УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Ведмедьової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2016 року, ухваленому по справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені та з відповідача ОСОБА_1 на її користь стягнуто суму заборгованості по аліментам на утримання дитини ОСОБА_3 присуджених до стягнення рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 1993 року, у розмірі 15 731,06 гривень; пеню у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в період часу, починаючи з 29.09.2004 року по 29.09.2011 року у розмірі 4 964,01 гривень та судові витрати.

Відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на той факт, що заочне рішення було прийнято судом у його відсутність, що не дозволило йому реалізувати свої процесуальні права, він був позбавлений можливості надати заперечення проти позову та відповідні докази, які спростовують позовні вимоги, а також заперечує проти позовних вимог позивача та вважає, що вказане заочне рішення підлягає скасуванню.

Заявник та його представник у судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримали у повному обсязі з підстав викладених у ній, просять заяву задовольнити та скасувати заочне рішення суду від 24.11.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечував у повному обсязі, вважає заяву необґрунтованою.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, в судове засідання, призначене на 24.11.2016 року, по розгляду вказаної справи, відповідач не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив.

Як вбачається з наданої суду інформації Адресно-довідковим підрозділом УДМС в Запорізькій області Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на яку судом надсилалися судові повістки про виклик до суду, однак поштові конверти було повернуто на адресу суду з поміткою „За закінченням терміну зберігання.

Згідно ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Таким чином, у відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, відповідач не повідомив суд про неможливість своєї явки в судове засідання.

За змістом ч. 1 ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо причину неявки відповідача буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ст. 229 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинні бути вказані обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це та зазначені посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Так, заявником у заяві про перегляд заочного рішення та у судовому засіданні не наведено жодного посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, з яких вбачалось би, що при їх врахуванні судом можливо ухвалити інше рішення по справі, а також не надано доказів, на які заявник посилається як на підставу поважності неявки до судового засідання з розгляду даної цивільної справи.

Отже, відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити в стадії судового розгляду справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі відповідача в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд, може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів є необґрунтованою, у звязку з чим не підлягає задоволенню.

керуючись ст. ст. 210, 231- 232 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя: В.В. Калюжна