Номер провадження 2/243/3671/2017
Єдиний унікальний номер 243/7307/17
І м е н е м У к р а ї н и
18 вересня 2017 року м. Словянськ
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Мінаєв І.М.,
при секретарі судового засідання Кабановій О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, -
15.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди.
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що з 01.12.2015 року по 14 липня 2017 року він працював у Дебальцевському загоні воєнізованої охорони Державного підприємства «Донецька залізниця», який є відокремленим структурним підрозділом Державного підприємства "Донецька залізниця".
Отже, відповідачем в порушення ст. 116 КЗпП України порушено його право на отримання повного розрахунку при звільненні з роботи.
Окрім того, незаконними діями відповідача йому була спричинена і суттєва моральна шкода, яка виявилась у моральних стражданнях і переживаннях через порушення відповідачем його законних прав та інтересів, що гарантовані трудовим законодавством у частині своєчасного отримання винагороди за свій труд.
У судове засіданні позивач ОСОБА_1 не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Підтримав доводи своєї позовної заяви та просив її задовольнити в повному обсязі (а.с.5).
Представник відповідача - Державного підприємства «Донецька залізниця»у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області про виклик відповідача у судове засідання.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, прийнявши вимоги позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Вирішуючи заявлені вимоги про наявну заборгованість по заробітній платі суд дійшов до таких висновків.
Як убачається з копії трудової книжки позивача ОСОБА_1 (а.с.8-9) він був звільнений з Дебальцівського загіну воєнізованої охорони ДП «Донецька залізниця» 14.07.2017 року у звязку з виходом на пенсію за віком, ст. 38 КЗпП України.
Згідно ч. 7 ст. 43 Конституції України, ч. 1 ст. 115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівникам заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
У силу ст.116 ч.1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Ще за час роботи позивача на підприємстві відповідача, останній прострочив виплату заробітної плати, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Оскільки, відповідач порушив право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання заробітної плати, таке право підлягає судовому захисту.
Суд погоджується з розрахунком заборгованості по заробітній платі, наданим позивачем, оскільки він не оспорюється відповідачем і підтверджується довідкою Дебальцівського загіну воєнізованої охорони ДП «Донецька залізниця» № 129 від 19.07.2017 року (а.с.14).
Окрім того, позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача моральну шкоду. Така шкода відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодовується в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Позивач посилалася на те, що він втратив налагоджені і нормальні життєві зв'язки, через що був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя та своєї родини. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що заявлений позивачем розмір завданої моральної шкоди не відповідає характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача. А тому на думку суду розмір моральної шкоди має складати 3000 грн.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 600 грн., понесених позивачем, суд приходить до такого.
Відповідно до пункту 47 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (з відповідними доповненнями): «право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).
Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати наступне, розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено у пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було надано правову допомогу адвокатом ОСОБА_2 За надання правової допомоги було сплачено кошти в розмірі 600 грн. (а.с.19).
Так, Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-IY «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлений граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах та зазначено, що розмір компенсації витрат не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді.
Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також данні щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.
Оскільки позивачем ОСОБА_1 не було надано розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також данні щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу, суд вважає, що в цій частині позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., за подання позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди.
Що стосується вимог позивача в частині того, щоб стягнуті за рішенням суду кошти були перераховані на його поточний рахунок, відкритий у АТ «Ощадбанк» суд зазначає, що дане питання на стадії ухвалення рішення судом не вирішується, а вирішується вже на стадії виконання рішення суду державною виконавчою службою (державними виконавцями).
На підставі ст.ст. 47, 116, КЗпП України, керуючись ст.ст.1, 3,10,11, 60, 61, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди- задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства «Донецька залізниця» (ЄДРПОУ 1074957) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1,судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок грн. 00 коп.).
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення складене та підписане у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.
Суддя
Словянського міськрайонного суду ОСОБА_3