АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/236/17 Єдиний унікальний номер справи: 654/1461/16-ц
Головуючий в І інстанції: Францішко Ю.В.
Доповідач: Кузнєцова О.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2,
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання договорів дарування недійсними,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, посилаючись на те, що 23.08.2013 року між нею та ОСОБА_5 було укладено договори дарування земельної ділянки площею 0,0995 га. цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки площею 0,2495 га. цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд. Позивачка зазначила, що за домовленістю між сторонами на вказаних земельних ділянках відповідач мав збудувати житловий будинок для їх спільних дітей, однак з часом позивачка дізналася, що відповідач ніяких дій, спрямованих на будівництво будинку не вчиняє, а використовує земельні ділянки для інших цілей, також їй стало відомо, що це є загальний договір дарування без будь яких особливих умов у вигляді збудування житлового будинку на подарованих земельних ділянках, вважає, що підписанні 23.08.2013 року нею та ОСОБА_5 договори дарування земельних ділянок, розташованих за адресою Херсонська область Голопристанський район с. Кохани, вул. Лісова, 2, є недійсними, так як при підписанні вказаних договорів позивачка вважала, що це є договори дарування з умовою, тобто бажала настання від договорів зовсім інших наслідків, а при вивченні тексту договорів згодом зясувалося, що будь які умови у договорі дарування відсутні, у звязку з чим ОСОБА_6 просила визнати договори дарування недійсними та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено в повному обсязі. Визнано договір дарування земельної ділянки, розташованої за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Кохани, вул. Лісова, 2, площею 0,2495 га., цільове призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, укладений 23.08.2013 та посвідчений приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №816 недійсним. Визнано договір дарування земельної ділянки, розташованої за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Кохани, вул. Лісова, 2, площею 0,0995 га., цільове призначенням для ведення особистого селянського господарства, укладений 23.08.2013 та посвідчений приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №818 недійсним. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_6 в повному обсязі.

Письмові заперечень до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначила про те, що договори дарування від 23.08.2013 року укладалися нею під умовою, а саме, на вказаних земельних відповідач повинен був побудувати житловий будинок для їх спільних дітей.

Оскільки вона істотно помилялася з приводу настання наслідків, які повинні були наступити при укладанні вказаних договорів, просила визнати вказані договори недійсними.

Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обовязок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (п. 19), обставини, щодо яких помилялася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використання, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Колегія суддів вважає, що відповідно ст. 60 ЦПК України позивачкою не надано суду доказів на підтвердження підстав, заявлених у позові, а судом такі докази і обставини не встановлені.

Як вбачається з матеріалів справи 23.08.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договори дарування земельних ділянок, а саме: земельної ділянки, розташованої за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Кохани, вул. Лісова, 2, площею 0,2495 га., цільове призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд та земельної ділянки, розташованої за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Кохани, вул. Лісова, 2, площею 0,0995 га., цільове призначенням для ведення особистого селянського господарства, укладений 23.08.2013. Вказані договори посвідчені приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_7 та зареєстровані в реєстрі.

Із текстів обох спірних договорів вбачається, що вони укладені та посвідчені у приміщенні нотаріальної контори, жодних умов щодо покладання на відповідача будь-яких обовязків не передбачалось.

Зміст договору був підписаний сторонами, дієздатність була перевірена, сторони попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин (зокрема, з вимогами щодо недійсності правочину), виявили відповідно до ст. 627 ЦК України свободу договору, підтвердили, що цей договір не носить мнимої та удаваної угоди, відповідає дійсним намірам сторін.

Сторони також не заперечували того факту, що дійсно вони уклали договір дарування і досягли всіх істотних умов, які передбачені умовами договору.

Крім того за своєю правовою природою договір дарування є безоплатним, не може укладатися під умовою і не покладає на обдарованого будь-якого обовязку щодо вчинення в майбутньому певних дій, крім випадку, передбаченого ст. 725 ЦК України.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що договір дарування був укладений у відповідності до вимог цивільного законодавства.

Оскільки, позивачка при зверненні до суду, а також в ході розгляду справи не надала суду обєктивних доказів, які б свідчили про наявність підстав визнання договору дарування недійсним.

З вказаних підстав колегія суддів вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про наявність підстав для визнання договору дарування недійсним, що свідчить про невідповідність висновків суду обставинам справи та згідно з положеннями ст. 309 ЩІК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 311, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 грудня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 про визнання договорів дарування недійсними.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.А. Кузнєцова

Судді: В.О.Бездрабко

ОСОБА_3