АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/716/16-ц Головуючий суддя І інстанції Гуренко М. О.
Провадження № 22-ц/790/2520/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря - Радченко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на лікування неповнолітньої та додаткових витрат на лікування неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 Від даного шлюбу народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний момент проживає з позивачем і перебуває на її повному утриманні. 15 лютого 2012 року рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області шлюб було розірвано. Відповідач участі у вихованні дитини не бере. Досягти з ним згоди з приводу надання матеріальної допомоги неможливо. Відповідач надавав кошти на утримання дитини, але вони є незначними, надходили не регулярно. На теперішній час відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків щодо утримання спільної неповнолітньої дитини. Інших дітей, окрім спільної дитини, на утриманні у відповідача не має. У звязку із чим просила стягнути з відповідача на її користь:

- аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду;

- додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 15 березня 2016 року. Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 762,28 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 березня 2016 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на лікування сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 762,28 грн., щомісячно. Ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2243,54 грн. щомісячно починаючи з 15.03.2016 року до досягнення повноліття. В обґрунтування скарги посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовані всі обставини справи, не досліджені всі його доводи та не надано їм належної оцінки. Суд першої інстанції не вирішив питання про покриття вже профінансованих позивачем витрат на лікування дитини за період 2013-2016 рік. В основу оскаржуваного рішення необґрунтовано покладено розрахунок відповідача, який містить багато невідповідностей. Судом безпідставно зазначено, що позивачем не надано докази про фактичні витрати на лікування сина.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В частині стягнення аліментів рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, отже і не переглядається апеляційним судом.

Задовольняючи часткового позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення додаткових витрат на лікування сина, суд першої інстанції виходив з того, що половина вартості лікування та витрат на обстеження ОСОБА_3 на місяць, що підлягають стягненню на майбутнє, становить 762 грн. 28 коп.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначення суми стягнення додаткових витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що з 09 січня 1999 року сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 05. (а.с.9).

Від даного шлюбу народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що на даний момент проживає з позивачем і перебуває на її повному утриманні. (а.с.12).

15 лютого 2012 року рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області шлюб було розірвано. (а.с.11).

Інших дітей, окрім спільної дитини, на утриманні у відповідача не має.

З 2013 року ОСОБА_3 тяжко хворіє та має статус дитини-інваліда у звязку з чим постійно лікується амбулаторно, а два рази на рік має проходити стаціонарне лікування, йому необхідно додаткове дієтичне харчування.

Відповідно до положень СК України кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначений ст.180 СК України.

Статтею 185 цього Кодексу визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо)

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. (висновок висловлений Верховним Судом України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, який відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення додаткових витрат на лікування дитини, однак їх розмір встановив при неповному з*ясуванні обставин справи.

Під час винесення рішення судом було взято до уваги розрахунок відповідача щодо вартості лікування ОСОБА_3 Проте вказаний розрахунок не можна вважати цілком обґрунтованим, оскільки ціни деяких препаратів прийняті відповідачем станом на 2015 рік.

Так, згідно розрахунку позивача та матеріалів справи, вартість препарату «Цитофлавін» 50 таб. складає 189,45 грн., вартість 1 таб. = 3,79 грн. (а.с. 99). Згідно висновку державної установи Інститут охорони здоровя дітей та підлітків НАМНУ препарат необхідно приймати 1 таб. 2 раза на добу 3 місяці. (а.с 117) У звязку із чим вартість лікування 3 місяці складає 682,02 грн.

Також судом не враховано у розрахунку препарат «Йодомарин», який згідно висновку державної установи Інститут охорони здоровя дітей та підлітків НАМНУ ОСОБА_3 необхідно приймати 3 місяці по 1 таб. на добу. (а.с 19 на звороті ) Вартість вказаного препарату 50 таб. складає 103,60 грн., вартість 1 таб. - 2,08 грн. (а.с 99) У звязку із чим вартість лікування 3 місяці складає 186,84 грн.

Між тим, судова колегія не бере до уваги доводи апелянта про те, що суд без перевірки поклав в основу рішення дані щодо препаратів «Витаксон», «Фолієва кислота» та «Кавінтон».

Згідно висновку державної установи Інститут охорони здоровя дітей та підлітків НАМНУ ОСОБА_3 препарат «Витаксон» необхідно приймати 1 таб. 3 раза на добу 1 місяць; препарат «Фолієва кислота» - 1 таб. на добу 2 місяці; препарат «Кавінтон» - 1 таб. на добу 3 місяці, (а.с 115,117) Доказів того, що вказані препарати необхідно приймати протягом року або у більших дозах позивачем не надано.

Статтями 10,60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В частині визначення суми додаткових витрати на обстеження, 1/2 якої складає 101,88 грн. на місяць, судова колегія з рішенням суду погоджується, оскільки вказана сума підтверджується матеріалами справи та апелянтом на надано доказів, що необхідність у таких витратах є більшою.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку що, рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині суми стягнення з урахуванням наведених мотивів, а щодо решти препаратів, прийняти суму обраховану судом першої інстанції.

Так, витрати на медикаменти на рік становлять 16155,01 грн. (Депакін 9891,5 грн. + Цитофлавін 682,02 грн. + Фолієва кислота 15,60 грн. + Кавінтон 306,00 грн. + Магне В6 630,00 грн.+ Рибій жир 1409,40 грн. + L-тироксин 704,45 грн. + Йодомарин 186,84 грн. + Пантогам 747 грн. + Актовегин 976,50 грн. + Цинктерал 348,3 грн. + Витаксон 257,40 грн.)

Відповідно витрати на медикаменти за 1 місяць становлять 1346,25 грн. (16155,01 грн. : 12), половина витрат за 1 місяць 673,13 грн. (1346,25 грн. : 2).

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 775 грн. (673,13 грн. + 101,88 грн.) щомісячно.

У разі, якщо витрати позивача на лікування дитини фактично будуть більшими, ніж ті, що стягнуто судом, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про їх стягнення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не стягнув витрати, що вже були понесені позивачем за період з 2013 по 2016 рік - не обґрунтовані, оскільки знаходяться поза межами заявлених позовних вимог, в яких позивач просила визначити щомісячні платежі на майбутнє.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право змінити рішення суду першої інстанції, підставою для чого згідно п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 лютого 2017 року змінити в частині суми стягнення додаткових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН - НОМЕР_2, додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 775 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 березня 2016 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_4