"02" березня 2017 р. Справа № 363/807/17
У Х В А Л А

02.03.2017р. м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Котлярова І.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні, виплату грошової компенсації та визнання права власності на частину земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні, виплату грошової компенсації та визнання права власності на частину земельної ділянки.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору, однак квитанція про сплату судового збору відсутня.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-1121цс16, за загальними правилами цивільного судочинства, судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України. Обовязок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обовязок, визначений нормами процесуального права. Частиною другою статті 79 ЦПК України встановлено, що розмір судового збору порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір».

Крім того статтею 6 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що при подачі позову з декількома вимогами, судовий збір сплачується за кожну вимогу окремою.

Таким чином, позивачу потрібно надати до суду квитанції про сплату судового збору, як за позовні вимоги майнового, так і немайнового характеру, у розмірах визначених ст.4 Закону України «про судовий збір».

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, передбаченому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 4 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

З поданою позовної заяви вбачається, що позивачем порушено питання щодо припинення права власності відповідача на частину земельної ділянки , яка розташована у садовому товаристві садівничого масиву «Дружба», у звязку із чим, вказана не товариство повинно бути залученно до розгляду су справі в якості третьої особи.

Статтею 120 ЦПК України передбачений обовязок позивача надати до суду разом із позовною заявою копії всіх документів що додаються до неї.

Так, позивачем долучено ряд копій документів, які не засвідчені належним чином та маю низьку якість, що не дає можливості навіть в їх дослідженні.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119-120 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позову без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні, виплату грошової компенсації та визнання права власності на частину земельної ділянки - залишити без руху.

Запропонувати позивачу виправити недоліки заяви шляхом подання нової позовної заяви та квитанцій про сплату судового збору у строк пять днів з дня отримання ухвали, та розяснити, що в іншому випадку заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю.Котлярова