АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/692/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Євтушенко П. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівБабенка В. М., Карпенко О. В.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_8 про визнання дій незаконними, скасування наказів, свідоцтв про право власності.

в с т а н о в и л а :

16 березня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, ОСОБА_7 про визнання дій незаконними, скасування наказів, свідоцтв про право власності, посилаючись на те, що він є власником домоволодіння по АДРЕСА_1.

На сусідній земельній ділянці (АДРЕСА_2) зведено житловий будинок із вбудовано-прибудованим гаражем та терасою.

Позивач ОСОБА_6 зазначив в позові, що право власності на даний будинок оформлено у 2012 році на підставі наказу Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради № 63-08 від 20 лютого 2012 року. За даним наказом громадянину ОСОБА_7 Департаментом видано свідоцтво від 21 лютого 2012 року НОМЕР_1 на житловий будинок літ. БІІ, пд., терасу літ. Б, гараж літ. Г по АДРЕСА_3.

В подальшому, у зв'язку зі зміною адреси, Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради за наказом № 159-08 від 04 квітня 2012 року, видано свідоцтво на право власності від 05 квітня 2012 року НОМЕР_2 на житловий будинок літ. БІІ, пд., терасу літ. Б., гараж літ. Г по АДРЕСА_2.

Позивач вважає, що діями Департаменту щодо видачі наказів та свідоцтв про право власності на будинок літ. БІІ, пд, терасу літ. Б, гараж літ. Г по АДРЕСА_2 є незаконними та такими, що порушують його права як власника сусіднього домоволодіння, оскільки надаючи дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок по АДРЕСА_3, а в подальшому - АДРЕСА_2, відповідачем зроблено посилання на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 2/4622-2007. Однак дане рішення стосувалось визнання права власності на самочинно збудовану та недобудовану літню кухню-сарай по АДРЕСА_3, а не на житловий будинок із терасою і гаражем за даною адресою.

Позивач також зазначив, що посилання в наказі № 63-08 на рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26 листопада 1987 року № 224/2 «Об утверждении обмера земель в микрорайоне «Дахновский» не підтверджує прав забудовника на земельну ділянку, а лише вказує на затвердження матеріалів обміру земельних ділянок мікрорайону Дахнівський та затвердження їх конфігурацій.

В подальшому за аналогічних обставин на підставі наказу № 63-08 Департаментом було прийнято інший наказ - № 159-08 від 04 квітня 2012 року. Тому, приймаючи рішення щодо оформлення права власності гр. ОСОБА_7 на житловий будинок із гаражем та терасою, орган місцевого самоврядування діяв не у межах повноважень та не у спосіб, який визначено чинним законодавством. Приймаючи рішення про оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності, орган місцевого самоврядування фактично легалізував право забудовника на безперешкодне користування нерухомим майном, що збудоване самочинно, з численними порушеннями державних будівельних норм, стандартів і правил.

Вважає, що надання права власності, тобто надання права володіння та користування таким будинком створює перешкоди для вільного та безпечного користування власним майном, тягне за собою можливість настання негативних наслідків для нього, загрожує його втратою, а також життю та здоров'ю його родини, що проживає в житловому будинку.

Оскільки Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради незаконно прийнято рішення (наказ) щодо оформлення права власності, то і видані на підставі даних рішень свідоцтва про право власності на нерухоме майно підлягають скасуванню. Численні звернення до відповідача з проханням вирішити спір в позасудовому порядку позитивних результатів не дало. Тому ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом та просив визнати незаконними дії Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради при видачі наказів від 20 лютого 2012 року № 63-08 та № 159-08 від 04 квітня 2012 року про оформлення права власності ОСОБА_7, скасувати накази Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради від 20 лютого 2012 року № 63-08 та № 159-08 від 04 квітня 2012 року та свідоцтв про право власності від 21 лютого 2012 року НОМЕР_1 та від 05 квітня 2012 року НОМЕР_2 на житловий будинок по АДРЕСА_2.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи - ОСОБА_8

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_8 про визнання дій незаконними, скасування наказів, свідоцтв про право власності -відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_6 оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт вказує, що Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради мав право видавати накази лише на нерухоме майно, що збудоване за наявності дозволу, проекту, оформленого на праві власності чи користування земельної ділянки та після прийняття майна в експлуатацію інспекцією архітектурно-будівельного контролю. Однак відповідно до законодавства, що діяло на момент видачі спірних наказів, Департамент не мав права оформлювати та видавати свідоцтва про право власності на самочинне будівництво. Просив скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2017 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, представників учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед значення. Суд оцінює належність, допустимість достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Ухвалюючи рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем не доведено фактичні обставини порушення його прав зі сторони відповідачів, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що висновок суду є правильним, таким, що ґрунтується на встановлених обставинах справи та відповідає нормам чинного законодавства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом позивач ОСОБА_6 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що видане Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради 04 грудня 2012 року на підставі наказу вказаного департаменту від 29 листопада 2012 року № 640-08 та власником земельної ділянки за вказаною адресою відповідно до державних актів, копії яких були досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Згідно даних договору купівлі-продажу від 12 червня 2007 року ОСОБА_7 придбав у власність будинок АДРЕСА_3. За вказаним домоволодінням закріплена у постійне користування земельна ділянка площею 910 кв.м., а також земельна ділянка площею 1148 кв.м. в тимчасове користування.

Наказом № 461 Департаменту містобудування виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26 березня 2012 року «Про присвоєння та зміну нумерації будинків та споруд на території міста Черкаси» житловому будинку (літ. Б-ІІ), пд.) терасі (літ. б), гаражу (літ. Г) надано окремий порядковий вуличний знак АДРЕСА_2.

Судом також встановлено, що в подальшому, у відповідності з Наказами Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради від 20 лютого 2012 року та від 04 квітня 2012 року № 159-08 ОСОБА_7 дозволено оформити право власності відповідно на житловий будинок (літ. Б-ІІ, пд.), терасу (літ. б), гараж літ. (Г) по АДРЕСА_2 по АДРЕСА_2 та видано свідоцтва від 21 лютого 2012 року НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 05 квітня 2012 року про право власності.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 04 травня 2012 року ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_8 придбав у власність житловий будинок АДРЕСА_2.

Таким чином, судом першої інстанції було достовірно встановлено і сторони даної обставини не заперечують про те, що на даний час власником вищевказаного будинковолодіння є ОСОБА_8

Згідно ст. 391 ЦК України правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом місцевого самоврядування має право вимагати відновлення такого становища, яке існувало до видання цього акта.

Аналізуючи доводи позовної заяви, та вимоги апеляційної скарги з наданням доказів необґрунтованості судового рішення районного суду, колегія суддів приходить до слідуючих висновків.

Так, в обгрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_6 вказав, що Інспекцією Державного Архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області за його зверненням проведена перевірка щодо здійснення ОСОБА_8 водовідведення атмосферних вод з даху гаражу в частині дотримання протипожежної відстані та у зв'язку із виявленими порушеннями останньому внесено припис. Таким, чином, на думку позивача, зазначені документи контролюючих органів містять відомості щодо недотримання нормативної відстані при будівництві гаражу ОСОБА_8 до будинку по АДРЕСА_2.

Крім того, згідно протоколу № 11 від 30 липня 2015 року зазначено, що коефіцієнт природного освітлення в кімнаті № 12 будинку по АДРЕСА_1 не відповідає ДБН. Однак судом першої інстанції правильно встановлено, що даний протокол не містить даних щодо того, внаслідок чого порушені зазначені норми.

Колегія суддів вважає, що районний суд дійшов правильного висновку про те, що посилання позивача ОСОБА_6 на той факт, що Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради, приймаючи оспорювані накази посилався на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 вересня 2007 року про визнання за ОСОБА_7 права власності на самочинне будівництво, яке в подальшому було скасовано є безпідставними, оскільки накази приймались відповідачем у лютому 2012 року, рішення суду набрало законної сили на той час і було скасовано судом апеляційної інстанції лише в грудні 2015 року. При чому, підставою скасування судового рішення стало ненадання ОСОБА_7 доказів звернення до компетентних органів з метою вирішення питання у встановленому законом порядку (ст. 331 ЦК України) та той факт, що господарсько-побутові будівлі, які відповідач збудував самочинно вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами у зв'язку з чим право власності на такі будівлі та споруди як на окремі об'єкти визнаватись не може.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вже зазначалося вище позивачем ОСОБА_6 ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час розгляду в апеляційному суді не надано належних вмотивованих доказів в обгрунтування своїх позовних вимог, які б давали змогу встановити, якими ж саме незаконними діями відповідачів права позивача порушено та не надано доказів, що давали б підстави для скасування рішення районного суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарг є необґрунтованими, тому не підлягають задоволенню колегією суддів, оскільки не спростовують висновків суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини по справі, вірно застосовано закон, який підлягав застосуванню і ухвалено законне рішення, яке скасуванню не підлягає, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню .

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_8 про визнання дій незаконними, скасування наказів, свідоцтв про право власності залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :