Справа № 489/5117/16-ц
Номер провадження 2/489/321/17
РІШЕННЯ

Іменем України

02 березня 2017 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач 1), ОСОБА_3 (далі-відповідач 2), ОСОБА_4 (далі - відповідач 3), ОСОБА_5 (далі-відповідач 4) про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку,

встановив

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником будинку. З відповідачем 2 він домовився, що він приведе документи позивача для продажу вказаного будинку в належний стан. Проте, позивач дізнався, що відповідач 2 вказаний будинок продав без його відома, а грошей не віддав. Зазначив, що договір купівлі-продажу вчинено з грубим порушенням норм закону.

Позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: вул. 2 Набережна, 12 в м. Миколаєві; стягнути з відповідачів судовий збір.

26.11.2016 до суду від відповідача 1 надійшло заперечення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти позову.

Відповідачі 2, 4 в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідач 3 подав заяву в якій заперечував проти позову.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

09.06.2015 позивач уповноважив ОСОБА_3 бути його представником з питань ведення спадкових прав по оформленню спадщини, на майно, що залишилось після смерті матері позивача ОСОБА_6, померлої 27.07.2011, продажу належного позивачу цілого житлового будинку та/або його частки, що розташований за адресою: вул. 2 Набережна, 12 в м. Миколаєві за ціну та на умовах на його розсуд. Для цього позивач надав відповідачу 2, зокрема, право отримувати та сплачувати належні йому грошові кошти за вищевказаною угодою; розписуватись за позивача, подавати та підписувати від імені позивача будь-які документи, заяви тощо (відповідно до довіреності від 09.06.2015).

Згідно з договором купівлі - продажу від 25.09.2015 ОСОБА_1, від імені якого діяв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали цей договір, відповідно до якого, відповідач 1 прийняв від продавця у власність належний йому житловий будинок №12 по вул. 2 Набережна в м. Миколаєві та сплатив його ціну у розмірі та у порядку, встановлену цим договором. Вказаний договір підписаний представником позивача ОСОБА_3 та відповідачем 1.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.11.2016 будинок №12 за адресою: вул. Набережна, 2 в м. Миколаєві належить ОСОБА_4 (1/2 частки) та ОСОБА_5 (1/2 частки).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 01.08.2016 ОСОБА_5 продав ОСОБА_4 1/2 частку житлового будинку за адресою: вул. Набережна 2, 12 в м. Миколаєві. Вказані частки належать продавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.01.2016.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 204 ЦК України передбачена презумпція правомірності правочину, за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Судом встановлено, що спірний договір був підписаний обома сторонами, тобто за правилом ч. 1 ст. 638 ЦК України є укладеним, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу для визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним посилається на те, що відповідач 2 без його відома здійснив продаж належного позивачу будинку, хоча він уповноважувався лише на підготовку документів та пошуку покупця.

Проте, вказані твердження позивача спростовуються матеріалами справи, оскільки в тексті довіреності від 09.06.2015 зазначено, що відповідач 2 уповноважений на продаж належного позивачу будинку за ціну та на умовах на його розсуд з правом подавати та підписувати від імені позивача будь-які документи.

Позивач не посилається на будь-які інші підстави для обґрунтування своїх вимог про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Представник позивача не заперечує того факту, що довіреність від 09.06.2015 підписана саме позивачем, а посилається на те, що в момент її підписання паспорт позивача був втрачений. З довіреності вбачається, що вона посвідчена Начальником Ольшанської виправної колонії, оскільки позивач відбував покарання, ним же встановлено особу довірителя та його дієздатність.

Статтею 239 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Довіреність особи, яка тримається в установі виконання покарань чи слідчому ізоляторі, може бути посвідчена начальником установи виконання покарань чи слідчого ізолятора (ст. 245 ЦК України).

За таких обставин, суд вважає, що у випадку коли представник вчинив дії, які передбачені довіреністю, то такі дії відповідають волі довірителя.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 57, 158, 213-215 ЦПК України, суд

вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня при проголошенні рішення - з дня отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв