РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє с самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом.

В позовній заяві зазначено, що 18 липня 2009 року померла мати позивачки ОСОБА_4. Після її смерті позивачка та її брат ОСОБА_5 залишилися спадкоємцями за заповітом від 22 липня 1994 року, згідно якого мати заповіла їм у рівних долях будинок та все належне їй майно. Заповіт було складено та посвідчено заступником голови виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області та зареєстровано в реєстрі за №90. Вищевказаний заповіт не змінювався, не відмінявся та являється останнім, що посвідчено секретарем Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області. Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Орлянське , вул. Центральна буд.211, який належав померлій. На момент смерті ОСОБА_4 вона була зареєстрована та проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1961 року по день смерті, разом з нею був зареєстрований та мешкав ОСОБА_5 26 грудня 2009 року позивачка своєчасно звернулася до Дніпрорудненської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_4, брат позивачки відмовився від належної йому частини спадщини на користь ОСОБА_1 30 березня 2011 року помер ОСОБА_5. Після його смерті ОСОБА_1 була єдиним спадкоємцем за законом, адже її брат не мав власної родини, тому вона своєчасно оформила спадщину брата. Під час подальшого оформлення спадкового майна було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За життя ОСОБА_4 не отримала свідоцтва про право власності на вищевказаний будинок. Згідно архівного витягу Державного архіву Запорізької області №01-32/К-2620 від 16 листопада 2016 року було надано копію рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 районної ради народних депутатів Запорізької області від 17 жовтня 1990 року за №196 про реєстрацію житлового фонду та додаток №2 до нього, в якому вищевказаний житловий будинок в с. Орлянське, вул. Леніна (Центральна) б.211 обліковувався за ОСОБА_4 і саме за нею визнавалося право власності на підставі вищевказаного рішення про реєстрацію житлового фонду. Постановою державного нотаріуса ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Запорізької області про відмову у вчиненні нотаріальної дії №641/02-31 від 01 листопада 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №211, який знаходиться в с. Орлянське Василівського району Запорізької області по вул. Центральна, адже документ що посвідчує право власності на будинок та інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на житловий будинок не надані, тому вчинити нотаріальні дії неможливо. Згідно довідки №19983 від 12 грудня 2016 року вбачається, що вищевказаний житловий будинок обліковується та належав ОСОБА_4 згідно особового рахунку №411 книги з погосподарського обліку. Згідно довідки №19984 від 12 грудня 2016 року вбачається, що ОСОБА_4 мала в постійному користуванні земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства -0,19 га належить померлій згідно земельно-кадастрової книги.

Таким чином, на сьогодні позивачка не має можливості належним чином оформити вищевказаний спадковий житловий будинок, у зв'язку з тим, що він не був зареєстрований у передбаченому законом порядку. Тобто, за життя мати позивачки не встигла зробити належної реєстрації права власності на будинок (у бюро технічної інвентаризації) та отримати свідоцтво про право власності на будинок.

Позивачкою було виготовлено технічний паспорт на вищевказаний спадковий будинок №211, загальною площею 79,7 кв.м. з надвірними господарськими будівлями та спорудами (прибудова літ. а, літня кухня літ. Б, прибудова літ. б, погріб літ. В, гараж літ. Г, сарай літ. Д, огорожа № 1, водогін №2.) який знаходиться в с. Орлянське Василівського району Запорізької області по вул. Центральна б.211, ринкова вартість якого складає - 45225 грн., згідно висновків звіту про незалежну оцінку майна від 22 листопада 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами (прибудова літ. а, літня кухня літ. Б, прибудова літ. б, погріб літ. В, гараж літ. Г, сарай літ. Д, огорожа № 1, водогін №2) який знаходиться в с. Орлянське Василівського району Запорізької області по вул. Центральна б.211, після смерті ОСОБА_4, померлої 18 липня 2009 року, в порядку спадкування за заповітом.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявився, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить суд задовольнити позов за підставами, що викладені нею у письмовій формі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, з рішенням суду згодні.

Представник третьої особи ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не зявився.

Суд, вивчивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що 18 липня 2009 року померла мати позивачки ОСОБА_4. Після її смерті позивачка та її брат ОСОБА_5 залишилися спадкоємцями за заповітом від 22 липня 1994 року, згідно якого мати заповіла їм у рівних долях будинок та все належне їй майно.

Заповіт було складено та посвідчено заступником голови виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області та зареєстровано в реєстрі за №90. Вищевказаний заповіт не змінювався, не відмінявся та являється останнім, що посвідчено секретарем Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Орлянське , вул. Центральна буд.211, який належав померлій.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

26 грудня 2009 року позивачка своєчасно звернулася до Дніпрорудненської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_4, брат позивачки ОСОБА_5 відмовився від належної йому частини спадщини на користь ОСОБА_1

30 березня 2011 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті ОСОБА_1 була єдиним спадкоємцем за законом, адже її брат не мав власної родини, тому вона своєчасно оформила спадщину брата. Під час подальшого оформлення спадкового майна було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За життя ОСОБА_4 не отримала свідоцтва про право власності на вищевказаний будинок.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою державного нотаріуса ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Запорізької області про відмову у вчиненні нотаріальної дії №641/02-31 від 01 листопада 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №211, який знаходиться в с. Орлянське Василівського району Запорізької області по вул. Центральна, адже документ що посвідчує право власності на будинок та інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на житловий будинок не надані, тому вчинити нотаріальні дії неможливо.

Згідно довідки №19983 від 12 грудня 2016 року вбачається, що вищевказаний житловий будинок обліковується та належав ОСОБА_4 згідно особового рахунку №411 книги 6 погосподарського обліку.

Згідно довідки №19984 від 12 грудня 2016 року вбачається, що ОСОБА_4 мала в постійному користуванні земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства -0,19 га належить померлій згідно земельно-кадастрової книги.

Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Мінюстом України №7/5 від 07 лютого 2002 року визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Враховуючи, що позивачка не має можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

На момент смерті ОСОБА_4 вона була зареєстрована та проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1961 року по день смерті, разом з нею був зареєстрований та мешкав ОСОБА_5

Згідно архівного витягу Державного архіву Запорізької області №01-32/К-2620 від 16 листопада 2016 року було надано копію рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 районної ради народних депутатів Запорізької області від 17 жовтня 1990 року за №196 про реєстрацію житлового фонду та додаток №2 до нього, в якому вищевказаний житловий будинок в с. Орлянське, вул. Леніна (Центральна) б.211 обліковувався за ОСОБА_4 і саме за нею визнавалося право власності на підставі вищевказаного рішення про реєстрацію житлового фонду.

ОСОБА_1 не має можливості належним чином переоформити спадковий будинок в зв'язку з тим, що будинок не був зареєстрований у передбаченому законом порядку, тобто за життя спадкодавець не встигла зробити належної реєстрації права власності на будинок та отримати свідоцтво про право власності на будинок.

На сьогодні позивачкою було виготовлено технічний паспорт на вищевказаний спадковий будинок №211, загальною площею 79,7 кв.м. з надвірними господарськими будівлями та спорудами (прибудова літ. а, літня кухня літ. Б, прибудова літ. б, погріб літ. В, гараж літ. Г, сарай літ. Д, огорожа № 1, водогін №2.) який знаходиться в с. Орлянське Василівського району Запорізької області по вул. Центральна б.211, ринкова вартість якого складає - 45225 грн., згідно висновків звіту про незалежну оцінку майна від 22 листопада 2016 року.

Таким чином, враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності в порядку спадкування вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 60, 84, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами (прибудова літ. а, літня кухня літ. Б, прибудова літ. б, погріб літ. В, гараж літ. Г, сарай літ. Д, огорожа № 1, водогін №2), який знаходиться в с. Орлянське Василівського району Запорізької області по вул. Центральна б.211, після смерті ОСОБА_4, померлої 18 липня 2009 року, в порядку спадкування за заповітом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик