Справа № 307/260/17
Провадження № 2/307/511/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М. , при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем і від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча син часто хворіє і потребує додаткових витрат. Вона проживає в будинку батьків, власного житла немає і її сімя перебуває у важкому матеріальному становищі. Відповідач постійного місця праці немає , виїжджає на роботи за кордон, де добре заробляє і , на її думку, спроможний сплачувати аліменти. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно на утримання дитини.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і додатково пояснила, що, на її думку, відповідач на даний час має тимчасові заробітки і спроможний сплачувати аліменти. Просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що він не ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо утримання дитини, однак останнім часом захворів і з 15 вересня 2016 року по 20 грудня 2016 року перебував на стаціонарному лікуванні в ОКТМО «Фтизіатрія». В подальшому і по даний час перебуває на амбулаторному лікуванні в Тячівському РПТМД. Зазначена хвороба перешкоджає йому виїжджати на заробітки за кордон, а також влаштуватися на роботу за місцем проживання, оскільки його не бажають приймати на роботу, так як контакти з такими хворими повязуються з високим ризиком зараження. Тому на даний час він проживає в будинку матері, фактично перебуває на її утриманні і єдиним джерелом доходу для них з матірю є її пенсія. Наявні заощадження в сумі 1000 дол. США, які мав перед стаціонарним лікуванням, залишив позивачці на утримання дитини. Інших коштів не має. Вважає, що на даний час може бути спроможний сплачувати аліменти у сумі не більше 700 гривень щомісячно, а в подальшому після виздоровлення буде працювати і зможе сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено , що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком в свідоцтві про народження якого значиться відповідач ОСОБА_2, а мати позивачка ОСОБА_1.

Неповнолітній перебуває на утриманні і вихованні у позивачки ОСОБА_1, що стверджується даними акту обстеження матеріально-побутових умов позивачки та довідкою виконкому Тячівської міської обєднаної громади від 23.01.2017 року за № 224/02-341.

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає , що стверджується заявою позивачки.

Враховуючи наведене , суд вважає , що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може проводитися судом за наявності заяви платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Оскільки доходи відповідача не є регулярними, носять мінливий характер, то стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання диитини повинно проводитися у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан сторін, де позивачка здійснює догляд за малолітньою дитиною і не має інших джерел матеріального забезпечення. Разом з цим відповідача на даний час постійного місця праці немає, проживає в будинку матері, у період з 15 вересня 2016 року по 20 грудня 2016 року перебував на стаціонарному лікуванні в ОКТМО «Фтизіатрія» і виписаний 20 грудня 2016 року на продовження лікування амбулаторно-контрольовано за місцем проживання, що стверджується випискою з його медичної картки та довідкою ОКТМО «Фтизіатрія» від 23.02.2017 року за №Ч-1/17-01-14. А тому , із урахуванням середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 700 гривень щомісячно на утримання дитини, яку визнав відповідач з урахуванням можливостей за станом здоровя.

При цьому, оскільки позивачка предявила позов 25.01.2017 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст.. 367 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

На підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати в частині сплати судового збору та доведених сплачених витрат за надання правової допомоги адвоката покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 209 , 213-215 , 367 ЦПК України , ст.ст. 180 , 184 СК України , суд ,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 700 гривень щомісячно починаючи з 25 січня 2017 року і до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету 640 гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий : М.М.Розман