Справа №474/152/17
Провадження №6/474/10/17
УХВАЛА

Іменем України

24.05.17 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

представника заявника (стягувача) ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Філії - Миколаївське обласне управління АТ Ощадбанк, боржник ОСОБА_2, заінтересовані особи Врадіївський відділ Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, Врадіївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про видачу дубліката виконавчого листа, визнання поважними причини пропуску строку, а також поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання, -

встановив:

20.02.2017р. до суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Філії - Миколаївське обласне управління АТ Ощадбанк (далі - стягувач) про видачу дубліката виконавчого листа за рішенням Врадіївського районного суду від 04.05.2012р. у справі № 2/1408/88/2012 про стягнення з ОСОБА_2 (далі - боржник) на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 109 від 12.05.2009р. у розмірі 40 341 грн. 70 коп.

Крім цього, стягувач просить визнати причини пропуску строку для предявлення виконавчого документу до виконання поважними, та поновити ПАТ Державний ощадний банк України пропущений строк для предявлення до виконання виконавчого листа за рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 04.05.2012р. по справі № 2/1408/88/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 109 від 12.05.2009р. у розмірі 40 341 грн. 70 коп.

Заява обґрунтована тим, що 04.05.2012р. Врадіївським районним судом Миколаївської області у справі № 2/1408/88/2012 за позовом прокурора Врадіївського району Миколаївської області в інтересах держави в особі публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості було ухвалено рішення, яким вирішено стягнути з останніх на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 109 від 12.05.2009р. у розмірі 40 341 грн. 70 коп. Вказане рішення набрало законної сили 15.05.2012р.

На підставі зазначеного рішення 23.05.2012р. Врадіївським районним судом Миколаївської області виданий виконавчий лист про стягнення з боржника на користь заявника в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 109 від 12.05.2009р. у розмірі 40 341 грн. 70 коп., який за заявою прокурора був пред'явлений на виконання до ДВС Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області.

25.05.2009р. державним виконавцем Русавським Д.Л. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 32756594, а 22.08.2012р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

18.09.2012р. виконавчий лист стягувачем був направлений до прокуратури Врадіївського району для перевірки обґрунтованості рішення державного виконавця від 22.08.2012р.

26.09.2012р. старшим державним виконавцем Діцуленко Н.І. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 34433662, а 30.05.2013р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

18.09.2012р. виконавчий лист стягувачем був направлений до прокуратури Врадіївського району для перевірки обґрунтованості рішення державного виконавця від 30.05.2012р.

В подальшому стягувач звертався до прокуратури Врадіївського району з листами № 2891 від 14.11.2014р. та № 16-17/878 від 22.09.2016р. щодо отримання інформації про хід виконавчого провадження, на які заявник жодної відповіді не отримав.

Крім того, стягувач звертався до Врадіївського ВДВС з листами № 16-17/1159 від 06.12.2016р., № 16-17/1258 від 26.12.2016р. щодо отримання інформації про хід виконавчого провадження, на які 27.12.2016р. отримав відповідь за № 8075, згідно якої слідує, що на виконанні виконавчий лист у відділ ДВС не перебуває.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та вказуючи на те, що станом на 10.02.2017р. виконавчий лист втрачений, стягувач посилаючись на приписи ст. 14, ч. 1 ст. 370, ст. 371 ЦПК України, ч. 1 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження від 05.10.2016р. вважає, що є підстави для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

18.05.2017р. представник ДВС подала до суду заперечення на заяву стягувача, в якій просить відмовити повністю у поновленні строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, а також визнання поважними причин пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання вказуючи на те, що в силу приписів ч. 1 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження строк пред'явлення виконавчого документа минув 30.05.2016р. та стягувач безпідставно звернувся до суду із заявою про поновлення причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В судовому засіданні представник стягувача підтримав вимоги заяви та просив їх задовольнити в повному обсязі, додатково вказуючи на те, що факт втрати виконавчого листа при пересилці до прокуратури підтверджено доказами дослідженими під час судового розгляду, а також просив не брати до уваги заперечення державного виконавця, оскільки в останніх відсутні посилання на підстави заперечень.

Представники ДВС в судове засідання не з'явився, проте 24.05.2017р. подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність.

Боржник та представник прокуратури в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 74 ЦПК України, повідомленні про дату, час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали заяви судом встановлено наступне.

04.05.2012р. Врадіївським районним судом Миколаївської області у справі № 2/1408/88/2012 за позовом прокурора Врадіївського району Миколаївської області в інтересах держави в особі публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості було ухвалено рішення, яким вирішено стягнути з останніх на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 109 від 12.05.2009р. у розмірі 40 341 грн. 07 коп. Вказане рішення набрало законної сили 15.05.2012р.

23.05.2012р. Врадіївським районним судом Миколаївської області, на підставі вказаного рішення, виданий виконавчий лист про стягнення з боржника на користь заявника в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 109 від 12.05.2009р. у розмірі 40 341 грн. 07 коп., який за заявою прокурора був пред'явлений на виконання до ДВС Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області.

25.05.2009р. державним виконавцем Русавським Д.Л. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 32756594 по виконанню виконавчого листа 2/1408/88/2012 від 23.05.2012р. Стягувачем зазначено Кривоозерське відділення Ощадбанку № НОМЕР_1 Державний ощадний банк України.

22.08.2012р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження державним виконавцем Русавським Д.Л. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, яка направлена Кривоозерському відділенню Ощадбанку № НОМЕР_1 Державний ощадний банк України листом № 2694/03-40/3 від 30.05.2012р.

З метою перевірки обґрунтованості рішення державного виконавця від 22.08.2012р. та вирішення питання про повторне направлення рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ Ощадбанк заборгованості за кредитним договором № 109 від 12.05.2009р. стягувач листом № 1910 від 18.09.2012р. направив до прокуратури Врадіївського району постанову про повернення виконавчого листа, яка зазначена як додатком до вказаного листа.

25.09.2012р. прокурор Врадіївського району звернувся до відділу ДВС із заявою № (15-16)2563вих-12 від 24.09.2012р. про відкриття виконавчого провадження.

26.09.2012р. старшим державним виконавцем Діцуленко Н.І. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 34433662, а 30.05.2013р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яка була направлена ПАТ Державний ощадний банк України.

Як стверджує представник стягувача листом № 1265 від 07.07.2013р. виконавчий лист стягувачем був направлений до прокуратури Врадіївського району для перевірки обґрунтованості рішення державного виконавця від 30.05.2012р.

На підтвердження направлення 17.07.2013р. оригіналу виконавчого листа прокуратурі простою кореспонденцією представник стягувача надав довідку стягувача № 7 від 01.03.2017р. та копію журналу реєстрації вихідної кореспонденції стягувача.

Так, у відповідності до довідки стягувача № 7 від 01.03.2017р. після направлення 17.07.2013р. оригіналу виконавчого листа прокуратурі, останній до стягувача не повертався та в період 2013-2017 років повторно до відділу ДВС до виконання не пред'являвся, станом на 01.03.2017р. його місце знаходження для стягувача є невідомим.

В подальшому стягувач звертався до прокуратури Врадіївського району з листами № 2891 від 14.11.2014р. та № 16-17/878 від 22.09.2016р. щодо отримання інформації про хід виконавчого провадження, на які заявник жодної відповіді не отримав.

Водночас, листом № (15-34)2130 вих. №17 від 29.03.2017р. Врадіївський відділ Первомайської прокуратури повідомив суд, що відомості про надходження оригіналу виконавчого листа № 2/1408/88 від 23.05.2012р. про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 40 341 грн. 07 коп. у період з 07.07.2013р. по даний час, згідно з даними Єдиної системи статистики та аналізу роботи органів прокуратури України, відсутні.

Крім того, стягувач звертався до Врадіївського ВДВС з листами № 16-17/1159 від 06.12.2016р., № 16-17/1258 від 26.12.2016р. щодо отримання інформації про хід виконавчого провадження, на які 27.12.2016р. отримав відповідь за № 6074/5 від 22.12.2016р., згідно якої слідує, що на виконанні виконавчий лист у відділ ДВС не перебуває.

Також судом встановлено, що ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.03.2017р. у справі № 474/205/17 виправлено арифметичну помилку в рішенні Врадіївського районного суду Миколаївської області від 04.05.2012р. у справі №2/1408/88/2 про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ Державний ощадний банк України суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 40341 (сорок тисяч триста сорок одну) грн. 7 коп, в зазначенні вірної суми кредитної заборгованості яка підлягає стягненню з відповідачів, і вважати, вірною 40341 (сорок тисяч триста сорок одна) грн. 70 коп.

Частиною 1 ст. 370 ЦПК України визначено, що замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Хоча з наданих у судовому засіданні пояснень представника стягувача та досліджених доказів, зокрема: постанови про закриття виконавчого провадження від 30.05.2013р., листа № 1265 від 07.07.2013р. про направлення виконавчого листа стягувачем до прокуратури Врадіївського району, довідки стягувача № 7 від 01.03.2017р., копії журналу реєстрації вихідної кореспонденції стягувача, листів стягувача № 2891 від 14.11.2014р. та № 16-17/878 від 22.09.2016р. направлених до прокуратури Врадіївського району, листів стягувача № 16-17/1159 від 06.12.2016р., № 16-17/1258 від 26.12.2016р. направлених до відділу ДВС, відповіді відділу ДВС № 6074/5 від 22.12.2016р. та листа Врадіївського відділу Первомайської прокуратури № (15-34)2130 вих. №17 від 29.03.2017р. адресованого суду, вбачається, що виконавчий документ не виконаний та дійсно був втрачений, оскільки відсутній у стягувача і у відділі ДВС та не перебуває на виконанні, а в прокуратурі відсутні відомості про надходження до неї оригіналу виконавчого листа.

Водночас, вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого листа, суд бере до ваги наступне.

Так, в узагальнені Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах від 25.09.2015р. роз'яснено судам, що вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого документа суду не обхідно встановити: обставини втрати виконавчого документа та докази, що це підтверджують; чи не був втрачений виконавчий документ виконаний, чи не перебуває він на виконанні, чи не втратив він законної сили та докази, що це підтверджують; чи звернувся заявник про видачу дублікату виконавчого документа в межах строку пред'явлення останнього до виконання, у разі пропуску такого строку чи звертався заявник із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання одночасно із заявою про видачу дубліката.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р., який набрав чинності 05.10.2016р. (далі - Закон від 02.06.2016р.), виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили.

У відповідності до п. 1 ч. 4. ч.ч. 5, 6 ст. 12 Закону, строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі предявлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

В свою чергу, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016р. передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Вищевказані положення Закону від 02.06.2016р. щодо порядку обчислення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання є аналогічним порядку встановленому ст.ст. 22 та 23 Законом України Про виконавче провадження від 21.04.1999р. (далі - Закон від 21.04.1999р.), який діяв в період здійснення виконавчих дій з виконання виконавчого листа Врадіївського районного суду Миколаївської області від 23.05.2012р. у справі № 2/1408/88/2012 до 05.10.2016р., набрання чинності Законом.

Таким чином, враховуючи вищезазначені приписи законодавства у сфері здійснення виконавчого провадження щодо виконання судових рішень, слідує, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, при чому в даному випадку, в силу приписів ст. 12, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону, останній встановлюється тривалістю три роки.

Як вбачається з матеріалів заяви та виконавчого провадження № 34433662 останній раз виконавчий лист був повернутий стягувачу без виконання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону від 21.04.1999р. - в зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, постановою державного виконавця Назаренка Ю.В. від 30.05.2013р.

Отже, враховуючи приписи ст. 12, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016р., трирічний строк пред'явлення виконавчого листа до виконання встановлюється з 30.05.2013р. по 30.05.2016р.

Просячи видати дублікат виконавчого листа стягувач вказує на поважність причин пропуску строку пред'явлення останнього до виконання, у зв'язку з чим просить поновити вказаний строк.

На підтвердження поважності причин пропуску строку стягувач посилається, зокрема, на листи адресовані прокуратурі № 2891 від 14.11.2014р., № 16-17/878 від 22.09.2016р. та на листи адресовані відділу ДВС № 16-17/1159 від 06.12.2016р., № 16-17/1258 від 26.12.2016р., в яких стягувач просив надати інформацію щодо здійснення виконавчого провадження виконавчого листа.

Щодо вказаних листів, як доказів підтвердження поважності причин пропуску строку звернення виконавчого листа до виконання слід зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 45 ЦПК України визначено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Отже, передбачаючи право прокурора на звернення до суду в інтересах держави, законодавець чітко визначив, що в такому випадку, як правило, прокурор не набуває статусу позивача. Прокурор виступає в ролі позивача лише за умови відсутності відповідного органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду.

Вказаний принцип також застосований законодавцем у правовідносинах пов'язаних виконанням рішень суду постановлених в інтересах держави.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону від 21.04.1999р., яка кореспондується з приписами ст. 14 Закону від 02.06.2016р., учасниками виконавчого провадження, зокрема є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор.

Прокурор бере участь у виконавчому провадженні у випадку здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді та відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа за його заявою.

При чому ч.ч. 1-3 ст. 8 Закону від 21.04.1999р., які кореспондуються з приписами ст. 15 Закону від 02.06.2016р., визначено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

За виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи державної податкової служби.

Частиною 1 ст. 12 Закону від 21.04.1999р. передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно ч. 7 ст. 12 Закону від 21.04.1999р., особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

В свою чергу, права сторін виконавчого провадження кореспонуються з обов'язками державного виконавця визначеними у ст. 11 Закону від 21.04.1999р. щодо: вживання передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупередженого, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій; надання сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливості ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розгляду заяв сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; роз'яснення сторонам їхніх права і обов'язків.

При чому порядок оскарження дій державного виконавця або бездіяльності останнього визначений ст. 82 Закону від 21.04.1999р.

Положення ст.ст. 11, 12 та 82 Закону від 21.04.1999р. по суті є аналогічними положенням ст.ст. 18, 19 та 74 Закону від 02.06.2016р. па положенням ст. 383 ЦПК України.

Таким чином, із сукупного аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що законодавцем і в Законі від 21.04.1999р., і в Законі від 02.06.2016р. передбачив дієвий механізм здійснення сторонами виконавчого провадження контролю щодо здійснення державним виконавцем дій по примусовому виконанню виконавчих документів.

Здійснення зазначеного контролю відбувається шляхом реалізації сторонами виконавчого провадження наданих ним прав щодо ознайомлення з матеріалами справи, заявлення відводів сторонам виконавчого провадження, в тому числі і державному виконавцю, оскарження дій або бездіяльності державного виконавця, надання додаткових матеріалів, наданняусних та письмових пояснень, висловлення своїх доводів та міркувань з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечення проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження.

При цьому, слід наголосити на тому, що вказаними нормами законодавства передбачено право сторін виконавчого провадження здійснювати контроль щодо дій державного виконавця з метою вчасного та повного проведення всього комплексу виконавчих дій, а тому звернення з відповідними листами до прокуратури, яка бере участь у виконавчому провадженні, навіть якщо виконавче провадження розпочате за її заявою, не підміняє порядку здійснення вказаного контролю.

Таким чином, листи стягувача, які направлялися до прокуратури Врадіївського району Миколаївської області № 2891 від 14.11.2014р. та № 16-17/878 від 22.09.2016р. не свідчать про поважність причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання. При чому лист № 16-17/878 від 22.09.2016р. відносить до часового періоду, який виходить за межі строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Лист стягувача № 1265 від 07.07.2013р. адресований прокуратурі, яким останній було направлено оригінал виконавчого листа, також не свідчить про поважність причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки з дати вказаного листа, в якому стягувач просив прокуратуру вирішити питання про повторне пред'явлення виконавчого листа до виконання до першого звернення стягувача до відділу ДВС (06.12.2016р.) з листом про надання інформації про хід виконавчого провадження минуло майже три з половиною роки. При чому стягувачем жодним чином не обумовлено наявність об'єктивних причин такого тривалого часу не звернення до відділу ДВС щодо вказаного виконавчого провадження.

Крім того, в контексті вищевказаного слід наголосити на тому, що листи адресовані відділу ДВС № 16-17/1159 від 06.12.2016р., № 16-17/1258 від 26.12.2016р., в яких стягувач просив надати інформацію щодо здійснення виконавчого провадження, відносяться до часового періоду, який виходить за межі строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, та в свою чергу, свідчать про виявлення інтересу стягувача до вказаного виконавчого провадження лише після спливу зазначеного строку, та жодним чином не свідчать про поважність причин пропуску останнього.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що стягувачем в порушення приписів ст.ст. 57-61 ЦПК України не надано жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, які б свідчили про об'єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску вказаного строку, а відтак законні підстави для задоволення заяви про визнання причин пропуску строку для предявлення виконавчого документу до виконання поважними та поновлення пропущеного строку для предявлення до виконання виконавчого листа, відсутні.

Таким чином, в сукупності вищевказаного, заява Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Філії - Миколаївське обласне управління АТ Ощадбанк про видачу дубліката виконавчого листа, визнання поважними причини пропуску строку, а також поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 156, 209, 210, 370 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Філії - Миколаївське обласне управління АТ Ощадбанк, боржник ОСОБА_2, заінтересовані особи Врадіївський відділ Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, Врадіївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про видачу дубліката виконавчого листа, визнання поважними причини пропуску строку, а також поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі осіб, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ф.Г. Сокол