Справа № 135/12/17
Провадження № 2/135/71/17
РІШЕННЯ

іменем України

10.02.2017 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

за участю секретаря Ступак Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у місті Ладижин Вінницької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно до ОСОБА_2 і просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку спадкового майна, яке складається з 1/3 частки легкового автомобіля марки MAZDA 323 1.31, сірого кольору, двигун №В5068775, кузов №JMZBW12J200405697, державний номерний знак: 11900ВІ, 1988 року випуску, який за життя належав на праві приватної власності спадкодавцю ОСОБА_3, яка померла 31.03.2014 року.

На обґрунтування заявлених вимог повідомив, що 31.03.2014 року померла його бабуся - ОСОБА_3, у звязку зі смертю якої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на легковий автомобіль марки MAZDA 323 1.31 сірого кольору, двигун №В5068775, кузов №JMZBW12J200405697, державний номерний знак: 11900ВІ, 1988 року випуску, вартістю 50 000 грн. Зазначив, що є спадкоємцем, оскільки спадкує долю свого батька ОСОБА_4, померлого в 2000 році, та у встановлений законом термін звернувся до Другої Тростянецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3

У грудні 2016 року він звернувся до державного нотаріуса Другої тростянецької ДНК, ОСОБА_5 із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, у грудні 2016 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю документа, що підтверджує право власності на зазначене майно. Оскільки в нього відсутній правовстановлюючий документ на успадковане майно - легковий автомобіль, тобто втрачений, він не має можливості у визначеному Законом порядку оформити своє право власності на успадковане майно та вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Ураховуючи те, що сторони, скористались своїми правами, які врегульовані ч.2 ст.158 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів, що містяться у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту прийняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший, ніж три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.п.4.15. п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595: видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.4.18. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно абз. 2,3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у п. 3.1 визначено що, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

У судовому засіданні встановлено, що 31.03.2014 року померла ОСОБА_3, у звязку зі смертю якої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на легковий автомобіль марки MAZDA 3231.31, сірого кольору, двигун №В5068775, кузов №JMZBW12J200405697, державний номерний знак: 11900ВІ, 1988 року випуску, вартістю 50 000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України позивач - ОСОБА_1 є спадкоємцем, оскільки спадкує долю свого батька ОСОБА_4, померлого 08.04.2009 року, та у встановлений законом термін звернувся до Другої тростянецької ДНК із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3

У грудні 2016 року позивач звернувся до державного нотаріуса Другої тростянецької ДНК, ОСОБА_5 із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю документа, що підтверджує право власності на зазначений автомобіль.

Статтею 174 ч.4 ЦПК України, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України суд приймає до уваги визнання відповідачем позову і вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ч.3 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 197, 212, 213, 215, 256-258 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності у порядку спадкування за законом на 1/3 частку спадкового майна, яке складається з 1/3 частки легкового автомобіля марки MAZDA 323 1.31, сірого кольору, двигун №В5068775, кузов №JMZBW12J200405697, державний номерний знак: 11900ВІ, 1988 року випуску, який за життя належав на праві приватної власності спадкодавцю ОСОБА_3, яка померла 31.03.2014 року.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя