Справа № 229/2094/16-ц
Провадження №2/229/13/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному сумісному майні та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що 22.02.1993 року померла її мати ОСОБА_4 Після її смерті спадкоємцями за законом є вона, та її брати ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Після смерті матері залишився будинок власником якого вона була за життя. Спадкове майно, а саме будинок, розташоване за адресою: Донецька обл., м.Дружківка, вул. Вознесенська (раніше Чубаря), 2-2, як спадщина за законом було прийнято в рівних частках нею та її братами.

До державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від імені братів зверталась вона, у звязку з тим, що її брат ОСОБА_5 згідно рішення народного суду № 2-517 від 22.07.1993 року визнаний недієздатним, а вона призначена його опікуном. Опікунські обовязки на недієздатним братом вона здійснює по сьогоднішній день.

Відповідач, який є другим братом, у м.Дружківка ніколи не проживав, їй відомо його останнє місце проживання в Краснодарському Краї. На території України, і зокрема у м.Дружківку він ніколи не приїжджав.

06.09.1993 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцями майна померлої ОСОБА_4 є в рівних частках кожний: вона, ОСОБА_5 та відповідач.

Із вказаного часу їй разом з відповідачем та ОСОБА_3 належить на праві спільної часткової власності зазначений житловий будинок. Розмір її частки становить 1/3 частина, відповідача- 1/3.

З того моменту, коли вона згідно свідоцтва про право на спадщину за законом набула права власності на спірний будинок відповідач своїм майно м не цікавився, участі в утриманні спільного майна не приймав.

На сьогоднішній день місцезнаходження відповідача їй не відоме, звязку з ним немає.

Просить припинити право власності на 1/3 частину житлового будинку за адресою: м.Дружківка, вул.Чубаря (Вознесенського), 2-2, яка належить відповідачеві, визнати за нею право власності на 2/6 частини вказаного житлового будинку, передати відповідачеві в якості компенсації вартості 1/3 частки 3217,66 грн.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 27.02.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про передачу ОСОБА_3 в якості компенсації вартості 1/3 частки 3217,66 грн. залишено без розгляду.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що вона та її брати ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є співвласниками будинку № 2 -2, по вул. Вознесенська в м.Дружківка. Кожному з них належить по 1/3 частини даного будинку. Вона є опікуном брата ОСОБА_5, оскільки останній є недієздатним. Відповідач ОСОБА_3 в зазначеному будинку ніколи не мешкав, участі в його утриманні не приймав і не приймає. Відповідач мешкає в м. Краснодар Російської Федерації, має власне житло. Брати участь в утриманні зазначеного будинку не бажає. Компенсацію за частку квартири в сумі 3217грн він отримав. Вирішувати питання щодо розпорядження свою часткою він не бажає. Через це вона не може здійснювати своє право власності - ні розпорядитися будинком, ні зареєструватися в будинку, оскільки треба його згода як власника. На позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності відповідача.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.1993 року ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на праві сумісної часткової власності належить будинок № 2-2 по вул. Вознесенській (раніше Чубаря) м.Дружківки Донецької області по 1/3 частини кожному (а.с.19).

Судом встановолено, що місце проживання відповідача в зазначеному будинку не зареєстровано (а.с.12-13).

Суд встановив, що відповідач догляд за будинком не здійснюється, участі в його утирманні та догляді не приймає (а.с.31-32).

Суд встановив, що ринкова вартість зазначеного будинку складає 9653,00 грн.(а.с.18), тобто вартість частки будинку, яка належить відповідачеві складає 3217,66 грн.

Судом встановлено, що позивачем було сплачено відповідачеві 3570,00 грн. в якості компенсації за належну останньому 1/3 частки будинку, про що свідчить фіскальний чек про електронний переказ коштів до м.Краснодар Російської Федерації № 0037751 від 19.08.2016 року (а.с. 56).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила той факт, що відповідач є співвласником будинку № 2-2 по вул. Вознесенській (раніше Чубаря) м.Дружківки, однак ніколи там не мешкав, участі в утриманні будинку ніколи не приймав і не приймає, зі своєю родиною мешкає в Росії в м.Краснодар, має власне житло. Вона телефонувала синові ОСОБА_3, який повідомив, що відповідач не заперечує щодо припинення його права власності на 1/3 частину будинку та визнання права власності на зазначену 1/3 частину будинку за ОСОБА_1 але він не бажає здійснювати ніяких дій щодо передачі права власності. Кошти в сумі 3500 грн. ними отримано.

Положеннями частини першої ст.346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною;3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1ст.365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.

Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України.

Неможливість спільного володіння та користування майном обґрунтовується тим, що відповідач у будинку не проживає, не приймає участі в утриманні будинку та збереженні спільного майна, не сплачує комунальні послуги, інтересу до будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, не проявляє.

Враховуючи обставини даної справи, суд вважає, що припинення права власності відповідача на належну йому частку у спірній квартирі не завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника, оскільки в м.Краснодар Росісійської Федерації в нього є постійне місце проживання.

Оскільки відповідач не користується ні належною йому часткою будинку № 2-2 по вул. Вознесенській (раніше Чубаря) м.Дружківки, ні будинком в цілому, не приймає участі в утриманні будинку, не бажає в подальшому користуватись ним та брати участі в його утриманні та збереженні, позивачем було сплачено відповідачеві за належну йому 1/3 частину будинку в якості компенсацї 3570,00 грн., які були ним отримано та не повернуто, суд вважає, що право власності ОСОБА_3 на 1/3 частину зазначеного будинку підлягає припиненню.

Оскільки суд прийшов до висновку про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/3 частину будинку 2-2 по вул. Вознесенській (раніше Чубаря) м.Дружківки, то внаслідок припинення права власності на вказану частку відповідача з виплатою йому грошової компенсації її вартості, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку цього будинку.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,209,212-215,223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку житлового будинку, який розташований за адресою м.Дружківка, Донецької області, вул. Вознесенська, 2/2 (раніше Чубаря).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку, який розташований за адресою м.Дружківка, Донецької області, вул.Вознесенська, 2/2, (раніше Чубаря).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд шляхом подання в 10денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т.Л.Панова