Справа № 199/9478/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

13.02.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на домоволодіння по провулку Сміливому, 13 в м. Дніпро,в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог посилається не те, щоїї сину ОСОБА_3 відповідно до рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська Дніпропетровської області № 171/5 від 10 березня 1989 року була відведеназемельна ділянка, площею 0,06 га. по провулку Сміливому, 13 в м. Дніпропетровськудля будівництва індивідуального житлового будинку. У 1991 році ОСОБА_3 на відведеній земельній ділянці побудував індивідуальний житловий будинок, який згідно до технічного висновку, за результатами проведеного технічного обстеження індивідуального житлового будинку по провулку Сміливому, 13 в м. Дніпро - встановлено його відповідність нормам надійності й безпеки експлуатації та можливість безпечної експлуатації цього обєкту нерухомого майна за призначенням.

ОСОБА_3 помер 16 листопада 2015 року, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння по провулку Сміливому, 13 в м. Дніпро, заповіту померлий не залишив, тому спадкоємцем за законом є позивач, який отримав відмову від нотаріуса щодо оформлення спадщини, оскільки спадкоємцем не надані правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, оскільки вважав, що частина спірного домоволодіння має належати йому, оскільки він приймав участь у будівництві.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та надані документи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV-УР № 1251978, актовий запис № 1950.

Згідно рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська Дніпропетровської області № 171/5 від 10 березня 1989 року ОСОБА_3 була надана земельна ділянка, площею 0,06 га. по провулку Сміливому, 13 в м. Дніпропетровськудля будівництва індивідуального житлового будинку.

У 1991 році ОСОБА_3 на відведеній земельній ділянці побудував індивідуальний житловий будинок літ. А-1, загальною площею 87,6 кв.м., житловою площею 47,7 кв.м., який складається з: 1 передпокій, площею 16,2 кв.м., 2 коридор, площею 10,2 кв.м., 3 кімната, площею 31,5 кв.м., 4 кімната, площею 6,7 кв.м., 5 кімната, площею 9,5 кв.м., 6 кухня, площею 10,0 кв.м., 7 - санвузол, площею 3,5 кв.м., а також літ. Б - вбиральня, літ. 1-6 - споруди.

Згідно до технічного висновку, за результатами проведеного технічного обстеження індивідуального житлового будинку по провулку Сміливому, 13 в м. Дніпро - встановлено його відповідність нормам надійності й безпеки експлуатації та можливість безпечної експлуатації цього обєкту нерухомого майна за призначенням.

16 листопада 2015 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції серії І-КИ № 657218, актовий запис № 2181.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння по провулку Сміливому, 13 в м. Дніпро, заповіту померлий не залишив, тому спадкоємцем за закономє його мати.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від спадкодавця, до інших осіб спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлююч ідокументи.

Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3, 5 ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, якийприйняв спадщину.

Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК України є суб'єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК.

Рішення суду про визнання права власності на самочинно зведені будівлі та споруди за спадкоємцями має ґрунтуватись на оцінюванні наявних у матеріалах справи документів та інших доказів на підтвердження обставин, за наявності яких можливе задоволення таких вимог, зокрема:

- рішення компетентного органу про надання земельноїділянки для забудови;

- ступінь готовності самочинного будівництва;

- чи порушуються цим будівництвом права та законні інтереси інших осіб;

- в яком уроці було зведено самочинні будівлі;

- відповідність самочинно зведеної будівлі архітектурним, будівельним, санітарним, протипожежним правилам та нормам;

- наявність акта приймання (прийомки) в експлуатацію або сертифікату відповідності;

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови від 12.06.09р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Приймаючи до уваги зазначене вище суд визнає позов обґрунтованим.

Суд не приймає до уваги заперечення проти позову відповідача по справі, оскільки вони не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами

Керуючись ст.ст. 5, 10, 212-218 ЦПК України, ст.ст. 1218,1268 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом після смерті сина, ОСОБА_3, померлого 16 листопада 2015 року, право власності на домоволодіння № 13 по провулку Сміливому в м. Дніпрі, яке складається з:житлового будинку літ.А-1 загальною площею 87,6 кв.м., житловою площею 47,7 кв.м., вбиральні літ.Б, споруд №1-6.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 988,55 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя