АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 653/3340/16-ц Головуючий в І інстанції: Шарко Н.А.
Номер провадження: №22-ц/791/523/17 Доповідач: Майданік В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

ОСОБА_1

секретар Чертков Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування приватним будинком та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И Л А:

05 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом та просила: визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, смт. Рикове (ОСОБА_4), вул.Героїв, 16; зняти ОСОБА_2 з реєстрації за вказаною адресою.

Позов, з посиланням на ст.ст.319, 321, 391 ЦК України та ст.156 ЖК України, обґрунтований наступним. Позивачка з 03 серпня 2016 року на підставі договорів купівлі-продажу є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: вул. Героїв (Чапаєва),16, смт. Рикове (ОСОБА_4), Генічеського району, Херсонської області. Раніше вказані житловий будинок та земельна ділянка належали відповідачу ОСОБА_2 (колишньому чоловіку позивачки) на підставі договору дарування від 20 вересня 2010 року. 16 липня 2015 року шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 розірвано. У зазначеному житловому будинку продовжує бути зареєстрованим відповідач, але з серпня 2015 року в ньому не проживає. Фактично останній мешкає за іншою адресою. Відповідач жодних дій по утриманню будинку не здійснює. У той же час його реєстрація у будинку призводить до того, що ОСОБА_3 змушена більше сплачувати за житлово-комунальні послуги та не в змозі вільно розпоряджатись своїм майном.

ОСОБА_2 у листопаді 2016 року подав зустрічний позов до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_4 районного нотаріального округу ОСОБА_5, орган опіки та піклування виконавчого комітету Партизанської селищної ради про визнання правочинів недійсними. Зазначав, що у п.2.1. договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, які укладені 03.08.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вказано, що покупець сплатив продавцю грошову суму до підписання договору, однак це не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_3 досі не передавала йому грошові кошти. Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просив визнати договори купівлі-продажу будинку та землі від 03.08.2016 року недійсними (а.с.43-44).

Проте, ухвалою судді Генічеського районного суду Херсонської області від 07.12.2016 року у прийняті вказаного зустрічного позову відповідача ОСОБА_2 було відмовлено (а.с.49).

У грудні 2016 року відповідач подав письмове заперечення проти позову, вказав, що позов направлений на те, щоб порушити його права, передбачені ст.ст.151,153 СК України,та усунути його від спілкування із дітьми та їх виховання. Вважає неправильним обґрунтування позивачкою своїх позовних вимог тим, що при зміні власника житла всі члени сімї попереднього власника втрачають право користування житлом. Також вважає, що ст.ст.97, 116, 168 ЖК України унеможливлюють задоволення позову, оскільки у справі відсутні докази систематичної руйнації чи псування житла, використання його не за призначенням або систематичне порушення правил співжиття, що робить для інших неможливим з ним проживання в одному будинку (а.с.54).

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20 січня 2017 року вказаний позов задоволено частково, визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: Херсонська область, Генічеський район, смт. Рикове (ОСОБА_4), вул.Героїв, 16. У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення суду змінити, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказав, суд першої інстанції не зупинив провадження у справі до вирішення іншої справи по суті за його позовом про визнання правочинів недійсними (справа стосовно вище вказаних договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки), а тому були порушені норми процесуального права. Крім того, вважає, що висновки суду першої інстанції щодо позбавлення його права користування вказаним жилим приміщенням було прийнято без урахування ст.ст.97, 116, 168 ЖК України та з порушенням його процесуальних прав.

Тобто, рішення оскаржується лише в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: Херсонська область, Генічеський район, смт. Рикове (ОСОБА_4), вул.Героїв (Чапаєва), 16 і не оскаржується в частині відмови в задоволенні позову про зняття з реєстрації.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

Відповідно до рішення Генічеського районного суду від 07.09.2009 року, яке набрало законної сили 17.09.2009 року (у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини), ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі із 11.06.1994 року (а.с.10).

Згідно свідоцтвам про народження від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку ОСОБА_6, 24.11.1998р.н. та сина ОСОБА_7, 21.12.2010р.н. (а.с.23, 26).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між сторонами розірвано, про що 16.07.2015 року складено відповідний актовий запис №26; свідоцтво видано ОСОБА_3 (а.с.11).

Згідно договору дарування від 20.09.2010 року ОСОБА_8 передав ОСОБА_2 безоплатно житловий будинок за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, смт.Партизани, вул.Чапаєва,16, розташований на земельній ділянці площею 1078кв.м, кадастровий номер якої :21:010:0014 (а.с.6).

Договір було зареєстровано в реєстрі за №999 та посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_4 районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_9 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 48931936 від 02 грудня 2015 року ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 0,1078га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) , кадастровий номер :21:010:0014, яка розташована за адресою: Херсонська область, Генічеський район, смт. Партизани, вул. Чапаєва,16 (а.с.7).

Згідно копії паспорта ОСОБА_3 вона з 05.06.1996 року за місцем проживання зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4-зворотна сторона).

Згідно копії паспорта ОСОБА_2 він з 12.09.1997 року за місцем проживання зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.55-зворотна сторона).

У декларації про готовність обєкта експлуатації від 16.12.2015 року, який знаходиться за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, смт.Партизани, вул. Чапаєва, 16, зазначена інформація щодо гаража літ. «К», сарай літ. «Л», характеристика нежитлових приміщень, інформація про земельну ділянку тощо (а.с.8-9).

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.08.2016 року ОСОБА_2 продав за 79400,00грн. ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,1078га за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, смт.Партизани, вул.Героїв, 16. Договір було зареєстровано в реєстрі за № 1374 та посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_4 районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_5 (а.с.12-14).

За п.2.2. вказаного договору експертна оцінка будинку відповідно до Звіту про належну оцінку від 13.05.2016 року, зробленого ПП Мартиновим ОСОБА_10, становить 79389,19грн.

Право власності ОСОБА_3 на вказаний житловий будинок зазначено і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.15-16).

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.08.2016 року ОСОБА_2 продав за 35078,00грн. ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1078га за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, смт.Партизани, вул.Героїв, 16. Договір було зареєстровано в реєстрі за № 1375 та посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_4 районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_5 (а.с.17-18).

За п.2.2. вказаного договору експертна оцінка земельної ділянки відповідно до Звіту про належну оцінку від 06.05.2016 року, зробленого ПП "Профіт Херсон", становить 35078,00грн.

Право власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку зазначено і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.19).

Отже, встановлено, що відповідач за договорами купівлі-продажу від 03.08.2016 року продав своїй колишній дружині, з якою перебував у шлюбі з 11.06.1994 року по 17.09.2009 року, зазначені житловий будинок та присадибну земельну ділянку, які знаходилися в його особистій приватній власності.

У технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок зображено схематичний план земельної ділянки та план будинку, а також експлікація до плану одноквартирного (садибного) житлового будинку (а.с.20-22).

Як вбачається із довідки про доходи, ОСОБА_3 працює підсобним робітником у ТОВ «Агрофірма ім. Шевченка», загальна сума доходу за період із 01.04.2016р. по 30.09.2016р. становить 11475,09грн. (а.с.27).

Із акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеного головою Партизанської селищної ради Генічеського району Херсонської області, в складі комісії, до якої увійшли сусіди, вбачається, що за адресою: Херсонська область, Генічеський район, смт.Партизани, вул. Героїв,16 проживає позивачка ОСОБА_3 разом із дітьми. Колишній чоловік позивачки ОСОБА_2 за вказаною адресою не мешкає (а.с.28).

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У п.33 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.34, 39 зазначеної постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

У цій справі виникли правовідносини між власником (позивачкою) та відповідачем, який є одночасно і попереднім власником житла та колишнім членом сімї теперішнього власника житла.

Сторонами не заперечується, а натомість визнається той факт, що відповідач з серпня 2015 року не проживає у спірному житловому приміщенні, при цьому будь-яких поважних причин непроживання відповідач не зазначив, натомість вказав, що з літа 2015 року проживає в іншому житлі, яке винаймає. Також сторонами визнається той факт, що назва вулиці змінена з Чапаєва на Героїв. Крім того, слід враховувати, що постановою Верховної Ради України від 12.05.2016 року "Про перейменування деяких населених пунктів" селище міського типу ОСОБА_4 району перейменовано на селище міського типу Рикове. Поважності причини непроживання відповідача у вказаному житловому приміщенні ним не надано.

Суд повно, всебічно дослідив обставини справи та, давши належну оцінку зібраним доказам по справі, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна, що тягне за собою припинення у колишнього власника інших правомочностей, зокрема, права користування цим майном. Тобто, у відповідача, як колишнього власника житла, після відчуження житлового будинку припинилось право власності на нього, а відтак, з причини непроживання відповідача, який після відчуження житла залишався колишнім членом сімї позивачки, яка стала власником житла, в спірному жилому приміщенні без поважних причин понад 1 рік припинилось також право користування цим житловим приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Позивачка у своєму позові посилається на те, що відповідач не проживає у спірному житлі з серпня 2015 року.

Оскільки суд першої інстанції, задовольняючи позов, не послався на ч.2 ст.405 ЦК України, колегія суддів вважає, що мотивувальну частину рішення суду першої інстанції необхідно доповнити посиланням на вказану норму закону.

При цьому з огляду на необхідність доповнення правового обґрунтування рішення суду першої інстанції, вказане згідно п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції, а отже для часткового задоволення апеляційної скарги.

В решті доводи апеляційної скарги не обґрунтовані законом та спростовуються матеріалами справи. Зокрема, посилання заявника на те, що суд першої інстанції не зупинив провадження у цій справі до вирішення іншої справи по суті за його позовом до позивачки про визнання правочинів недійсними (справа стосовно вище вказаних договорів купівлі-продажу) до уваги не приймається з огляду на недоведеність того, що в тій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у цій справі вимог, а також з огляду на необхідність дотримання вимог ст.3031 ЦПК України про розгляд апеляційної скарги протягом 2-х місяців. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01.02.2017 року у справі №6-1957цс16. Крім того, слід зазначити, що ухвалення судового рішення у цій справі ніяким чином не може вплинути на права відповідача у випадку задоволення його позову в тій іншій справі, оскільки в такому випадку права власника житла на користування своїм вказаним житлом є непорушними. Посилання заявника на позбавлення його права користування вказаним жилим приміщенням, що було прийнято без урахування ст.ст.97, 116, 168 ЖК України та з порушенням його процесуальних прав, також слід залишити поза увагою, оскільки вказані норми закону не регулюють спірні правовідносини.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, ч.2 ст.405 ЦК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 січня 2017 року в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: Херсонська область, Генічеський район, смт.Рикове (ОСОБА_4), вул.Героїв, 16 змінити, доповнивши його мотивувальну частину посиланням на ч.2 ст.405 ЦК України як на підставу задоволення позову.

В іншій частині це ж рішення суду в апеляційному порядку не переглядалось як таке, що не оскаржувалось.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_11

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_12

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1