Справа № 204/6626/16-ц
Провадження № 2-о/204/17/17 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Вища рада юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просив встановити факт, що він має досвід професійної діяльності адвоката, щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення більше десяти років. В обґрунтування своєї заяви вказав на те, що метою подання заяви є реалізація його прав, передбачених Законом України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до ч. 2 ст. 81 якого, на посаду судді Верховного Суду за спеціальною процедурою може бути призначена особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Верховному Суді, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 38 цього Закону. Зокрема, однією із таких вимог є: мати досвід професійної діяльності адвоката щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення щонайменше десять років. Проте механізм підтвердження досвіду професійної діяльності адвоката щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення щонайменше десять років Закон не встановлює, тому його не можливо встановити в інший спосіб, з урахуванням особливостей здійснення професійної діяльності Заявником. 16 жовтня 1995 року заявник отримав Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 0609, відповідно до Закону України від 19.12.1992 № 2887-XII «Про адвокатуру», який діяв на той час, а отже мав і має адвокатський статус. Згідно записів трудової книжки заявника, з 16 жовтня 1995 року по 16 жовтня 2005 року він працював на посадах юрисконсульта, начальника юридичного відділу у Комерційному акціонерному банку «Слов'янський», Акціонерному комерційному банку «Індустріалбанк», які належать до правничої професії, а тому має професійний стаж і досвід в галузі права, маючи при цьому статус адвоката. Протягом періоду з 16.10.2005 року по 16.10.2005 року заявник здійснював представництво у судах України. Протягом періоду з 10.06.2005 року по 07.09.2007 року він здійснював захист від кримінального обвинувачення свого близького родича (брата) - ОСОБА_2 у кримінальній справі прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська № 64059034. Системний аналіз норм чинних в період 16.10.2005 року по 16.10.2005 року Цивільного процесуального кодексу України (1963, 2004 р.), Господарського процесуального кодексу України дозволяє дійти висновку, що обсяг прав та обов'язків щодо представництва в суді, як для адвокатів, так і інших представників нічим не відрізняється. Тому, за цим критерієм досвід представництва особи, яка працювала на посадах, які належать до правничої професії, а тому має професійний досвід щодо представництва в суді, маючи при цьому статус адвоката дорівнює за юридичною природою досвіду професійної діяльності адвоката щодо здійснення представництва в суді. За таким фактом, що має юридичне значення, заявник вважає, що має досвід професійної діяльності адвоката щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення більше десяти років, який передбачений підпунктом 3) частини 1 статті 38 Закону.

В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву та просив задовольнити її в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в його заяві. Пояснив, що до Верховного Суду він не звертався, бо знає, що йому буде відмовлено, а тоді прийдеться звертатися до адміністративного суду.

Інші сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили.

Вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що дана заява задоволенню не підлягає по наступним підставам.

Судом встановлено, що 16 жовтня 1995 року ОСОБА_1 було видане Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 0609, відповідно до Закону України «Про адвокатуру», на підставі рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 11.10.1995 року № 8 (а.с.21).

Заявник стверджував, що з 16 жовтня 1995 року по 16 жовтня 2005 року він працював на посадах юрисконсульта, начальника юридичного відділу у Комерційному акціонерному банку «Слов'янський», Акціонерному комерційному банку «Індустріалбанк», які належать до правничої професії, а тому має професійний стаж і досвід в галузі права, маючи при цьому статус адвоката. Протягом періоду з 16.10.2005 року по 16.10.2005 року заявник здійснював представництво у судах України.

Протягом періоду з 10.06.2005 року по 07.09.2007 року він здійснював захист від кримінального обвинувачення - ОСОБА_2 у кримінальній справі прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська № 64059034.

Вказану обставину підтвердив в судовому засіданні й сам ОСОБА_2, який був допитаний в якості свідка.

Заявник вважає, що працюючи на посадах в банківських установах, які належать до правничої професії, маючи при цьому статус адвоката, безпосередньо здійснював представництво їх інтересів у судах України, оскільки це належало до його посадових обов'язків, має досвід професійної діяльності адвоката щодо здійснення представництва в суді, у зв'язку з чим просив встановити факт, що він має досвід професійної діяльності адвоката, щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення більше десяти років.

При цьому, пояснив, що встановлення даного факту йому необхідно для реалізації свого права на участь у кваліфікаційному оцінюванні на посаду судді Верховного Суду.

Таким чином, судом встановлено, що встановлення даного факту заявник пов'язує з наступним вирішенням спору про право на участь у кваліфікаційному оцінюванні на посаду судді Верховного Суду. Тобто, фактично існує спір про право.

Крім того, дані правовідносини встановлюються на підставі чинних у час виникнення правовідносин Законів та підзаконних актів, у зв'язку з чим заявник обрав невірний спосіб захисту своїх прав.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Вища рада юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження рішення суду у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України не зупиняє його виконання.

Суддя В.В. Самсонова