22-ц/775/240/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Соловйов О.Л.
Доповідач: Зайцева С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„16" травня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Пономарьової О.М.,Ткаченко Т.Б.

за участю секретаря : Гаркуша О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 серпня 2012 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2011 року ПАТ «ПУМБ» звернулося до суду із вказаним позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_3,обгрунтовуючи вимоги тим,що між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ » та ОСОБА_1 01 листопада 2007 року був укладений кредитний договір № 5780872, згідно із умовами якого ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 44 000 доларів США строком повернення до 01 листопада 2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, розмір яких вказано у кредитному договорі. 30 грудня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 854010 до вказаного кредитного договору, відповідно до якої ОСОБА_1 було надано додатковий транш у розмірі 84 127 грн. 87 коп., що еквівалентно частині заборгованості за першим траншем у розмірі 10 522,56 доларів США, з метою погашення першого траншу кредиту. За користування другим траншем процентна ставка становила 19 % на рік. Забезпеченням виконання зобов*язання ОСОБА_1 за вказаним договором є іпотека нерухомого майна, згідно із укладеним 01 листопада 2007 року договором іпотеки № 5781839, а також порука ОСОБА_3, згідно із укладеним 30 грудня 2009 договором поруки № 8548573. На протязі тривалого часу відповідачка ОСОБА_1 зобов*язання за кредитним договором не виконувала. Пунктом 3.5.7 кредитного договору встановлено, що у разі порушення позичальником зобов*язань за договором банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту разом із розрахованими процентами, а згідно із п. 3.5.8 кредитного договору позичальник зобов*язаний виконати таку вимогу банку не пізніше 30 календарних днів з дня її отримання. 11 травня 2011 року банком на адресу ОСОБА_1 було направлено лист-вимогу щодо необхідності дострокового повернення суми заборгованості та процентів за користування кредитом. Вказану вимогу було через деякий час повернуто на адресу банку у зв*язку із закінченням строку зберігання поштової кореспонденції.Крім того, банком 11 жовтня 2011 року було направлено лист-вимогу на адресу поручителя ОСОБА_3 щодо необхідності дострокового повернення суми заборгованості за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ПУМБ»та ОСОБА_1 Вказану вимогу відповідач ОСОБА_3 отримав 11 жовтня 2011 року.У зв*язку з невиконанням зобов*язань станом на 04 грудня 2011 року заборгованість відповідачів за кредитним договором становить 30 799,59 доларів США та 80 718, 04 грн.,а також заборгованості за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом становить 2 833,55 доларів США та 11 113,67 грн.; - заборгованість суми пені за порушення строків виконання зобов*язання 2 388,50 доларів США ,що у гривневому еквіваленті складає 19 084,51 грн. та 6 493,48 грн; - заборгованість суми штрафів за порушення відповідачем обов*язків щодо поновлення дії договорів страхування 32 233,50 грн. Просили стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 578082 від 01 листопада 2007 року зі всіма змінами та доповненнями до нього у розмірі 33 633,14 доларів США та 149 643,20 грн., судові витрати.

25 квітня 2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПАТ «ПУМБ», треті особи ОСОБА_3, приватний нотаріус Лушкіна О.В. про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним, відповідно до якого просила визнати недійсним кредитний договір № 5780872 від 01 листопада 2007 року, додатковий договір до кредитного договору від 30 грудня 2009 року,договір іпотеки № 5781839 від 01 листопада 2007 року, які укладені між нею та ПАТ «ПУМБ». Ухвалою суду від 15 травня 2012 року вказані позови об*єднані в одне провадження.

Згідно із ухвалою суду від 07 серпня 2012 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України .

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 серпня 2012 року позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 33 633,14 доларів США та 149 643,20 грн.Стягнуто у дольовому порядку з ОСОБА_1,ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір у розмірі 2 823 грн. -по 1 411 грн. 50 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1,що діє на підставі довіреності ОСОБА_5 підтримала доводи апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ «ПУМБ»,що діє за довіреністю ОСОБА_6 просила апеляційну скаргу відхилити,рішення суду першої інстанції залишити без змін,надала суду письмові заперечення на апеляційну скаргу (т.2 а.с.35-52).

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1, ОСОБА_3 не з*явилися,належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.32,33,55),надали заяви про можливість розгляду справи у їхню відсутність(т.2.а.с.57,58).

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 листопада 2007 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 5780872 .

Відповідно до п.п. 1.1.,1.1.1,1.2,1.3,1.4 вказаного договору банк зобов*язався надати позичальнику кредит у розмірі 44 000 доларів на умовах договору, а позичальник взяв на себе зобов*язання використати кредит за цільовим призначенням,сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредитні кошти в порядку та в строки, обумовлені цим договором. Позичальник несе усі валютні ризики під час виконання зобов*язання за цим договором.Цільове призначення кредиту : кредит надається для використання на наступні цілі і суворо в наступній послідовності : в сумі 33 348,06 доларів США на рефінансування (погашення) заборгованості позичальника за кредитом ,наданим позичальнику згідно кредитного договору № 1.06100808.м від 24.10.2006 року ,укладеного з « Міжнародним Іпотечним банком» виконання зобов*язань за яким забезпечено іпотекою відповідно до іпотечного договору № 1.06100808.м укладеного між попереднім кредитором та позичальником, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області,Лушкіною О.В. 24 жовтня 2006 року ,реєстровий № 3461; в сумі 10 651,94 доларів США для використання на розсуд позичальника,відповідно до чинного законодавства України з процентною ставкою за користування кредитом 11,50% річних (проценти сплачуються позичальником в порядку і на умовах,визначених цим договором) , з строком кредиту до 01 листопада 2022 року .

Пунктом 4.3.1 кредитного договору передбачено обов*язок Позичальника протягом строку дії договору щорічно до дати закінчення періоду страхування, за який сплачено страховий платіж, поновлювати дію договорів страхування, укладення яких передбачено кредитним договором.

Згідно із п. 5.4 за кожний випадок порушення позичальником обов*язків щодо поновлення дії договорів страхування, передбачених п. 4.3.1 цього договору,позичальник зобов*язаний сплатити на вимогу банку на його користь штраф у розмірі 10 % від мінімальної страхової суми, на яку згідно із вимогами договору укладений договір страхування.

Пунктом 5.5 кредитного договору передбачено зобов*язання позичальника на вимогу банку сплатити на його користь штраф у розмірі 1 % від одержаного кредиту у разі порушенням ним п. 4.3.2 -п. 4.3.6 кредитного договору.

Забезпечення виконання зобов*язань ОСОБА_1 за вказаним договором є іпотека об*єкту нерухомості, який належить позичальнику на праві власності -квартири АДРЕСА_1, як вказано у п. 1.5, п. 2.1.1.1 кредитного договору.

30 грудня 2009 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 8545010 до кредитного договору № 5780872 від 01 листопада 2007 року, згідно із п. 1 якої сторони прийшли до згоди про додаткове надання, відповідно до умов кредитного договору позичальнику 2-го траншу кредиту у розмірі 84 127,87 грн., що еквівалентно частині заборгованості за кредитом в іноземній валюті у розмірі 10 522,56 доларів США. Згідно із п. 2 вказаної додаткової угоди за користування 2-м траншем процентна ставка становить 19 % річних. Строк кредиту за вказаною додатковою угодою встановлено наступний: залишок заборгованості за першим траншем кредиту, наданим позичальнику в строк 01 листопада 2022 року повертається позичальником частинами в розмірах, порядку і строки, визначені кредитним договором. Другий транш кредиту надається позичальнику на строк до 30 жовтня 2022 року.

Відповідно до додаткової угоди від 12 січня 2010 року № 8576422 до кредитного договору № 5780872 від 01 листопада 2007 року, укладеної між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 внесено зміни до графіку повернення кредиту та сплати відсотків за кредитним договором, а саме викладено в іншій редакції графік повернення першого траншу та відсотків за кредитним договором.

Згідно із додатковою угодою від 12 січня 2010 року № 8576488 до кредитного договору № 5780872 від 01 листопада 2007 року графік повернення першого траншу кредиту та сплати процентів за користування ним залишено без змін.

В забезпечення виконання зобов*язань за зазначеним кредитним договором із змінами, внесеними до нього згідно із наведеними між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 30 грудня 2009 року було укладено договір поруки № 8548573, згідно із ст. 1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов*язання боржником ОСОБА_1 в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, можливих комісій, неустойки, витрат кредитора тощо. У разі порушення боржником зобов*язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов*язання в повному обсязі, як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.Відповідно п.6.1 порука за цим договором припиняється з припиненням зобов*язання,а також в інших випадках,передбачених чинним законодавством України.

У зазначений договір поруки вносились зміни, аналогічні із змінами, внесеними до кредитного договору шляхом укладання між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 додаткових угод до договору поруки.

Аналогічні правові норми викладені й у ст. 554 ЦК України, відповідно до якої боржник і його поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ст. ст. 526,527,530 ЦК України зобов*язання повинні виконуватись належним чином та в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов*язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов*язання.

Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов*язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків.

У зв*язку із неналежним виконання відповідачами їх зобов*язань з повернення кредитних коштів та сплати відсотків, передбачених кредитним договором 10 травня 2011 року на адресу ОСОБА_1 ПАТ «ПУМБ» було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом, відповідно до якої ПАТ «ПУМБ» вимагає від ОСОБА_1 у 30-денний строк з моменту отримання вимоги достроково повернути всю суму кредиту та відсотки за користування кредитом у розмірі 31 527, 65 доларів США. Також на адресу ОСОБА_1 банком 10 травня 2011 року було направлено вимогу про усунення порушення основного зобов*язання, згідно із ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Вказані вимоги були направлені на адресу ОСОБА_1 рекомендованою кореспонданцією та повернулись на адресу банку у зв*язку із закінченням терміну зберігання.

11 жовтня 2011 року банком на адресу ОСОБА_3 було направлено вимогу виконати його зобов*язання за договором поруки.Вказану вимогу на адресу ОСОБА_3 було направлено рекомендованої кореспонденцією та отримано ним 26 жовтня 2011 року.

У зв*язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 04 грудня 2011 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 633,14 доларів США та 149 643,20 грн.,яка складається із : - 30 799,59 доларів США та 80 718,04 грн. заборгованість за сумою кредиту;-2 833,55 доларів США та 11 113,67 грн. - заборгованості за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом; - 2 388,50 доларів США ,що у гривневому еквіваленті складає 19 084,51 грн. та 6 493,48 грн. -сума пені за порушення строків виконання зобов*язання за кредитним договором; - 32 233,50 грн. -сума штрафів за порушення обов*язків щодо поновлення дії договорів страхування .

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ « ПУМБ» ,суд першої інстанції виходив з того,що позичальник не виконував взяті на себе зобов*язання за кредитним договором ,унаслідок чого утворилась кредитна заборгованість ,тому наявні підстави для її стягнення в тому числі і з поручителя відповідно до ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України.

Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи з якими повністю погоджується й апеляційний суд.

Як встановлено судом першої інстанції кредитний договір ,договір поруки укладено у письмовій формі в установленому порядку, підписаний уповноваженими на це посадовими особами ПАТ та особисто відповідачами, зміст правочину не суперечить вимогам цивільного законодавства та моральним засадам .

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку ,встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Стаття 11 ЦПК України передбачає,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу ,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,встановлених договором ,а позичальник зобов*язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов*язання є його невиконання або виконання з порушенням умов ,визначених змістом зобов*язання (неналежне виконання). Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов*язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційного оскарження та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд зауважує,що доводи апеляційної скарги щодо не встановлення судом фактичних обставин справи,спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами .

У зв*язку з порушенням відповідачем умов договору та вимог ЦК України ,позивач має право використати можливість для дострокового стягнення заборгованості ,надані йому укладеним сторонами договором. Відповідачем порушені зобов*язання за кредитним договором, що підтверджується : - оборотно-сальдовою відомістю за період з 01.11.2007 року по 04.12.2011 року та розрахунком заборгованості за кредитним договором № 5780872 від 01 листопада 2007 року станом на 04 грудня 2011 року (включно) -відповідно яких вбачається фактичне погашення по 26.09.2010 року 13 200,41 , залишок непогашеної суми кредиту 30 799,59 доларів США ; - розрахунком заборгованості за додатковою угодою № 8545010 від 30 грудня 2009 року до кредитного договору № 5780872 від 01 листопада 2011 року станом на 04.12.2011 року (включно) -відповідно якого фактичне погашення суми кредиту по 26.11.2010 року 2 273,22; 24.11.2010 року -577,62 ; 14.01.2011 року -558,99,залишок непогашеної суми кредиту 80 718,04 грн. Розрахунок суми пені за порушення строків сплати суми кредиту та відсотків за користування ними нараховані за період з 04.01.2011 року по 04.12.2011 року (включно) Згідно п.5.2. кредитного договору у разі порушення відповідачем строків виконання зобов*язання з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом,відповідач зобов*язаний сплатити на вимогу банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України,що діяла у відповідний період ,від суми прострочених виконанням зобов*язань за кожен день прострочення. Розрахунок пені здійснений на суму простроченого виконання боргового зобов*язання за весь час прострочення з врахуванням того,що починаючи з 10.08.2010 року облікова ставка НБУ становить 7,75% річних.Пеня,нарахована за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним станом на 04.12.2011 року не погашена відповідачем за кредитним договором № 5780872 від 01 листопада 2007 року станом на 04 грудня 2011 року (включно) (період 27.04.2011-04.12.2011) становить 2 230,48 та за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом (період з 27.01.2011 -04.12.2011) становить 158,02 ; розрахунок суми пені за додатковою угодою № 8545010 від 30 грудня 2009 року за кредитним договором № 5780872 від 01 листопада 2007 року станом на 04.12.2011 (включно) : розрахунок суми пені за порушення строків сплати суми кредиту(період з 04.01.2011-04.12.2011) 5 927,04 грн.,розрахунок суми пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом (період з 04.01.2011-04.12.2011 ) 566,44 грн. Тобто,сума пені за порушення строків виконання зобов*язання за кредитним договором складає : 2 230,48+ 158,02 = 2388,50 доларів США ,що в гривневому еквіваленті складає 19 084,51 грн. та 5 927,04+566,44 = 6493,48 грн. Сума штрафу 32 233,50 грн. розрахована за формулою = страхова сума за договором страхування *10% (т.1а.с.7»а»-10,153-174).

Виконання договірних зобов*язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Враховуючи вимоги ст.192 ЦК України,ч.ч.1,3 ст.533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» сума пені 2 388,50 доларів США стягнута з відповідачів в національній валюті України, відповідно до офіційного курсу,встановленого Національним банком України у розмірі 19 084 грн.51 коп.( із розрахунку 7,99 грн.-курс долару щодо гривні станом на дату звернення до суду з позовом -помножити на 2388,50 ) + 6 493,48 грн. Норми права судом першої інстанції вірно застосовані.Доводи апеляційної скарги у вказаній частині не обґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги в частині незаконності стягнення грошових коштів у іноземній валюті-доларах США не є слушними,оскільки згідно ст. 99 Конституції України грошовою одиницею Українии є гривня.Вказана стаття визначає правовий статус грівні,але не встановлює сферу її обігу,а статтею 192 ЦК України передбачено,що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку ,встановлених законом .

Банк і фінансова установа,отримавши у встановленому законом порядку (статті 19,47 Закону України « Про банки і банківську діяльність» )банківську ліцензію на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями,який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу ІІ Закону Ураїни від 15 лютого 2011 року № 3024- VI « Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльностіі банків « є генеральною ліцензією на дійснення валютних операцій,має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання ).

Щодо вимог підпунктів «в» пункту 4 статті 5 цього Декрету ,який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті,якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі,то,оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліензування ,ця норма не може застосовуватись судами.

Відповідно до роз*яснень,які містяться у постанові № 5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про практику застосування законодаства судами при вирішенні спорів ,що виникли з кредитних правовідносин», у разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного догвоору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт «г» пункту 4 статі 5 Декрету про валютне регулювання ) суд має виходити з того,що Національниим банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету ,статті 44 Закону України « Про Національний банк України « в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу,затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстроване у Міністерстві юстиції України 09 листопада 2004 року № 1429/10028).Згідно з пунктом 1.5. цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється,якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк(ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку ,на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями,який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу ІІ Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024- VI « Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків « є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій,або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій ).

02 жовтня 2006 року ЗАТ « ПУМБ» було отримано банківську ліцензію № 8 на право здійснювати банківські операції,визначені ч.1 та п.п.5-11 ч.2.ст.47 Закону України « Про банки та банківську діяльність «.

Відповідно до дозволу № 8-1 ,виданому ЗАТ «ПУМБ» Національним банком України 02.10.2006 року ЗАТ « ПУМБ» надано право на здійснення операцій ,передбачених п.1-4 ч.2 та ч.4 ст.47 Закону України « Про банки та банківську діяльність « ,зокрема ,залучення та розміщння іноземної валюти на валютному ринку України.

Доводи апеляційної скарги щодо необгрунтованості стягнення судом пені ,обчисленої у доларах США та штрафу за неукладення договору страхування не спроможні .

Відповідно до ч.2 ст. 625 ПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов*язання, на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, а саме ст. 5 (п. 5.2 договору) передбачена відповідальність позичальника за порушення зобов*язань з виконання умов договору у вигляді сплати на користь банку пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період прострочення за кожен день прострочки.

Наявність факту прострочки виконання зобов*язання у відповідачів, що зумовлює стягнення з них пені, підтверджено доданим до матеріалів справи розрахунком та не спростовано відповідачами ані при розгляді справи судом першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції . Враховуючи той факт, що зобов*язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 5780872 визначені саме у іноземній валюті - у доларах США - відповідно й розрахунок пені здійснювався банком у вказаній валюті, проте судом був стягнутий у відповідному еквіваленті саме у національній валюті - гривні, з огляду на що судом першої інстанції було дотримано положення ст. ст. 546, 549, 611 ЦК України .

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов*язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов*язання. Зі змісту договору позики вбачається, що умовами договору окремо передбачена відповідальність позичальника згідно з положеннями ст. 625 ПК України, а також окремо - зобов*язання сплатити неустойку за порушення стороною умов договору.

Таким чином, вимоги банку про стягнення суми штрафу у зв*язку із не поновленням договору страхування предмету іпотеки є обгрунтованими.

Так, відповідно до п. 4.3.1 кредитного договору № 5780872 передбачено обов*язок позичальника протягом строку дії договору щорічно до дати закінчення періоду страхування, за який сплачено страховий платіж, поновлювати дію договорів страхування, укладення яких передбачено кредитним договором.

Згідно із п. 5.4 кредитного договору, за кожній випадок порушення позичальником обов*язків щодо поновлення дії договорів страхування, передбачених п. 4.3.1 цього Договору, позичальник зобов*язаний сплатити на вимогу банку штраф у розмірі 10 % мінімальної страхової суми, на яку згідно із вимогами договору укладений договір страхування.

Відповідно до договору страхування від 30.12.2009 року № 1228-ИГ/09М, укладеного між ПрАТ «АХА Страхування» та ОСОБА_1, було застраховано іпотечне майно, а саме 3- кімнатну квартиру, за адресою АДРЕСА_1. Пунктом 2.1 вказаного договору страхування сторонами визначено страхову суму за договором - 322 335 грн. Пунктом 5.1 Договору страхування передбачено строк дії цього договору - до 29.12.2010 року.

Після припинення строку дії наведеного договору страхування ОСОБА_1 більш не здійснювалось страхування предмету іпотеки, в порушення перелічених вище норм кредитного договору, а отже судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідачів на користь банку штраф у розмірі 10 % від страхової суми, який дорівнює 32 233, 50 грн.

Відповідно до вимог чинного законодавства порука - це додатковий вид забезпечення вимог, тому передбачає особливі умови та строки на звернення з вимогами кредитора до поручителя та умови припинення договору поруки, а саме, ст. 559 ЦК України.

30.12.2009 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 8548573. Відповідно до якого ОСОБА_3 взяв на себе зобов*язання щодо солідарної відповідальності за виконання ОСОБА_1 її зобов*язань щодо повернення кредитних коштів, отриманих за кредитними договорами

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов*язання не пред*явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов*язання не встановлений або встановлений моментом пред*явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред*явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до постанови Пленуму № 5 від 30 березня 2012 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов*язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов*язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Порука - це строкове зобов*язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14.

У даному випадку кредитор ПАТ «ПУМБ» використав передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України право на односторонню зміну умов кредитного договору, а саме 11.10.2011 року за вих. №MPL-23/641 на адресу ОСОБА_3 було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом.Вимога про дострокове повернення заборгованості була отримана ОСОБА_3 26.10.2011 року, відповідно до поштового повідомлення.

22.12.2011 року за вих. MPL - 23/780 на адресу Жовтневого районного суду м. Маріуполя ПАТ «ПУМБ» було направлено позовну заяву до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором № 5780872 року та договором поруки.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену у наведеній вище постанові, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов*язання передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України 6-місячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати.

Виходячи з положень другого речення частини 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов*язання за договором повинно бути пред*явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом 6 місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов*язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов*язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти до висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов*язання за договором повинно бути пред*явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом 6 місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов*язанням або з дня встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України або з дня настання строку виконання основного зобов*язання.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі необґрунтовано посилається на наявність у даному випадку підстав для припинення договору поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи ,отримані на підставі оскаржуваного рішення суду від 07 серпня 2012 року виконавчі листи банком було пред*явлено до примусового виконання до Жовтневого відділу ДВС Маріупольського міського управління юстиції.Ніяких стягнень за виконавчими документами не проводилось (т.2.а.с.48-52).

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог банку.

При встановленні зазначених фактів і постановленні рішення судом правильно застосовано норми матеріального права та не було порушено норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги є непереконливими, були предметом дослідження суду першої інстанції, висновки суду вони не спростовують.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: