АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-1402 Головуючий у 1-й інстанції - Коренюк А.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 березня 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

БорисовоїО.В.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 8 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 8 листопада 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 736 грн. 80 коп. на відшкодування витрат, пов'язаних із проведенням експертного дослідження. Суд стягнув з ОСОБА_3 у дохід держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с.69-73).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: ОСОБА_3 та його представника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, ОСОБА_4 та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наступного.

Внаслідок вчинення злочину ОСОБА_3 була заподіяна шкода ОСОБА_4, яка отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини у вигляді перелому середньої третини діалізу лівої ключиці зі зміщенням уламків, садна м'яких тканин надпліччя. Указані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

ОСОБА_4 проходила стаціонарне лікування в лікарні швидкої допомоги упродовж 14 днів, куди була госпіталізована каретою швидкої допомоги відразу після дорожньо-транспортної пригоди, з оперативним втручанням щодо остеосинтезу зламаної ключиці.

Дотепер вона має проблеми зі здоров'ям та має перенести щонайменше одне хірургічне втручання з відновлення зламаної ключиці, відчуває біль у пошкодженій ключиці, не може повноцінно працювати пошкодженою рукою та обслуговувати себе. Через постійний біль ОСОБА_4 відчуває постійний дискомфорт, порушення сну, має відчуття тривоги, пригніченості, перебуває у депресивному стані.

Розмір заявленого позивачем відшкодування моральної шкоди - 30 000 грн., є значно меншим від визначеного висновком судово-психіатричної експертизи №45-ц від 13 квітня 2016 року - 364,5 розмірів мінімальної заробітної плати (а.с.44-46).

За встановлених обставин, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 у повному обсязі відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_4 позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.60-61).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, оскільки районним судом не ураховано, що відповідачем неодноразово надавалась грошова допомога позивачці, відхиляються апеляційним судом як безпідставні з огляду на таке.

З наявних у матеріалах справи розписок (а.с.26-28) убачається, що ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_3 3 000 грн. (2000 + 1000) на лікування та 5 500 грн. без зазначення призначення цієї компенсації.

За правилом ч.4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Таким чином, відшкодування витрат на лікування не може бути зараховане при визначенні розміру компенсації відшкодування моральної шкоди.

Ураховуючи розмір відшкодування моральної шкоди, визначений висновком судово-психіатричної експертизи №45-ц від 13 квітня 2016 року - 364,5 розмірів мінімальної заробітної плати (а.с.44-46), у сукупності із заявленим у рамках даного позову розміром компенсації 30 000 грн., сплачені відповідачем на користь позивача 5 500 грн. без зазначення призначення цієї компенсації не можуть бути розцінені судом як повне відшкодування ОСОБА_4 заподіяної їй ОСОБА_3 моральної шкоди.

З огляду на вищенаведене у контексті положень п.1 ч.2, ч.3 ст. 23 ЦК України, та факту заподіяння позивачу тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості і необхідність тривалої реабілітації, доводи апеляційної скарги про те, що районним судом при ухваленні рішення фактично не проводилась оцінка заподіяної позивачу моральної шкоди та не розглядалось питання, з чого саме суд виходив при визначенні розміру компенсації, також відхиляються апеляційним судом як безпідставні.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що районним судом при ухваленні рішення не взято до уваги ряд обставин - ОСОБА_3 є непрацюючим пенсіонером, має на утриманні онкохвору матір похилого віку та сина студента денної форми навчання, за навчання якого він сплачує, також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на таке.

За правилом ч.3 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

У даному випадку шкода завдана унаслідок вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, що підтверджується вироком суду (а.с.4-9) і не оспорюється відповідачем.

Таким чином, правові підстави для зменшення розміру відшкодування заподіяної ОСОБА_3 шкоди залежно від його матеріального становища відсутні.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить, підстав для виходу за межі апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не вбачає.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 8 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

О.В. Борисова