Справа № 372/158/17 Головуючий у І інстанції Висоцька Г. В.
Провадження № 22-ц/780/2698/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 16.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, пені і трьох процентів річних за прострочення сплати аліментів,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. Заявлений позов мотивував тим, що заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_4 з нього стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 1500 грн. Визначаючи такий розмір аліментів, суд виходив з обставин справи, що існували на момент її розгляду, а саме що платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, разом із тим судом не були враховані вимоги щодо прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та обовязок обох батьків утримувати дитину. На даний час він має боргові зобовязання в розмірі 7000 грн., проживає разом з батьками та сплачує частину комунальних послуг, заборгованість станом на січень 2017 року по сплаті аліментів становить 8000 грн. Оскільки він має нерегулярний дохід в середньому 2000 грн. щомісяця, сплата аліментів в розмірі 1500 грн. є непомірно великим тягарем для позивача, так як на даний час прожитковий мінімум на дитину складає 1689 грн., він згоден сплачувати аліменти в розмірі 845 грн. Просив зменшити розмір аліментів до 845 грн. щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття.

В березні 2017 року ОСОБА_3 подала зустрічний позов про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Посилалася на те, що станом на 01 лютого 2017 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 10093,55 грн., а отже вона має право на стягнення пені в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в сумі 3051,41 грн. та 3 % річних за прострочення грошового зобовязання в сумі 394,34 грн. Вважала, що наведені ОСОБА_2 обставини не є підставою для зменшення розміру аліментів. Просила стягнути із відповідача на свою користь заборгованість по сплаті аліментів в сумі 10093,55 грн., неустойку в сумі 3051,41 грн., 3 % річних в сумі 394,34 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, позов ОСОБА_3 частково задоволено, стягнуто із відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів в сумі 2407,53 грн., в іншій частині вимог зустрічного позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28 березня 2017 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з?ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні його позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував на пряме порушенням прав людини на захист своїх прав та інтересів в звязку із посиланням суду на те, що позивач не оскаржив рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року в частині розміру аліментів і воно набрало законної сили. Посилання суду на те, що зазначені позивачем обставини (оплата комунальних послуг, мінливий та нерегулярний дохід) вже існували під час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, є необґрунтованим, оскільки рішення було заочним і він як відповідач не міг надати свої заперечення. Вказує, що сімейний стан ОСОБА_3 змінився, вона одружилася вдруге, отримує заробітну плату, в той час як він має дохід в розмірі приблизно 2000 грн. щомісяця та має боргові зобовязання 7000 грн.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 про зменшення розмір аліменітв, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав, передбачених ст. 192 СК України для зменшення розміру аліментів, стягнутих за рішення суду.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_4О, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з 25 лютого 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

09 липня 2016 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб із ОСОБА_6.

В матеріалах справи міститься розписка від 30 серпня 2016 року, згідно якої ОСОБА_2 отримав в борг грошові кошти в сумі 7000 грн. у ОСОБА_7, які зобовязався повернути до 30 серпня 2017 року.

Вказані обставини підтверджуються наявними в справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Також суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Разом із тим, із наявних в матеріалах справи доказів, судом першої інстанції не встановлено, що стан здоровя або матеріальний стан позивача ОСОБА_2 змінився.

Так, судом першої інстанції належним чином з?ясовано обставини, що мають значення для справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та зроблено логічний і послідовний висновок, що укладення ОСОБА_4 шлюбу не змінює обовязок позивача по утриманню дитини, крім того, доказів зміни матеріального стану позивачем не надано.

Необхідність оплати комунальних послуг, як правильно встановив суд першої інстанції, не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки такі витрати є звичайними періодичними витратами особи, яка проживає у житловому приміщенні, законом передбачена їх сплата кожним споживачем комунальних послуг та членами їх сім?ї.

Колегія суддів враховує, що боргова розписка від 30 серпня 2016 року не свідчить сама про собі про зміну матеріального стану відповідача порівняно із його матеріальним станом на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, а тому не є належним доказом зміни його матеріального стану.

Інших доказів на підтвердження зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя сторін, що є підставами для зміни розміру аліментів, позивачем не надано.

Не стосуються предмету позову в даній справі та відхиляються колегією суддів доводи апеляційної скарги в частині незгоди із розміром аліментів, встановленим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року, оскільки відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Разом із тим, із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_2 звертався до суду із заявою про перегляд заочного рішення та оскаржував його в апеляційному порядку в разі залишення такої заяви без задоволення.

Доводи апеляційної скарги про те, що посилання суду першої інстанції на неоскарження ОСОБА_2 рішення про стягнення аліментів є прямим порушенням прав людини, не ґрунтуються на вимогах закону і відхиляються колегією суддів.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність будь-яких обставин в розумінні ст. 192 СК України для зменшення розміру аліментів, які б виникли з часу прийняття рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В частині часткового задоволення позову ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції ніким не оскаржується і не є предметом апеляційного перегляду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 березня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Ігнатченко Н.В.

ОСОБА_8