Номер провадження: 22-ц/785/512/17
Головуючий у першій інстанції Груца Є. Є.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Станкевича В.А., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І., Лопотан В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29 січня 2016р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланіна В.І. про визнання договорів недійсними з моменту вчинення, про визнання права спільної власності подружжя та про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

06 жовтня 2015р. ОСОБА_3 звернувся з позовом, в якому просив суд:

-визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_4) будинок з надвірними спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1, придбаний у період шлюбу за спільні кошти подружжя на підставі договору купівлі-продажу від 15 грудня 2006р., посвідченого приватним нотаріусом Біляївського нотаріального округу Одеської області Галайко О.Д., зареєстрованого у реєстрі за № 8910;

-визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу від 22 травня 2013р. 1/2 частини будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1694, укладеного між ОСОБА_4 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_4) та ОСОБА_2;

-виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2частину будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1;

-визнати право приватної власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1;

-зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні власністю ОСОБА_3, а саме 1/2 частиною будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 шляхом передачі ОСОБА_3 ключів від вказаного будинку, звільнивши кімнату площею 16,40кв.м. від власних речей та встановлено порядок користування вказаного будинку з надвірними спорудами, закріплено за ОСОБА_3 право користування житловою кімнатою площею 16,40кв.м, місця загального користування: коридор площею 4.70кв.м, веранда площею 18.20кв.м в житловому будинку під літерою «А», Б-літня кухня, В-льох, Г-сарай, Д-уборна, 1-4-огорожа, І-цистерна залишено в загальному користуванні;

-вселити ОСОБА_3 в 1/2 частину вказаного будинку з надвірними спорудами, а саме в житлову кімнату площею 16,40кв.м, залишив місця загального користування в загальному користуванні;

-стягнути з ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 487грн.20коп.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 вказав, що з 12 вересня 1998р. до 06 вересня 2012р. він знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4

За договором купівлі-продажу від 15 грудня 2006р. він з ОСОБА_4 за спільні кошти придбали будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1, договір купівлі-продажу будинку був оформлений на ім'я дружини ОСОБА_4

Позивач вказав, що після розірвання шлюбу, не було досягнуто згоди щодо розподілу спільного майна, та дружина усі оригінали правовстановлюючих документів залишила у себе, та він під час оформлення документів про розподіл майна, дізнався, що ОСОБА_4 після розірвання шлюбу, не поставивши його до відома, подарувала 1/2 та продала 1/2 частину спірного будинку своїй матері ОСОБА_2, чим порушила його законне право власності на частину вказаного будинку, як на спільне майно подружжя (том 1 а.с.2-5).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29 січня 2016р. позов ОСОБА_3 задоволено.

Судом визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будинок з надвірними спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1, придбаний у період шлюбу за спільні кошти подружжя на підставі договору купівлі-продажу від 15 грудня 2006р., посвідченого приватним нотаріусом Біляївського нотаріального округу Одеської області Галайко О.Д., зареєстрованому у реєстрі за № 8910.

Визнано недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу від 22 травня 2013р. 1/2 частки будинку з надвірними спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1694, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1; номер запису про право власності 1021230.

Визнано право приватної власності ОСОБА_3 на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні власністю ОСОБА_3, а саме 1/2 частиною будинку з надвірними спорудами розташованою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом передачі ОСОБА_3 ключів від будинку з надвірними спорудами, звільнивши кімнату площею 16,40кв.м від власних речей та встановлено порядок користування будинку з надвірними спорудами, закріплено за ОСОБА_3 право користування житловою кімнатою площею 16,40кв.м, місця загального користування: коридор площею 4,70кв.м., веранда площею 18,20кв.м. в житловому будинку під літерою «А», Б-літня кухня, В-льох, Г-сарай, Д-уборна, 1-4-огорожа, І-цистерна залишено в загальному користуванні.

Вселено ОСОБА_3 в 1/2 частину будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а саме в житлову кімнату площею 16,40кв.м. (том 1 а.с.79-82).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 грудня 2016р. апелянту ОСОБА_2 було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду від 29 січня 2016р. (том 1 а.с.256-257).

Апелянт ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_3, посилаючись на те, що суд в порушені вимог матеріального та процесуального права та без урахування усіх обставин постановив вказане рішення суду, що суд вийшов за межі позовних вимог позивача, судом винесено рішення відносно питань, які не ставилися позивачем (том 1 а.с.232-233).

Справу розглянуто по суті у зв'язку з тривалим часом знаходження справи у проваджені апеляційного суду, та ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу ще 17 жовтня 2016р. фактично не цікавиться рухом справи, під різними причинами не з'являється в судове засідання апеляційної інстанції.

Так, апелянт ОСОБА_2 була належним чином сповіщена про слухання справи на 22 травня 2017р., але без поважних причин не з'явилася в судове засідання, посилаючись на те, що вона просить слухання справи відкласти, оскільки вона подала клопотання про витребування від приватного нотаріуса належним чином завірені матеріали за договором купівлі-продажу від 22 травня 2013р., укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Вказані обставини не є причиною для неявки в судове засідання апеляційної інстанції, так як ОСОБА_2 передчасно вирішила, що її клопотання буде задоволено, та судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволені клопотання про витребування матеріалів за договором купівлі-продажу від 22 травня 2013р. (том 2 а.с.41).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_3,дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно ст..308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції було встановлено та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції наступне.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 12 вересня 1998р. до 06 вересня 2012р.

Під час перебування в шлюбі за договором купівлі-продажу від 15 грудня 2006р., оформленим на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (після розірвання шлюбу ОСОБА_4) за їхні спільні кошти, як подружжя, придбали за 21587грн. будинок з надвірними спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1.

17 травня 2013р. ОСОБА_4 за договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1628, подарувала своїй матері ОСОБА_2 1/2 частину будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1., та без згоди позивача ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 22 травня 2013р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1694, ОСОБА_4 продала своїй матері ОСОБА_2 іншу 1/2 частину вказаного будинку.

Задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3, а ОСОБА_4 подарував частину будинку та продавши частину будинку на ім'я своєї матері ОСОБА_2 порушила законне право позивача на частину у спільному майні подружжя.

Такий висновок суду відповідає встановленим у справі обставинам і вимогам закону.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п.23-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007р. № 11 «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що тягар доказування обґрунтованості своїх вимог покладено на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, та відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично доводи апеляційної скарги пов'язані з незгодою з висновками суду першої інстанції по оцінці доказів, тоді як відповідно до вимог ст. 212 ЦПК оцінка доказів є виключним правом суду та їх переоцінка є неприпустимою.

Згідно дост.ст. 57-60 ЦПК України кожна сторона, за допомогою належних та допустимих доказів, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд, згідно ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих судом сторонами доказів.

Суд першої інстанції, врахувавши зазначені вимоги закону, належним чином перевірив доводи і заперечення сторін та надані ними докази щодо обсягу спільного майна подружжя, наявного на час розгляду справи та відповідні докази щодо нього, проаналізував належні докази, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Слід зазначити, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 червня 2016р., яка набрала чинності, було відмовлено у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_4, та рішення Біляївського районного суду від 29 січня 2016р. було залишено без змін. При цьому відповідач ОСОБА_2 приймала участь в судовому засіданні саме 09 червня 2016р., та усі обставини, пов'язані з ухваленням оскаржуваного нею рішення, їй були відомі.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи, зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29 січня 2016р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.П.Сидоренко

Судді: В.А. Станкевич

Т.В. Цюра