Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 311/2992/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Пушкарьова С.П.
Провадження № 22-ц/778/1088/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Спас О.В.

ОСОБА_2

При секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Міністерства оборони України на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 12 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, про відшкодування моральної шкоди., -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Міноборони України, про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що він проходив військову службу в демократичній республіці Афганістан в період з 05.05.1984 року по 22.04.1986 року.

При виконанні службових обовязків він отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови.

Через отриману черепно-мозкову травму у нього постійно виникають головні болі, запаморочення у вигляді хиткості при ходьбі, бувають зниження слуху, порушення сну, загальна слабкість.

В звязку з отриманою травмою під час проходження військової служби, він зазнав моральної шкоди, яка полягає в тому, що були порушені нормальні життєві звязки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він позбавлений можливості в достатньому рівні забезпечувати свою сімю.

Моральну шкоду він оцінює в 100 000 грн.

Враховуючи вищевикладене просив суд стягнути з Міністерства оборони України на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 12 січня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині збільшення суми моральної шкоди.

Не погоджуючись з рішенням суду Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Міністерства оборони України задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_3 проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан у період з 06.05.1984 по 22.04.1986. В 1984 році, при виконанні службового обов'язку в ДРА він отримав вогнепальне осколкове поранення, контузія головного мозку (1985 р.), проявом якого стали шкіряний рубець в області лобно-скроневої ділянки зліва розміром 1,3x0,4 см., що підтверджено висновком Інституту у галузі судово-медичної експертизи № 387/Ж від 22.06.2016, виданого Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, що в подальшому призвело до розвитку стійких наслідків закритої черепно-мозкової травми у вигляді посттравматичного церебрального арахноїдиту з лікворо-динамічними кризами, посттравматичної дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючий кризовий перебіг, з двобічною пірамідною недостатністю, вираженим вестибуло-атактичними порушеннями, кризами симпатоадреналового характеру (1-2 рази на тиждень), гіпомнестичним синдромом, стійким цефалгіччним та астено-тривожно-невротичним синдромами, центральною дисфункцією III ст. ГХ II ст.., що підтверджено медичними та військово-обліковими документами. За висновками медико-соціальної експертної комісії позивачу встановлено 3 групу інвалідності, яка пов'язана з виконання ним обов'язків військової служби. Витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв підтверджується, що травми та захворювання як їх наслідки - це травми, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби (а.с. 8,9, 10-11, 12, 13, 14, 15, 16-17, 19, 20, 21, 22, 23, 24-25, 30, 31, 32, 33, 34).

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина 1); моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; (частина 2).

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Статтею 17 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про збройні сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Отже обовязок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається саме на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган. Зазначений висновок відповідає правовій позиції ВСУ, викладений в постанові від 21.10.2014 р. у справі № 3-86гс14, який згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для суддів.

Розглянувши справу суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що позивач ОСОБА_3 має 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням військової служби і це свідчить про право позивача вимагати відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, судова колегія не може погодитися з розміром моральної шкоди визначеним районним судом у сумі 10000 грн..

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судова колегія вважає, що з урахуванням обставин справи, глибини та ступеню моральних страждань позвича , враховуючи тяжкість вимушених змін в житті позивача та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, правомірно та доцільно визначити розмір стягнення відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000 грн.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди не відповідають вимогам закону та матеріалам справи ,доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судове рішення в цієї частині підлягає зміні.

В інший частині рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст.307.309,317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 12 січня 2017 року у цій справі змінити в частині визначення розміру стягнення моральної шкоди :

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

В інший частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: