АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22ц/796/8204/2017 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Шахова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі - Горак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3, поданою його представником ОСОБА_4, на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року про відмову в забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Агенство інформації, міжнародного співробітництва та розвитку «Агентство Чорнобильінтерінформ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державна служба України з надзвичайних ситуацій, про перерахунок заробітної плати,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року відкрито провадження по цивільній справи за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Агенство інформації, міжнародного співробітництва та розвитку «Агентство Чернобильінтерінформ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державна служба України з надзвичайних ситуацій, про перерахунок заробітної плати.

07 червня 2017 року позивач до суду подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд заборонити державному реєстратору Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації проведення реєстрацію дії - державної реєстрації припинення юридичної особи Держаного підприємства «Інформаційно-аналітичний центр «Рятівник-Інформ».

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що 23.03.2017 р. в судовому засіданні по вказаній справі представником третьої особи ДСНС ОСОБА_5 було надано наказ від 17.06.2016 р. № 301 про припинення юридичної особи ДП «ІАЦ «Рятівник-Інформ» шляхом приєднання до іншої юридичної особи. Позивачем з'ясовано, що рішення засновників ДП «ІАЦ «Рятівник-Інформ» ( яким є ДСНС України) рішення було скасоване самим засновником 05.01.2017 р. Того ж дня було винесено рішення засновника про ліквідацію, тобто ОСОБА_6 подав до суду наказ ДННС № 301 від 17.06.2016 р. після його скасування та у не чинній редакції на час його подання. Як свідчать оприлюднені відомості про рішення щодо припинення юридичної особи з ЄДР за період з 05.01.2017 по 05.01.2017 представник ОСОБА_6 є членом ліквідаційної комісії, тобто він знав, не міг не знати відомостей щодо чинності наказу ДСНС № 301 від 17.06.2016 р. Також, відповідно до відомостей строк з'явлення вимог кредиторами - 15.03.2017 року. Як вбачається із витягу ЄДР відповідач перебуває в стані припинення. Зазначає, що у випадку ліквідації юридичної особи відповідача стане неможливим не тільки виконання в майбутньому рішення суду на його користь, але й розгляд справи по суті взагалі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді першої інстанції та постановити нову про задоволення заяви.

На обгрунтування своїх доводів ОСОБА_4 вказує, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суддя першої інстанції взяв до уваги лише припущення та не надав юридичної оцінки доводам та доказам позивача.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Вирішуючи питання про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів існування реальної загрози невиконання можливого рішення суду. Вид забезпечення позову є невідповідним до заявлених позовних вимог, а підстави для його застосування необґрунтовані. Забезпечення позову, в обраний позивачем спосіб, може перешкоджати здійсненню господарської діяльності підприємства, що є неприпустимим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності, слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Слід зазначити, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем заявлено вимоги про зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати.

07 червня 2017 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій зазначає, що ДП «ІАЦ «Рятівник-Інформ» ( яким є ДСНС України) перебуває у стані припинення, що в подальшому може унеможливити виконання рішення суду.

Зокрема, просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони державному реєстратору Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації проведення реєстрацію дії - державної реєстрації припинення юридичної особи Державного підприємства «Інформаційно-аналітичний центр «Рятівник-Інформ».

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є : звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучення та примусовій реалізації.

Позивач не заявив про накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать ДП «ІАЦ «Рятівник-Інформ» у спосіб, передбачений п.1ч.1 ст. 152 ЦПК України

Забезпечення позову шляхом заборони державному реєстратору Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації проведення реєстрацію дії - державної реєстрації припинення юридичної особи не відповідають заявленим вимогам та є втручанням в діяльність органів, що здійснюють реєстрацію юридичних осіб.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено відсутність підстав вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, що є суттєвою обставиною при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, а відтак - доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

При цьому, колегія суддів роз'яснює позивачеві, що в разі виникнення реальних обставин, які можуть утруднити або унеможливити виконання судового рішення та наявності відповідних доказів, позивач не позбавлений права на звернення до суду з повторною заявою про забезпечення позову у іншій передбачений законом спосіб.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312 п.1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану його представником ОСОБА_4, відхилити.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді