Ленінський районний суд м.Харкова
24 лютого 2017р. Справа 642/6487/16-ц Провадження №2/642/266/17
Суд у складі: Головуючий суддя Євтіфієв В.М.;
Секретар Бондаренко В.П.;
За участю позивача ОСОБА_1, відсутності позивача ОСОБА_2 міської ради, повідомлену про день та час розгляду справи;
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, про встановлення факту, визнання право власності у порядку спадкування,
В мотивуванні позовних вимог позивачем вказано, позивачу на праві власності належить 3/4 частини квартири АДРЕСА_1, 154 в м.Харкові а саме:
- 2/4 частин належить позивачу відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу Харківської області 23 серпня 2016 року, спадкова справа №17/2015, зареєстровано в реєстрі №979;
1/4 частина квартири АДРЕСА_1, 154 в м.Харкові зареєстрована на праві власності за рідним братом позивача - ОСОБА_3 згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 березня 1998 року ОСОБА_2 міським центром приватизації державного житлового фонду, реєстраційний № 4-98-122163.
ОСОБА_3 помер 5 грудня 2009 року, відповідно до свідоцтва про смерть, Серія 1-ВЛ №245047 від 09.12.2009.
Позивач вважає, що після смерті брата, його мати фактично прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована та на час смерті сина мешкала разом із ним у квартирі АДРЕСА_2. Разом з тим, як і після батька, про що зазначено в свідоцтві про право на спадщину за законом, мати не оформлювала своїх спадкових прав після смерті сина - ОСОБА_3, померлого 05.12.2009.
На час смерті брата позивач мешкав у смт.Пісочин Харківського району та обл., в/д. Клубний, буд. 9, з заявами про прийняття спадщини не звертався, тому вважаю, що мати єдина спадкоємиця за законом, яка фактично прийняла спадщину.
Мати померла 01 вересня 2015 року і у зв'язку з тим, що мешкали вони нарізно, тому нотаріусом позивачу було відмовленно у оформленні спадщини.
Тому на підставі вимог ст.ст. 328,1226,1261,1267,1268 ЦК України, позивач вимагає:
-вважати постійним проживанням ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 на час смерті ОСОБА_3 насталої 05 грудня 2009р.
- визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_4, померлої 01 вересня 2015р.
Відповідач заперечень суду щодо позовних вимог не надав.
Позивач на позові наполягав. В поясненні вказав обставини викладенні в мотивуванні позовних вимог.
Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, у своїх вільних поясненнях вказали, що дійсно на час смерті ОСОБА_1, останні й проживав разом з матерю ОСОБА_4 у квартири АДРЕСА_3.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлені наступні факти та обставини.
Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України визначено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Матеріалами справи суду доведено, що квартира АДРЕСА_3. належала на праві сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8.
ОСОБА_7 помер 18 вересня 2003р. про що свідчить копія свідоцтво про смерть від 13 вересня 2003р.
Позивачу на час розгляду справи належить на праві власності належить 3/4 частини квартири АДРЕСА_1, 154 в м.Харкові а саме:
- 2/4 частин належить позивачу відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу Харківської області 23 серпня 2016 року, спадкова справа №17/2015, зареєстровано в реєстрі №979;
1/4 частина квартири АДРЕСА_1, 154 в м.Харкові зареєстрована на праві власності за рідним братом позивача - ОСОБА_3 згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 березня 1998 року ОСОБА_2 міським центром приватизації державного житлового фонду, реєстраційний № 4-98-122163.
ОСОБА_3 помер 5 грудня 2009 року, відповідно до свідоцтва про смерть, Серія 1-ВЛ №245047 від 09.12.2009.
Статтею 256 ч.2 ЦПК України визначено: У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, та вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.
Суд вважає доведеним факт, що за адресою квартири АДРЕСА_3 на час смерті проживав ОСОБА_3 разом зі своєю матерю ОСОБА_4, яка проживала та була зареєстрована за вказаною адресою згідно довідки №2082 від 04.10.2016р.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закон або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 1216 ЦК України визначено: Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено: Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України визначено: до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
З аналізу встановлених обставин відповідно до вказаних норм закону, суд вважає, що ОСОБА_4 будучи матерю ОСОБА_3, згідно копії свідоцтво про народження від 15 червня 1975р, фактично прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_3 у вигляді 1/4 частина квартири АДРЕСА_1, 154 в м.Харкові зареєстрована на праві власності за рідним братом позивача - ОСОБА_3 згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 березня 1998 року ОСОБА_2 міським центром приватизації державного житлового фонду, реєстраційний № 4-98-122163.
У п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено: якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
ОСОБА_4 померла 01 вересня 2015 року у зв'язку з чим, позивач в нотаріальному порядку звернувся до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, згідно витягу із спадкового реєстру. Але оформить належним чином спадщину не зміг за відсутності вирішення ? частки яка на час звернення зареєстрована за ОСОБА_3
Отже, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З урахуванням вимог ст..209 ч.3 ЦПК України, у звязку складністю справи, складання повного тексту рішення може бути відстрочено не більш пяті днів з дня закінчення розгляду справи, але судом оголошується вступна та резолютивну частина рішення.
Керуючись ст.ст. 4,10,15,60,88,212-215 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, про встановлення факту, визнання право власності у порядку спадкування, задовольнити повністю.
Вважати постійним проживанням ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 на час смерті ОСОБА_3 насталої 05 грудня 2009р.
Визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_4, померлої 01 вересня 2015р.
Рішення суду може біти переглянуто судом який його ухвалив заявою ОСОБА_2 міської ради, про перегляд заочного рішення, яка повинна бути подана до Ленінського районного суду м.Харкова, протягом 10ти днів з дня отримання копії рішення

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення або отримання копії рішення особами, які беруть участь у справі але не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: В.М.Євтіфієв