання то позивачі набули право на отримання 3% річних від суми боргу, що за підрахунками позивачів становить по 162,50 грн. кожному. Також позивачі вважають, що набули право на отримання пені в розмірі 1% несплаченої суми за кожен день прострочення. В зв'язку з чим, просили суд стягнути з ПСП «Гарант-2005» на користь кожного з них по 20 385,85 грн. суми боргу за договором оренди, яка складається з наступних платежів: 4 998,40 грн. - сума боргу, 162,50 грн. сума 3% річних та 15 224,95 сума пені.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 січня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до приватного сільськогосподарського підприємства «Гарант-2005» про стягнення заборгованості по орендній платі, трьох процентів річних та пені.

З даним рішенням суду не погодився представник позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який від їх імені подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивачів задовольнити в повному обсязі. Вважає, що рішення місцевого суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також посилається на те, що судом неповно з'ясовані та не доведено обставини справи, що мають значення для справи, а тому висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Судове засідання проводилось за участі представників сторін, за відсутності позивачів, які будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи, в судове засідання не зявилися направивши своїх представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками земельних ділянок розташованих на території Вовнянської сільської ради відповідно площею 4,53 га та 4,49 га, що підтверджується копіями державних актів на земельні ділянки (а.с.6; 18). Між позивачкою ОСОБА_2 та ПСП «Гарант-2005» та між позивачем ОСОБА_3 та ПСП «Гарант-2005» було укладено договори оренди землі, які набрали чинності з моменту реєстрації в Управлінні Держземагенства у Миргородському районі відповідно 21.12.2012 року та 25.12.2012 року (а.с.7-8; 19-20).

Пунктом 9 укладених між позивачами та відповідачем Договорів оренди землі, сторони передбачили, що орендна плата вноситься орендарем щорічно у розмірі 3 514,33 грн., що становить 5% від вартості нормативно-грошової оцінки землі.

Пунктом 10 зазначених Договорів оренди передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься у такі строки: до 20 грудня поточного року. У пункті 13 Договорів оренди землі зазначено, що розмір орендної плати переглядається при умові індексації грошової оцінки. Згідно пункту 14 Договорів оренди землі, зазначено, що у разі не внесення орендної плати у строки визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 1% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно наданих до суду позивачами додатків до договорів оренди землі стосовно орендодавця ОСОБА_6 від 21.12.2012 року, та стосовно орендодавця ОСОБА_3 від 25.12.2012 року, вбачається, що за їх умовами орендна плата вноситься орендарем в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельного паю щорічно на суму 6171,16 грн. (а.с.9;21). Однак, дані додатки (додаткові угоди), якими змінено розміри орендної плати та нормативно-грошова оцінка землі не пройшли відповідної реєстрації, тобто не набули чинності в порядку передбаченому законом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що умови укладених між сторонами договорів оренди землі (а.с.7-8;19-20) не містять положень щодо автоматичного збільшення нормативної грошової оцінки землі, що визначена ними при укладенні цих договорів у разі збільшенні її на законодавчому рівні. Таким чином, відсутні підстави для обрахунку розміру орендної плати позивачам виходячи з суми 6171,19 грн., оскільки орендну плату за землю позивачі за 2013, 2014 та 2015 рік помилково отримували в більшому розмірі ніж це визначено договорами оренди землі, а тому підстави для задоволення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в цілому повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 409 ЦК України, власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Договір є обов'язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України.

У статті 15 Закону України «Про оренду землі» вказано, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За змістом ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Пунктом36 укладених між сторонами Договорів оренди землі передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не впливає із звичаїв ділового обороту.

На думку колегії суддів, виходячи зі змісту договорів оренди землі укладених між сторонами, відповідачем виплата орендної плати позивачам проводилася у строки та в розмірах встановлених договором. Розмір орендної плати сторонами встановлений у сталому грошовому виразі, та визначався у процентному відношенні від проіндексованої нормативно-грошової оцінки землі, тобто був обчислений з урахуванням індексів інфляції. Протягом 2013 - 2015 років розмір орендної плати між сторонами не переглядався, відповідні зміни до договорів оренди, у передбаченому законом порядку не вносилися.

Надані позивачами додатки до договорів оренди землістосовно орендодавця ОСОБА_6 від 21.12.2012 року (а.с.9), та стосовно орендодавця ОСОБА_3 від 25.12.2012 року (а.с.21), згідно яких орендна плата вноситься орендарем в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельного паю щорічно на суму 6171,16 грн., не є належними доказами, а тому не можуть братися до уваги, оскільки дані зміни до договору між сторонами не оформлено у передбаченому законом порядку.

При цьому, виплата позивачам орендної плати за 2013-2015 роки, у розмірі більшому ніж передбачено договором, не є порушенням прав останніх, а навпаки такі дії відповідача спрямовані на захист інтересів позивачів.

Доводи апелянтів, що згідно умов договору відповідач зобов'язаний був щорічно проводити виплату орендної плати збільшуючи її на індекс інфляції, є необґрунтованими, оскільки п. 10 Договору, містить загальну вимогу щодо обчислення розміру орендної плати, яка була дотримана відповідачем при її узгодженні з позивачами на момент укладення договорів, та за своїм змістом не зобов'язує відповідача проводити дане обчислення щорічно при виплаті орендної плати в односторонньому порядку. Згідно умов договору перегляд розміру орендної плати проводиться шляхом внесення змін до договору за взаємною згодою сторін, та при умові індексації грошової оцінки землі.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Г.Л. Карпушин

Судді: /підпис/ О.Ю. Кузнєцова /підпис/ Т.В. Одринська

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин

З оригіналом згідно: