Справа № 149/2428/16-ц Провадження № 22-ц/772/613/2017Головуючий в суді першої інстанції Олійник І. В.
Категорія 49Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Медвецького С.К.,

суддів: Марчук В.С., Оніщука В.В.,

з участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 жовтня 2016 року провадження у справі зупинене, до закінчення перебування відповідача у складі Збройних Сил України в зоні АТО.

Не погодившись із зазначеною ухвалою і вважаючи її незаконною, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи та підстави апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вона підлягає задоволенню з таких міркувань.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що суд зобов'язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що розгляд справи неможливий до закінчення перебування відповідача у складі Збройних Сил України в зоні АТО.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі перебування позивача або відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

За змістом статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Статтею 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що Президент України приймає рішення про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію та про демобілізацію із внесенням їх на затвердження Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 1 Закону «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 Закону).

Аналіз зазначених норм права свідчить, що зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції порушив конституційні права ОСОБА_2 на судовий захист, оскільки підставою зупинення провадження у справі може бути лише перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Згідно зі ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1)неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3)невідповідність висновків суду обставинам справи;

4)порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Викладене свідчить, що висновки суду про необхідність зупинення провадження у справі не ґрунтуються на вимогах норм процесуального права.

Оскільки ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального права, то підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 жовтня 2016 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Підпис С.К. Медвецький

Судді: Підпис В.С. Марчук

Підпис В.В. Оніщук

Згідно з оригіналом

Головуючий С.К. Медвецький