Справа № 199/9484/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15.05.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання частково недійсним кредитного договору, визнання дій неправомірними та заборону вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання частково недійсним кредитного договору, визнання дій неправомірними та заборону вчинення певних дій.

У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 21.02.2008 року між ним та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 774464/ФЛ.

Відповідно до п. 5.2. кредитного договору № 774464/ФЛ Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

П. 5.3. кредитного договору було передбачено, що у разі порушення Позичальником вимог п. 4.З.. за виключенням п.п. 4.3.3. 4.3.4 цього Договору. Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 % відсотків від суми кредиту, визначеного п.1.1. цього Договору, за кожний випадок.

Позивач вважає п. 5.3. кредитного договору є недійсним, оскільки передачає подвійну цивільну -правову відповідальність за одне й те саме порушення, а саме і пеню, і штраф.

Відповідно до п.5.3 штраф кредитного договору обліковується від суми виданого кредиту, що прямо суперечить вимогам і нормам Цивільного кодексу України, у зв'язку з цим вважає, що це є підставою для визнання такої умови недійсною.

Також позивачу стало відомо, що п.5.2. кредитного Банк нараховує йому пеню в доларах США, що на його думку прямо суперечить нормам законодавства України, у звязку з чим просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо обчислення та нарахування пені у доларах США, по кредитному договору № 774464/ФЛ від 21.02.2008 року та заборонити відповідачу вчиняти певні дії, а саме: обчислювати та нараховувати пеню передбачену н. 5.2. по вищевказаному кредитному договору в доларах США.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надав заяву про слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.02.2008 року між сторонами по справі було укладено кредитний договір № 774464/ФЛ. Відповідно до п. 5.2. кредитного договору № 774464/ФЛ позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

П. 5.3. кредитного договору було передбачено, що у разі порушення Позичальником вимог п. 4.З.. за виключенням п.п. 4.3.3. 4.3.4 цього Договору. Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 % відсотків від суми кредиту, визначеного п.1.1. цього Договору, за кожний випадок.

Однак п.4.3 кредитного договору передбачені інші зобов'язання позичальника, ніж п.п. 5.1, 5.2 кредитного договору, в разі порушення яких буде нараховуватись штрафні санкції. Враховуючи вище викладене, суд не вбачає подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення, та застосування норм ст. 549 ЦК України та статті 61 Конституції України, тому вважає відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, щодо визнання п.5.3 кредитного договору недійсними.

Що до позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача щодо обчислення та нарахування пені у доларах США по кредитному договору № 774464/ФЛ від 21.02.2008 року та заборони вчинювати певні дії, а саме: обчислювати та нараховувати пеню передбачену н. 5.2. по вищевказаному кредитному договору в доларах США, то вони також задоволенню не підлягають, оскільки саме по собі нарахування пені відповідачем у спосіб, який не передбачений законом чи договором, не тягне за собою порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Посилання позивача на порушення кредитором положень Закону України «Про захист прав споживачів», якими обумовлено порядок та умови укладання договорів про споживчий кредит, є безпідставними, оскільки позичальником не надано доказів того, що ним перед укладенням договору та отриманням кредитних коштів не було отримано усю необхідну інформацію, яка була б достатньою для формування свідомого вибору та вільного волевиявлення при укладенні оскаржуваного правочину.

На підставі викладеного, посилання позивача на порушення банком вимогст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині не надання інформації про умови кредитування, сукупну вартість кредиту, не знайшли свого підтвердження.

Крім того, при ухваленні рішення суд враховує, що за змістом ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Судом встановлено, що позивач певний час виконував зобов'язання по кредитному договору, своєчасно сплачував мінімально необхідні платежі в строки передбачені кредитним договором та ніяких заперечень та непорозумінь щодо умов кредитного договору у нього не виникало.

Суд вважає, що позивачем та його представником не надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а тому і відсутні правові підстави для їх задоволення.

Таким чином, суд вважає, що при укладенні кредитного договору з ОСОБА_1, ПАТ КБ «Надра» діяв в межах закону, укладенням даного договору права позивача з вини ПАТ КБ «Надра» порушені не були, а тому відсутні підстави для задоволення його вимог.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати необхідно віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 130, 214, 215, 81, 88 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», про визнання частково недійсним кредитного договору, визнання дій неправомірними та заборону вчинення певних дій, - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при проголошенні рішення, - у десятиденний строк з дня отримання його копії.

Суддя