233 № 233/3651/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Франчук А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, Державна іпотечна установа (далі ДІУ) просить стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за Договором про іпотечний кредит в сумі 42751,14 грн., в тому числі нараховані відсотки 42751,14 грн., посилаючись на те, що 26 жовтня 2012 року між ПАТ «Український ОСОБА_3» та ОСОБА_1 був укладений Договір про іпотечний кредит №КГИУФ/2703.3, за умовами якого ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 у кредит грошові кошти в сумі 215000,00 грн. строком погашення не пізніше 25 жовтня 2042 року включно зі сплатою 15,00% річних.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за Договором про іпотечний кредит між Банком та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки №КГИУФ/2703.3 від 26.10.2012 року.

26 грудня 2012 року між ДІУ та Банком був укладений Договір відступлення права вимоги № 1173/12, згідно з яким ОСОБА_3 передав ДІУ всі права вимоги за Договором про іпотечний кредит, Іпотечним договором та Договором поруки.

Станом на день подання позову заборгованість за Договором залишається не сплаченою. Вважає, що заборгованість за Договором про іпотечний кредит підлягає стягненню солідарно з відповідачів з огляду на таке.

Частиною1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За статтею 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 2.4 Договору про іпотечний кредит, ОСОБА_1 зобовязується щомісячно до 26 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього Договору місяця, здійснювати повернення Кредиту та сплачувати нараховані Кредитором відсотки за користування Кредитом, ануїтетними платежами в сумі, не менше 2718,55 грн., відповідно до Графіку погашення Кредиту.

Проте, ОСОБА_1 порушені вищезазначені умови Договору про іпотечний кредит, а саме ОСОБА_1 належним чином не сплачує платежі.

Пунктом 1 Договору поруки встановлено, що поручитель зобовязується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобовязань за Договором про іпотечний кредит.

Відповідно до пункту 3.2 Договору поруки, відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Таким чином, ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність перед позивачем за невиконання ОСОБА_1 умов Договору про іпотечний кредит.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2017 року у справі № 233/294/16-ц стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за Договором про іпотечний кредит у сумі 200 976,39 грн., а саме: по основній сумі боргу 186 550,66 грн., нараховані відсотки 14274,14 грн., інфляційні втрати 151,59 грн. за період з 26 жовтня 2012 року по 13 листопада 2015 року.

Враховуючи викладене вище, за порушення умов Договору про іпотечний кредит в період з 13.11.2015 року по 23.05.2017 року нарахована заборгованість за кредитом у розмірі 42751,14 грн., в тому числі нараховані відсотки 42751,14 грн.

Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про повне підтримання позовних вимог ДІУ та про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також письмові заперечення на позовну заяву ДІУ, в яких зазначив, що після вступу в законну силу рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2017 року про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, строк кредитного договору закінчується, а відтак з цього моменту банк втрачає право на нарахування процентів за користування кредитом та пені. Також, листом ДІУ йому рекомендовано добровільно виконати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27.03.2017 року у трирічний термін. Він дотримується цих рекомендацій, має намір добровільно виконати рішення суду, щомісячно сплачує позивачу платежі у розмірі 3400,00 грн. Також вважав, що сума боргу не відповідає дійсному розміру, оскільки позивачем власноручно нарахована сума заборгованості, що позбавляє його можливості перевірити її дійсний розмір. Крім того, при визначенні суми заборгованості за кредитним договором не наведено доказів правильного застосування методу нарахування відсотків за кредитним договором. Вважає, що нарахована позивачем сума заборгованості за кредитним договором документально не підтверджена, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 26.12.2012 року між ПАТ «Український ОСОБА_3» та Державною іпотечною установою укладено Договір відступлення права вимоги № 1173/12, відповідно до якого ОСОБА_3 передає, а Установа приймає всі права вимоги за Договором про іпотечний кредит між Банком та ОСОБА_1 №КГИУФ/2703.3 від 26.10.2012 року; Іпотечним договором між Банком і ОСОБА_1 № ОБП/2703.4 від 26.10.2012 року, який виступає в якості забезпечення виконання зобовязань, що випливають з Кредитного договору; Договором поруки між Банком, Позичальником і ОСОБА_5 № КГИУФ/2703.3 від 26.10. 2012 року, який виступає в якості додаткового забезпечення виконання зобовязань, що випливають з Кредитного договору (а.с.23-26, 27-29).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, позивач набув прав нового кредитора за Договором про іпотечний кредит між ПАТ «Український ОСОБА_3» та ОСОБА_1 від 26.10.2012 року; Іпотечним договором між ПАТ «Український ОСОБА_3» і ОСОБА_1 № ОБП/2703.4 від 26.10.2012 року, який виступає в якості забезпечення виконання зобовязань, що випливають з Кредитного договору; Договором поруки між ПАТ «Український ОСОБА_3», Позичальником і ОСОБА_2 № КГИУФ/2703.3 від 26.10. 2012 року, який виступає в якості додаткового забезпечення виконання зобовязань, що випливають з Кредитного договору.

Згідно із Договором про іпотечний кредит №КГИУФ/2703.3 від 26.10.2012 року, укладеним між ПАТ «Український ОСОБА_3» та ОСОБА_1, кредитор зобовязується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 215000,00 грн., а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі, в порядку та на умовах та в строки, визначені цим Договором (а.с.9-18).

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за Договором про іпотечний кредит між ПАТ «Український ОСОБА_3», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки №КГИУФ/2703.3 від 26.10.2012 року, відповідно до умов якого поручитель зобовязується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобовязань за Договором про іпотечний кредит № КГИУФ/2703.3 від 26.10.2012 року та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення Договору, так і такими, що виникнуть на його підставі в майбутньому ( а.с.20-22).

Відповідно до п.1.1.1 Договору про іпотечний кредит сторони домовились, що позичальник сплачуватиме відсотки за користування кредитом в розмірі 15,00% річних з дати підписання цього договору та протягом часу рефінансування кредиту Державною іпотечною установою.

Відповідно до п.1.2 Договору про іпотечний кредит позичальник зобовязується повернути кредитору відповідно до умов цього договору кредит не пізніше 25 жовтня 2042 року.

20 грудня 2012 року між ПАТ «Український ОСОБА_3» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до договору про іпотечний кредит №КГИУФ/2703.3 від 26.10.2012 року, яким п.1.1.2 Договору про іпотечний кредит викладено в новій редакції (а.с.19).

Відповідно до п. 2.4 Договору про іпотечний кредит ОСОБА_1 зобовязався щомісячно до 26 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього Договору місяця, здійснювати повернення Кредиту та сплачувати нараховані Кредитором відсотки за користування Кредитом, ануїтетними платежами в сумі, не менше 2718,55 грн., відповідно до Графіку погашення Кредиту. Останній ануїтетний платіж позичальник зобовязується здійснити не пізніше 25 жовтня 2042 року.

Відповідно до п. 6.1 Договору про іпотечний кредит, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України та цим Договором.

Пунктом 5.3.3 Договору про іпотечний кредит встановлено, що ОСОБА_1 зобовязаний у разі порушення умов Договору про іпотечний кредит та/або Іпотечного договору на вимогу Кредитора достроково повернути кредит з одночасною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання за Договором про іпотечний кредит належним чином не виконав.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2017 року № 233/294/16-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за Договором про іпотечний кредит у сумі 200 976,39 грн., а саме: по основній сумі боргу 186 550,66 грн., нараховані відсотки 14274,14 грн., інфляційні втрати 151,59 грн. за період з 26.10.2012 року по 13.11.2015 року.

Рішення суду на час розгляду справи відповідачами у повному обсязі не виконано. Дана обставина ОСОБА_1, ОСОБА_2 не спростована.

В пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до пункту 5.3.2 Договору про іпотечний кредит, ОСОБА_1 зобовязався повернути кредит в сумі, вказаній у п.1.1 цього Договору, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом. Пунктом 4.1 Договору про іпотечний кредит передбачено, що повним достроковим поверненням кредиту вважається сплата позичальником суми кредиту до настання дати, зазначеної у п. 1.2 цього Договору. Одночасно з повним достроковим поверненням кредиту позичальник сплачує відсотки за користування кредитом, нараховані у відповідності до положень 2.5 цього Договору. Пунктами 4.7, 4.8 Договору про іпотечний кредит визначено, що усі кошти, отримані від позичальника при достроковому частковому поверненні кредиту, розподіляються в черговості, визначеній у п. 2.6 цього Договору, а нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється у відповідності до положень п. 2.5 цього Договору. Здійснення дострокового часткового повернення кредиту у поточному платіжному періоді не звільняє позичальника від сплати червоно ануітетного платежу у наступному платіжному періоді.

Виходячи з системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання процентів та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

За наведених вище підстав, суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що після вступу в силу судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, строк кредитного договору закінчується, а відтак з цього моменту банк втрачає право на нарахування процентів за користування кредитом та неустойки та вважає їх неспроможними.

У зв'язку з цим позивач вправі вимагати сплати процентів за користування кредитом з 13 листопада 2015 року по 23 травня 2017 року у розмірі 42751,14 грн.

При цьому, суд погоджується з правильністю розрахунку процентів, проведеного позивачем (а.с.6-8), оскільки даний розрахунок відповідає порядку нарахування процентів, визначеному Договором про іпотечний кредит, зокрема, п. 2.5 Договору та не спростований відповідачами у судовому засіданні.

Вирішуючи питання щодо порядку стягнення з відповідачів суми заборгованості за Договором про іпотечний кредит, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язань, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, зобов'язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов'язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Тож, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, договором чи законом установлено строк її дії, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Так, за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно із умовами Договору про іпотечний кредит позичальник зобов'язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору та здійснення дострокового часткового повернення кредиту у поточному платіжному періоді не звільняє позичальника від сплати чергового ануїтетного платежу у наступному періоді.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та процентів за його користування повинне здійснюватись позичальником щомісячно рівними частинами, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Пунктами 4.2 Договору поруки передбачено, що дія договору поруки припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за Договором про іпотечний кредит. Так як в Договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного припинення усіх зобов'язань боржника за основним договором не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Судом встановлено, що сторони визначили строк дії договору до 25.10.2042 року. Порядок сплати платежів є щомісячним згідно із графіком графіку. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями.

Тож, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов'язання, яке виникло на основі договору.

02 серпня 2017 року позивач звернувся з позовом про погашення заборгованості за Договором про іпотечний кредит, а саме заборгованості по процентам, нарахованим за період з 13 листопада 2015 року по 23 травня 2017 року. Таким чином строк поруки до 01 березня 2017 року припинився. Між тим, строк виконання основного зобов'язання встановлено до 25.10.2042 року, тобто на момент звернення з вказаним позовом зазначений строк не сплив. За таких обставин у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення процентів за користування кредитом, починаючи з 2 березня 2017 року протягом наступних шести місяців до моменту звернення до суду з позовною заявою.

Отже, обов'язок повернення заборгованості за процентами до 01 березня 2017 року лежить на боржникові ОСОБА_1

А з 02 березня 2017 року по 23 травня 2017 року заборгованість за процентами повинен погашати боржник ОСОБА_1 солідарно з поручителем ОСОБА_2

Таким чином, в солідарному порядку підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_1,ОСОБА_2А заборгованість по процентам за період з 02.03.2017 року по 23.05.2017 року в розмірі 6391,84 грн. виходячи з такого розрахунку:

- березень 2017 року - 186550,66 грн. х (15%/360 дн.) х 29 днів = 2272,18 грн.

До цієї суми слід додати нараховану суму процентів за квітень 2017 року та травень 2017 року: 2272,18 грн. +2331,88 грн. + 1787,78 грн. = 6391,84 грн.

З відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами за період з 13.11.2015 року по 01.03.2017 року у розмірі 36437,64 грн. (42751,14 грн. 6391,14 грн. = 36359,30 грн.).

За таких обставини, позовні вимоги Державної іпотечної установи про стягнення заборгованості за Договором про іпотечний кредит слід задовольнити.

У відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів в рівних частках на користь позивача судовий збір у розмірі 1600,00грн. тобто по 800,00 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 88, 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Державної іпотечної установи до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Державної іпотечної установи, ідентифікаційний код 33304730, заборгованість за період з 13 листопада 2015 року по 01 березня 2017 року в сумі 36359 (тридцять шість тисяч триста пятдесят девять) грн. 30 коп. в рахунок погашення заборгованості за Договором про іпотечний кредит від 26 жовтня 2012 року загальною сумою 42751,14 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Державної іпотечної установи, ідентифікаційний код 33304730, заборгованість за період з 02 березня 2017 року по 23 травня 2017 року в сумі 6391 (шість тисяч триста девяносто одна) грн. 84 коп. в рахунок погашення заборгованості за Договором про іпотечний кредит від 26 жовтня 2012 року загальною сумою 42751,14 грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Державної іпотечної установи, ідентифікаційний код 33304730, судовий збір у розмірі 1600,00 грн., тобто по 800,00 грн. з кожного.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 18 вересня 2017 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш