Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2017 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі : головуючого - судді Вернік В.М.

із участю : - секретаря Українця П.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка справу за позовом керівника Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_1 в інтересах держави в особі Комунальної установи "Жмеринська центральна районна лікарня" до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Керівник Жмеринської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі КУ "Жмеринська ЦРЛ" 31.03.2017 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що вироком Жмеринського міськрайонного суду від 16.06.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та його дії кваліфіковано, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло легкі тілесні ушкодження. Так, ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що о 13 годині 00 хвилин 16.02.2016 року, він керуючи технічно справним автомобілем "Nissan Раtrol", державний номерний знак НОМЕР_1, з дозволу власника даного транспортного засобу, знаходячись на відрізку дороги в напрямку с.Слобода-Носківецька Жмеринського району Вінницької області, розпочав рух автомобіля заднім ходом, не переконавшись, що позаду немає пішоходів або інших перешкод, чим грубо порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України, яким застережено, що під час руху транспортним засобом заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху; для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутись за допомогою до інших осіб, в результаті чого ОСОБА_2 здійснив наїзд на ОСОБА_3, яка в той час знаходилась позаду автомобіля. Внаслідок наїзду, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 14.10.2015 року №195 ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота розриви печінки, внутрішньо-черевної кровотеча; закритої тупої травми грудної клітини переломи 4, 5, 6, 7, 8-го ребер справа та 1, 2-го ребра зліва; травматичного гемопневмотораксу; травматичного та геморагічного шоку важкого ступеню; забою головного мозку легкого ступеня; скальпованої рани лівої тімяно-потиличної зони; саден тулуба, кінцівок; рваної рани лівої гомілки, з яких закрита травма живота у вигляді розривів печінки, кровотечі в черевну порожнину та закрита травма грудної клітини переломи ребер справа з 4-го по 8-ме та 1, 2-го ребра зліва, а також травматичний та геморагічний шок важкого ступеню належать до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя під час їх заподіяння; решта з переліку належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я або незначну стійку втрату загальної працездатності. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КУ "Жмеринська ЦРЛ" з 16.02.2016 року по 02.03.2016 року. Потерпіла перебувала на лікуванні 14 ліжко-днів, вартість ліжко-дня за вказаний період становила 163,42 грн. та 173,42 грн., тобто, загальна вартість перебування у лікарні ОСОБА_3 складає 2297,88 грн. ((163,42 грн. х 13 ліжко-днів) + (173,42 грн. х 1 ліжко-днів)). Посилаючись на те, що тілесні ушкодження, у зв'язку із якими потерпіла ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у КУ "Жмеринська ЦРЛ", отримані нею внаслідок вчинення злочинних дій ОСОБА_2, прокурор просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави в особі Комунальної установи "Жмеринська центральна районна лікарня" в рахунок відшкодування витрат останньої на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, кошти в сумі 2297,88 грн.

В судове засідання сторони, належно повідомлені про час та місце розгляду справи, не з'явилися, однак подали попередньо письмові заяви про розгляд даної справи без їх участі, в якій представник позивача - прокурор Жмеринської місцевої прокурори Лук'янчук Д.О. підтримав дані позовні вимоги в повному обсязі, а відповідач ОСОБА_2 заявлені до нього позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти задоволення позову.

Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.1,3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно змісту п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року №545.

Згідно положень п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року №545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Як вбачається з копії вироку Жмеринського міськрайонного суду від 16.06.2016 року (а.с.5-10) о 13 годині 00 хвилин 16.02.2015 року, ОСОБА_2 керуючи технічно справним автомобілем "Nissan Раtrol", державний номерний знак НОМЕР_1, з дозволу власника даного транспортного засобу, знаходячись на відрізку дороги в напрямку с.Слобода-Носківецька Жмеринського району Вінницької області, розпочав рух автомобіля заднім ходом, не переконавшись, що позаду немає пішоходів або інших перешкод, чим грубо порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України, в результаті чого ОСОБА_2 здійснив наїзд на ОСОБА_3, яка в той час знаходилась позаду автомобіля та отримала тілесні ушкодження, а тому його визнано винуватим та призначено йому покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді п'яти років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами та відповідно до вимог ст.75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного основного виду покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з'являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Згідно довідки КУ "Жмеринська ЦРЛ" від 16.03.2017 року №678/04 01-07 (а.с.12) громадянка ОСОБА_3, мешканка с.Мала Жмеринка, вул. Шкільна, 75, перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КУ "Жмеринська ЦРЛ" з 16.02.2015 року по 02.03.2015 року згідно медичної картки №1327; 13 л.д. х 163,42 грн. = 2124,46 грн., 1 л.д. х 173,42 грн. = 173,42 грн., що в сумі становить 2297,88 грн.; вартість лікування закладу не відшкодовувалась; відшкодовування витрат на лікування перераховувати на р/р 0470, УДКСУ у Жмеринському районі та м.Жмеринці Вінницька область, ідентифікаційний код 01982525, МФО 802015.

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 Комунальна установа "Жмеринська ЦРЛ" понесла витрати на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_3, між діями ОСОБА_2 та цими витратами є прямий причинний зв'язок, а тому обов'язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на останнього.

За таких обставин, суд доходить висновку, що даний позов підлягає задоволенню, так як він належно обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, безумовно визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Згідно вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 640 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо вимог майнового характеру.

Враховуючи викладене, керуючись п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 07.07.1995 року №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат", п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року №545, ст.23 Закону України "Про прокуратуру", ст.1206 ЦК України, ст.5, 8, 10, 60, 88, 174, 209, 210, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1) на користь держави в особі Комунальної установи "Жмеринська центральна районна лікарня" (, р/р 0470, МФО 802015) 2297 (дві тисячі двісті дев'яносто сім) гривень 88 копійок в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, а також на користь держави 640 (шістсот сорок) гривень судового збору (рахунок отримувача 0001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві, код банку отримувача 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106, пункт 1.1.2).

Рішення набуває законної сили після закінчення строків на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії особами, які беруть участь у справі, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.