АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/2783/2017 Головуючий у 1-й інстанції: Оксюта Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника боржника ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Солом»янського районного суду м.Києва від 23 листопада 2016 року у справі за поданням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Григорян О.Г., заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_2, про обмеження особи у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2016 року головний державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві Григорян О.Г. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до моменту повного виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м.Києва від 07 березня 2014 року у справі №2601/8115/12.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві знаходиться виконавче провадження №42796293 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» заборгованості у сумі 401169,11 доларів США (3 205 341,19 грн.) та 1820 грн. судових витрат, проте боржник рішення суду добровільно не виконує, чинить перешкоди в описі наявного у неї нерухомого майна, на яке б можливо було звернути стягнення, транспортний засіб не розшукано, до державного виконавця на виклики не з»являється.

УхвалоюСолом»янського районного суду м.Києва від 23 листопада 2016 року подання задоволено, обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу, до виконання нею виконавчого листа Голосіївського районного суду м.Києва від 07 березня 2014 року у справі №2601/8115/12, провадження №2/752/174/13.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати.

В апеляційній скарзі посилається на необґрунтованість доводів подання, зазначаючи, що будь-яких документів про проведення виконавчих дій щодо опису наявного нерухомого майна не отримувала, крім того, таке майно перебуває у заставі банку за цим же зобов»язанням. Щодо транспортного засобу зазначає, що він знаходиться у несправному та непридатному для користування стані. Посилається на недоведеність обставин ухилення від виконання рішення.

В судовому засіданні представник боржника доводи апеляційної скарги підтримала.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

На підставі ст.305 ЦПК України колегія ухвала розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника боржника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст.33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що незаборонені законом.

Згідно із статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов»язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов»язань.

Відповідно до п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов»язань за рішенням.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що подання є обґрунтованим, ухилення боржника від виконання рішення суду підтверджено матеріалами справи, а наявність невиконаних зобов»язань є підставою для обмеження у праві виїзду за кордон.

Проте повністю з такими висновками колегія суддів погодитися не може .

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст.377-1 ЦПК України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця, присутність якого є обов»язковою.

З метою всебічного і повного з»ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав і обов»язків учасників спірних правовідносин, суду належить з»ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов»язання в повному обсязі або частково.

Підставою для задоволення подання має бути встановлення факту свідомого ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням суду, такий факт повинен бути об»єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Вирішуючи питання, суд першої інстанції вказує на факт направлення боржнику неодноразових викликів до відділу ДВС, на які ОСОБА_2 не з»являлась.

Проте матеріали справи містять відомості про направлення на ім»я боржника лише одного рекомендованого відправлення без опису вкладення.

Дані Постанови про примусовий привід боржника від 26 квітня 2016 року також не можуть уважатися такими, що свідчать про факт ухилення боржника, оскільки за матеріалами справи в цей період ОСОБА_2 перебувала за межами України.

Натомість в матеріалах справи наявні відомості про належне боржнику нерухоме та рухоме майно, об»єктивних доказів на підтвердження вжиття державним виконавцем передбачених законом заходів для реалізації якого не надано.

Дані Акту від 30 березня 2015 року про неможливість огляду нерухомого майна за відсутності боржника не містять відомостей про належне повідомлення ОСОБА_2 щодо вчинення таких виконавчих дій, відтак не можуть давати підстав для висновку про перешкоджання боржника цим діям.

Ураховуючи, що заборона виїзду за кордон є обмеженням права людини вільно залишати свою країну та може бути виправдано доти, поки переслідує свою мету - стягнення заборгованості, при вирішенні питання щодо застосування цього заходу суду слід встановити наявність конкретних фактів свідомого ухилення боржника від виконання свого обов»язку або відсутність таких фактів, та вирішити справу в залежності від установлених обставин.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції обмежився установленням факт наявності боргових зобов»язань та не з»ясував в повній мірі чи є свідомі дії боржника наслідком невиконання рішення суду, не надав оцінку усім наявним у справі доказам у їх сукупності, що призвело до передчасного вирішення питання.

Відповідно до ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст.218, 304, 305, 307, 311, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

УхвалуСолом»янського районного суду м.Києва від 23 листопада 2016 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов