АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3251/16-ц Номер провадження 22-ц/786/950/17Головуючий у 1-й інстанції Гудков С. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Панченка О.О., Пікуля В.П.,

За участю секретаря : Кальник А.М..

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжгосподарське підприємство по агропромисловому будівництву "Лубенський райагробуд" на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжгосподарське підприємство по агропромисловому будівництву "Лубенський райагробуд", треті особи Моторне (транспортне) страхове бюро України, ПрАТ СТ "Іллічівське" про відшкодування шкоди, заподіяної майну, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 лютого 2017 рокупозов ОСОБА_2, ОСОБА_3до Товариства з обмеженою відповідальністю МПАПБ «Лубенський райагробуд» задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю МПАПБ «Лубенський райагробуд» на користь ОСОБА_2193 196 грн. 14 коп. матеріальної шкоди, 1500 грн. витрат за проведення експертного дослідження, 3000 грн. моральної шкоди, 2498 грн. 16 коп. судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю МПАПБ «Лубенський райагробуд» на користь ОСОБА_33000 моральної шкоди, 551 грн. 20 коп. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжгосподарське підприємство по агропромисловому будівництву "Лубенський райагробуд" (надалі підприємство)подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вважає необґрунтованою та значно завищеною стягнуту вартість матеріального збитку в сумі 193196,14 грн. визначену при проведенні незалежної оцінки майна, висновки якої ставить під сумнів та не вважає належним доказом по справі.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 09.08.2016 року в м. Лубни по просп. Володимирському автомобіль Урал-5557 д.н. ВІ 5596АН, що належить ТОВ МПАПБ «Лубенський райагробуд», під керуванням водія ОСОБА_4 не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції, допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ 330202 д.н. ВІ 1433АХ під керуванням ОСОБА_5, який, в свою чергу, від удару наїхав на транспортний засіб CНЕVRОLЕТ LАСЕТТІ д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, який, в свою чергу, від удару наїхав на автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6, що стояв попереду.

Внаслідок ДТП всі автомобілі отримали технічні пошкодження.

Згідно постанови судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.08.2016 року, ОСОБА_4 на підставі ст. 124 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 як власник автомобіля CНЕVRОLЕТ LАСЕТТІ та ОСОБА_3, який керував вказаним автомобілем на час ДТП, просили стягнути з товариства 193196,14 грн. матеріальної шкоди, 3000 грн. моральної шкоди та 1500 грн. за експертизу на користь власника пошкодженого транспортного засобу та 3000 грн. моральної шкоди на користь водія, який в наслідок ДТП зазнав тілесних ушкоджень, обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на висновки експерта-товарознавця, згідно до яких розмір матеріальних збитків склав 193196,14 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд, на підставі наданих позивачами доказів, які визнав належними та достатніми, застосовуючи до спірних правовідносин положення ст.ст. 23, 1167 та 1188 ЦК України, дійшов висновку про наявність цивільно-правових підстав для покладення на власника джерела підвищеної небезпеки ТОВ «Лубенський райагробуд» відповідальності за спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну та моральну шкоди.

Колегія суддів погоджуючись з рішенням суду в частині стягнутої матеріальної шкоди, про те не може повністю погодитись з висновками місцевого суду щодо визначеного розміру моральної шкоди з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що після ДТП, власник пошкодженого автомобіля CНЕVRОLЕТ LАСЕТТІ ОСОБА_2 з метою отримання незалежної оцінки матеріального збитку завданого його автомобілю, 10.08.2016 року звернувся до оцінювача - ПП ОСОБА_7

Згідно звіту №0408 про визначення матеріального збитку CНЕVRОLЕТ LАСЕТТІ д.н. НОМЕР_1, вартість останнього становить 193196,14 грн., в тому числі втрата товарної вартості 8959,88 грн.

Одночасно, оцінювачем була визначена ринкова вартість автомобіля НОМЕР_3, який був в експлуатації з 2011 року, із застосуванням коефіцієнту ринку регіону та на підставі даних довідника «Бюлетень автотоварознавця», ціна останнього склала 213980,65 грн.

Частиною 2 ст. 1187 та ч.1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Взявши до уваги в якості належного та допустимого доказу висновки оцінювача, викладені в звіті про незалежну оцінку майна, які як доказ не були спростовані відповідачем ТОВ «Лубенський райагробуд», місцевий суд обґрунтовано стягнув з останнього вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті пошкодження його в ДТП, в розмірі 193196,14 грн.

Щодо визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів зауважує наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як розяснено в Постанові Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В даному випадку, позивач ОСОБА_2 як власник автомобіля обґрунтовував розмір завданої

моральної шкоди в 3000 грн. спричиненням йому моральних страждань через неможливість користуватись своїм автомобілем внаслідок його пошкодження в ДТП, що, в свою чергу вплинуло на його життєві плани та призвело до вимушених змін в житті.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу і на розмір морального відшкодування, стягнутого на користь позивача ОСОБА_3, яку він визначив в 3000 грн та мотивував тим, що внаслідок наїзду іншого транспортного засобу на керований ним автомобіль була пошкоджена дитяча коляска, що позбавило його можливості в належний спосіб здійснювати прогулянки своєї новонародженої доньки, відчуттям жаху від думки про те, що під час скоєного наїзду в автомобілі могли знаходитись його дружина та донька, які б зазнали непоправних ушкоджень від такої дорожньої пригоди, а також спричиненням йому тілесних ушкоджень у вигляді забоїв мяких тканин правої гомілки та ссадин.

Разом з цим, погоджуючись з визначеними самими позивачами ОСОБА_8 та ОСОБА_3 розмірами моральної шкоди в 3000 грн., суд першої інстанції свої висновки в цій частині не мотивував , не перевірив та не дав оцінки зібраним по справі в цій частині доказам, не зазначив з чого він виходив, визначаючи саме такий розмір відшкодування.

За вказаних обставин та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне зменшити визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди , завданої позивачам з 3000 грн. до 1000 грн.

Зокрема, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_2 колегія суддів виходить з того, що фактично останнім не було надано жодних доказів з приводу визначеного ним розміру морального відшкодування, яке в даному випадку заслуговує на увагу як підстава для такого відшкодування в розумінні ст. 23 ЦК України, виходячи лише з самого факту пошкодження належного йому транспортного засобу.

Також є недоведеним розмір в 3000 грн. моральної шкоди і позивачем ОСОБА_9, тому колегія суддів, зменшуючи останній з 3000 грн. до 1000 грн. виходить з факту спричинення останньому фізичного болю та страждань внаслідок отриманих в ДТП тілесних ушкоджень у вигляді ссадин та забоїв мяких тканин правої гомілки.

Крім того, підлягає виключенню з резолютивної частини судового рішення вказівка про те, що з відповідача ТОВ «Лубенський райагробуд» на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати у вигляді 1500 грн. як оплати за проведену оцінювачем незалежну оцінку майна, оскільки в розумінні ст. 79 ЦПК України, вказані витрати не відносяться до таких, які повязані з розглядом справи.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в іншій частині, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Натомість заперечуючи визначений оцінювачем розмір матеріального збитку та вважаючи його значно завищеним, сам відповідач не надав жодних інших доказів, які б спростували висновки, викладені в звіті про незалежну оцінку майна.

Зокрема, ставлячи під сумнів як сам принцип визначення оцінювачем розміру ринкової вартості CНЕVRОLЕТ LАСЕТТІ, 2011 року випуску, так і не зазначення ним таких технічних складових як пробіг пошкодженого автомобіля, не включення до визначення його вартості коефіцієнту фізичного зносу, що в кінцевому рахунку, призвело до штучного збільшення його вартості, апелянт не надав інших належних та допустимих доказів, які б спростували надані позивачем висновки оцінювача.

При цьому, колегією суддів наголошувалось на дотриманні принципу змагальності сторін та пропонувалось обговорення питання про необхідність проведення по справі судової автотоварознавчої експертизи, для чого була проголошена перерва в судовому розгляді. Про те, сторона апелянта відмовилась від проведення експертиз, мотивуючи відсутністю у підприємства фінансових можливостей їх оплати.

При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається лише на відомості з інтернет сайтів з продажу авто та моніторингу цін на запчастини в інтернет-виданнях.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про відхилення доводів апеляційної скарги щодо невірного визначення судом першої інстанції розміру відшкодування матеріальних збитків, оскільки судове рішення в цій частині постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 307, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжгосподарське підприємство по агропромисловому будівництву "Лубенський райагробуд" задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 лютого 2017 рокув частині стягнення 1500 грн. в якості витрат за проведення експертного дослідження скасувати.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 лютого 2017 року в частині стягнення моральної шкоди змінити, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжгосподарське підприємство по агропромисловому будівництву "Лубенський райагробуд" на користь ОСОБА_2 з 3000 грн. до 1000 грн. та на користь ОСОБА_3 з 3000 грн. до 1000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1