Справа № 131/1857/16-ц
Пров.№2/140/581/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

21.08.2017 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Слободяник Т.В.

при секретарі Затишняку А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Суддею Іллінецького районного суду Вінницької області Шелюховським М.В. 09.09.2016 року було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі та гідності, стягнення матеріальної шкоди, згідно з яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено та покладено на нього судові витрати у виді сплати 1929,20 гривень судового збору, який згідно ухвали Іллінецького районного суду від 17.03.2016 року було відстрочено у сплаті до винесення судом остаточного рішення.

30.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування завданої майнової шкоди на оплату судового збору в сумі 1929,20 гривень стягнути з нього за рішенням.

11.10.2016 року суддею Шелюховським М.В. до відкриття провадження у справі було заявлено самовідвід за тих обставин, що суддя є відповідачем у справі, а новий склад суду в Іллінецькому районному суді утворити неможливо для розгляду даної справи.

01.11.2016 року до Немирівського районного суду в порядку ст.116 ЦПК України надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої майнової шкоди.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 23.12.2016 року позовну заяву було залишено без руху та позивачеві був наданий строк для усунення недоліків.

Згідно ухвали Немирівського районного суду від 16.01.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 за позовом до ОСОБА_2 про відшкодування завданої майнової шкоди було повернуто позивачеві у звязку з не усуненням недоліків.

12.04.2017 року Ухвалою апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 16.01.2017 року було задоволено, а справу направлено до Немирівського районного суду для вирішення питання про відкриття провадження.

ОСОБА_1 звернувся в Іллінецький районний суд з позовом до судді Шелюховського М.В. про відшкодування завданої майнової шкоди що полягає у стягненні судового збору в сумі 1929,20 гривень по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі та гідності.

З метою зясування позовних вимог ОСОБА_1 було відкрито провадження.

Однак, ОСОБА_1 як позивач до суду не зявлявся, подавши заяву про розгляд позову без його участі.

Суд, ознайомившись з позовною заявою, прийшов до слідуючого висновку, що за позовною заявою ОСОБА_1 відповідачем є саме суддя Шелюховський М.В. який згідно позовної заяви своїм рішенням від 09.09.2016 року заподіяв ОСОБА_1 майнової шкоди в сумі 1929,20 гривень по цивільній справі№131/1857/16-ц.

Згідно із частиною першою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в зазначеній вище редакції судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 13.06.2007 року № 8 зазначено що згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза перередбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Відповідно до статті 125 Конституції України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) в Україні діють місцеві, апеляційні, вищі спеціалізовані та Верховний Суд України.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Отже, чинне законодавство дає можливість особі повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення.

Згідно із статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Проте у позові ОСОБА_1 до судді Шелюховського М.В. зазначені правовідносини не виникли, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

У Висновку № 3 (2002 ) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

На підставі викладеного, слід дійти висновку, що належним відповідачем у таких спорах може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Керуючись Постановою Пленому Верховного суду України № 8 від 13.06.2007 року, ст.ст. 15,16 ЦК України, 207 п. 1 ч. 1, 208,293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Провадження у справі № 131/1857/16-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої майнової шкоди закрити по п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а особою , яка не була присутня протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис)

Копія вірна:

Суддя: