19.05.2017 Справа № 756/6781/17
Унікальний № 756/6781/17
Справа № 2-о/756/247/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Ільченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві, про встановлення факту смерті -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 р. заявник звернувся до суду із зазначеною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у м. Луганську, померла його мати - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 42 від ІНФОРМАЦІЯ_2 р., виданого на тимчасово непідконтрольній території.

Заявник зазначає, що зареєструвати смерть ОСОБА_2 не виявляється можливим в зв'язку з тим, що заявником не наданий документ встановленого зразка, що є підставою для державної реєстрації смерті. Посилаючись на вищевикладене, заявник просив суд встановити факт смерті його матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у АДРЕСА_1 причина смерті: хронічна серцева недостатність, кардіосклероз.

Заявник в судове засідання не з'явився. До початку розгляду справи заявник надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та просив заяву задовольнити в повному обсязі.

Представник зацікавленої особи - відділу Оболонського районного у місті Києві ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві у судове засідання також не з'явився.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче.

У відповідності до ст. 257-1 ЦПК України, встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Як з'ясував суд, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 р. та є матір'ю заявника.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р., місце смерті: АДРЕСА_1 причина смерті: хронічна серцева недостатність, кардіосклероз.

Порядок встановлення факту смерті та її причин, встановлений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), затвердженою наказом МОЗ України від 08.08.2006 р. № 545 (Інструкція).

Як з'ясовано судом, у відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання (ч. 3 ст. 17 Закону).

Відповідно до вимог п. 3 Розділу 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні затверджених наказом МЮУ від 18.10.2000 р. № 52/5, у зв'язку із неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану АРК та м. Севастополя на тимчасово окупованій території проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території.

У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-УІІ від 20.10.2014 передбачає, що внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

У даному випадку суд вважає, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (за формою № 106/0), а за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження та смерті підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно ст. 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення юридичних фактів, які розглядаються судом в порядку окремого провадження.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Судом встановлено, що заявник позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію смерті ОСОБА_2, оскільки в неї відсутній документ встановленого зразка, що є підставою для державної реєстрації смерті.

Враховуючи вищевикладене та оцінивши зібрані у справі докази суд вважає за необхідне встановити факт того, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у АДРЕСА_1, причиною смерті є хронічна серцева недостатність, кардіосклероз.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 60, ст. 213-215, ст. 256-259 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особи жіночої статі, громадянки України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у АДРЕСА_1 причина смерті: хронічна серцева недостатність, кардіосклероз.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.А. Васалатій