Провадження № 22-ц/779/333/2017
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Мелінишин Г.П., Максюти І.О.,

секретарів: Бойчука Л.М., Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківської міської ради про визнання недійсним рішення Івано-Франківської міської ради, за апеляційною скаргою державного підприємства «Виробниче об'єднання «Карпати» на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 14 грудня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до державного підприємства «Виробниче об'єднання «Карпати» (далі ДП «Виробниче об'єднання «Карпати»), в якому просив визнати недійсним пункт 13 рішення Івано-Франківської міської ради № 220-6 від 08 липня 2016 року «Про розгляд клопотань фізичних і юридичних осіб із земельних питань», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ДП «Виробниче об'єднання «Карпати» площею 8,5097 га по вул. АДРЕСА_1 для обслуговування адміністративно-виробничих будівель та споруд.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони Івано-Франківській міській раді приймати будь-які рішення щодо затвердження детального плану територій по АДРЕСА_1 до набрання рішенням законної сили у даній справі.

Заяву мотивовано тим, що є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14 грудня 2016 року клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено Івано-Франківській міській раді приймати будь-які рішення щодо затвердження детального плану територій по АДРЕСА_1 до набрання рішенням по справі законної сили.

На дану ухвалу ДП «Виробниче об'єднання «Карпати» подало апеляційну скаргу в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Зазначає, що оскаржуваною ухвалою порушуються його права, однак підприємство не було заявлено позивачем ні в якості відповідача, ні в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Всупереч ч. 1 та п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України суд першої інстанції не призначив попереднього судового засідання з метою вирішення питання про склад осіб, які беруть участь у справі, в результаті чого порушено вимоги абз. 1 ч. 2 ст. 35 ЦПК України, який зобов'язував суд залучити ДП «Виробниче об'єднання «Карпати» до участі у справі ще на стадії прийняття позовної заяви чи при здійсненні провадження у справі до судового розгляду.

Вказує, що ДП «Виробниче об'єднання «Карпати», як і Івано-Франківська міська рада не являються замовником Детального плану територій, відсутність затвердженого Детального плану територій унеможливлює розпорядження відповідними державними органами та органами місцевого самоврядування землями державної та комунальної власності. Йдеться не лише про відчуження чи надання в оренду державних та комунальних земель, а й про передачу останніх в постійне користування державним підприємствам.

ДП «Виробниче об'єднання «Карпати» є державним підприємством, об'єкти нерухомого майна якого, включно із земельною ділянкою на якій вони розташовані належать до державної власності і знаходяться по АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківську, відсутність затвердженого Детального плану відповідної території унеможливлює здійснення розпорядчих функцій щодо відповідної земельної ділянки уповноваженим органом державної влади, який також до участі в справі не залучався.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову та про відмову в їх скасуванні проігнорував роз'яснення Пленуму Верховного Суду України викладені у п. 4 його постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

В порушення ч. 3 ст. 152 ЦПК України вжиті судом заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленою позивачем вимогою.

Крім того, на відмінну від оскаржуваного позивачем рішення відповідача, рішення суду про заборону Івано-Франківській раді приймати будь-які рішення щодо затвердження детального плану територій прямо впливає на можливість реалізації своїх прав невизначеним колом землевласників (на відповідній території є як комунальні, так і державні землі) та землекористувачів, в тому числі і ДП «Виробниче об'єднання «Карпати».

У зв'язку з наведеним, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В засіданні апеляційного суду представники ДП «Виробниче об'єднання «Карпати» - Втерковський Д.Д., Шкіра Н.І., Сохан В.Є., Івасів П.Б. та представник Івано-Франківської міської ради - Максимів І.І. апеляційну скаргу підтримали з вищенаведених підстав.

ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Як убачається з роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання можливого рішення суду у разі його задоволення.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним пункту 13 рішення Івано-Франківської міської ради від 08 липня 2016 року № 220-6 «Про розгляд клопотань фізичних і юридичних осіб із земельних питань», за яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки державному підприємству «Виробниче об'єднання «Карпати» площею 8,5097 га по АДРЕСА_1 для обслуговування адміністративно-виробничих будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

На обґрунтування позову ОСОБА_2 посилався на порушення своїх прав, як власника

нежитлових виробничих приміщень, які розміщені на земельній ділянці по АДРЕСА_1

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову шляхом встановлення заборони Івано-Франківській міській раді приймати будь-які рішення щодо затвердження детального плану території на вулиці Галицькій 201 до набрання рішенням законної сили у даній справі ОСОБА_2 посилався на те, що на сесії Івано-Франківської міської ради 22 грудня 2016 року розглядатиметься питання щодо затвердження детального плану території на вулиці Галицькій 201, а тому передача земельної ділянки у постійне користування ДП «Виробниче об'єднання «Карпати» може унеможливити користування і розпоряджання належним йому на праві приватної власності майном, та як наслідок, завдасть істотних матеріальних збитків.

Колегія суддів вважає, що застосований судом захід забезпечення позову шляхом заборони Івано-Франківській міській раді приймати будь-які рішення щодо затвердження детального плану територій по АДРЕСА_1 до набрання рішенням по справі законної сили відповідає положенням ст. 152 ЦПК України щодо забезпечення позову шляхом заборони особам вчиняти дії, співвідносяться з предметом позову, і унеможливить утруднення виконання можливого рішення суду щодо земельного спору, який виник між сторонами.

Доводи апелянта про те, що при постановленні оскаржуваної ухвали не враховані вимоги ЦПК України та роз'яснення Пленуму Верховного суду України з даного приводу, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки між сторонами виник спір щодо правомірності затвердження Івано-Франківською міською радою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ДП «Виробниче об'єднання «Карпати» площею 8,5097 га по АДРЕСА_1 для обслуговування адміністративно-виробничих будівель та споруд - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд, на якій розташовані також нежитлові виробничі приміщення, належні ОСОБА_2

У зв'язку з метою забезпечити виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, судом і був забезпечений позов шляхом заборони Івано-Франківській міській раді приймати будь-які рішення щодо затвердження детального плану територій по АДРЕСА_1 до набрання рішенням по справі законної сили

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що рішення суду про заборону Івано-Франківській раді приймати будь-які рішення щодо затвердження детального плану територій прямо впливає на можливість реалізації своїх прав невизначеним колом землевласників (на відповідній території є як комунальні, так і державні землі) та землекористувачів, в тому числі і ДП «Виробниче об'єднання «Карпати», оскільки детальний план території по АДРЕСА_1 стосується тільки земельної ділянки загальною площею 8,5097 га на якій розміщені будівлі та споруди ДП «Виробниче об'єднання «Карпати» та нежитлові виробничі приміщення ОСОБА_2

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постановляючи ухвалу, суд діяв відповідно до вимог, передбачених ст. ст. 152-153 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу державного підприємства «Виробниче об'єднання «Карпати» відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 14 грудня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: Г.П. Мелінишин

І.О. Максюта