Справа № 296/7726/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Анциборенко Н.М.,

при секретарі Медведській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та після уточнення позовних вимог просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.12.2011 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_2. Сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 29.03.2013 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає з позивачем, а відповідач участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться та не спілкується з нею.

У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився повторно. У відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення у пресі (а.с.52).

Представник виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування у судовому засіданні надав висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача та просить в інтересах дитини позов задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, висновок органу опіки і піклування, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 записаний батьком малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 04.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.4), а також повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.43-45).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.03.2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6).

Як вбачається з довідки "ОСББ Добробут, 14" №194 від 13.09.2016 року (а.с.7) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матір'ю ОСОБА_1.

Відповідно до довідки №116 від 01.06.2016 року Житомирського дошкільного навчального закладу №66 ОСОБА_3 відвідує дошкільний заклад з 01.09.2014 року по теперішній час, батько дитини жодного разу за весь період не з'являвся в дошкільному закладі та не брав участь у вихованні дитини (а.с.11).

Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №117 від 01.02.2017 року (а.с.53) ОСОБА_2 з моменту припинення шлюбних стосунків самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, матеріальної та будь-якої іншої допомоги на утримання дитини не надає, за місцем постійного проживання дитини не відвідує.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст.12 "Про охорону дитинства" встановлено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до положень ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи викладене, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, а також те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.164-166 Сімейного Кодексу України, ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Постановою Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст.10, 11, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Н. М. Анциборенко