АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 597/934/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Дудяк С.В.
Провадження № 22-ц/789/399/17 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - представника позивача ПАТ ПриватБанк

ОСОБА_1, представника відповідача

адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на рішення Заліщицького районного суду від 31 січня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Заліщицького районного суду від 31 січня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ ПриватБанк просить скасувати рішення суду, вважаючи його незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на безпідставність висновків суду щодо пропуску банком строку позовної давності за усіма вимогами. При цьому, звертає увагу на незастосування судом до спірних правовідносин правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 06.11.2013 року в справі № 6-116цс13, від 19.11.2014 року в справі № 6-160цс14, від 02.12.2015 року в справі № 6-249цс15 та від 29.06.2016 року в справі № 6-1188цс16, відповідно до яких проценти за користування кредитом та пеня за процентами підлягають стягненню з відповідача в межах строку позовної давності, тобто, проценти підлягають стягненню за останні три роки, що передували пред'явленню позову, й сума яких у даному випадку складає 13121,38 грн., а пеня - за останній рік, що передував пред'явленню позову, що складає 600 грн.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ ПриватБанк ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 апеляційної скарги не визнав, вважаючи її безпідставною, а рішення суду законним і таким, що скасуванню не підлягає. Зазначає, що кредитний договір б/н, укладений 12 травня 2008 року між ЗАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_3 є зобов'язанням із визначеним строком виконання й перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання щодо кожного із щомісячних платежів, який встановлений до 25 числа кожного місяця. Оскільки останній платіж був внесений по кредиту 15.12.2010 року, і в наступному місяці січні 2011 року до 25 числа ОСОБА_3 не вніс черговий платіж, права позивача було порушено і з того часу почався перебіг строку позовної давності, який сплив через три роки 25.01.2014 року. Подавши позовну заяву лише 15.09.2015 року, банк, на його думку, пропустив встановлений законом строк на звернення до суду з вказаним позовом, у зв'язку з чим судом підставно за заявою відповідача застосовано наслідки спливу строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ ПриватБанк до задоволення не підлягає з урахуванням наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, як таким, що відповідає вимогам закону й зроблений на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 12.05.2008 року між ЗАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк) і ОСОБА_3 укладено договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,800% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8).

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", виданої 12.05.2008 року ПАТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_3, строк внесення щомісячних платежів по даному кредиту встановлений до 25 числа місяця, що йде за звітним (а.с. 9).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.06.2015 року, за договором № б/н від 12.05.2008 року, укладеним між сторонами, востаннє погашення за кредитом ОСОБА_3 вносив 15.12.2010 року.

Також, в ході розгляду справи апеляційним судом встановлено, що платіжна картка відповідачу була видана строком на два роки (до травня 2010 року) й по закінченню вказаного строку нова картка йому не видавалася.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 9.12. Умов і Правил надання банківських послуг ПАТ КБ Приватбанк, передбачено, що договір дійсний на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк (а.с.13 на звор.).

У відповідності до п.п.3.1.1., 3.1.5. Правил користування платіжною карткою строк дії карти вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. По закінченню строку дії карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява клієнта про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг за виконання розрахункових операцій по картрахунку.

Згідно п.5.4. Правил користування платіжною карткою строк погашення кредиту в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови та зміст вищевказаних правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг шляхом отримання позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яким визначено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий термін повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України 17.09.2014 року в справі № 6-95цс14).

Згідно вимог ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позов про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ Приватбанк подав до Заліщицького районного суду 15.09.2015 року.

В ході розгляду справи судом першої інстанції представник відповідача просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність.

З врахуванням того, що кінцевий термін виконання ОСОБА_3 кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки, який визначено у два роки (тобто, до 31.05.2010 року), по закінченню строку дії картки інша картка йому не видавалася, а також, встановивши, що при наявності заборгованості за кредитом останній платіж відповідачем ОСОБА_3 на рахунок позивача був внесений 15.12.2010 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, звернувшись з позовом до суду лише 15.09.2015 року, ПАТ КБ ПриватБанк пропустив встановлений законом трирічний строк позовної давності, останній день якого припадає на 14.12.2013 року, наслідком чого є відмова у позові на підставі відповідної заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності, зробленої представником позивача до ухвалення рішення. При цьому, помилкове посилання суду першої інстанції у мотивувальній частині рішення на те, що останній день строку припадає на 25.01.2014 року, на кінцеве рішення у справі не впливає.

Доводи апеляційної скарги з приводу порушення судом норм матеріального права, що полягає у незастосуванні до спірних правовідносин правових висновків Верховного Суду України. Викладених у постановах від від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, від 19 листопада 2014 року в справі № 6-160цс14 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені правові висновки регулюють інші правовідносини й не стосуються правовідносин щодо стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в даній справі, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, скасуванню з підстав, наведених у ній, не підлягає.

Керуючись ст.ст.305 ч.2, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1; 313 ч.1, 314 ч.1 п.1, 315 ч.ч.1,2; 317 ч.1, 319 ч.1, 324 ч.1 п.1, 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк відхилити.

Рішення Заліщицького районного суду від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.Б. Щавурська

Судді : Н.Є. Фащевська

ОСОБА_4