Ухвала

іменем україни

15 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ситнік О.М.,
розглянувши у судовому засіданні справу за заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про повторне виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та поновлення виконавчого провадження щодо виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із вищезазначеною заявою, посилаючись на те, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22 липня 2013 року їхній позов було задоволено частково; виселено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з житлового будинку АДРЕСА_1.

19 грудня 2013 року актом державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції було засвідчено виконання судового рішення від 22 липня 2013 року щодо виселення відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 У зв'язку з цим на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Однак у подальшому їм стало відомо про те, що вказані вище особи повторно вселилися у цей же будинок.

У зв'язку з цим ПАТ КБ «Приватбанк» просило поновити виконавче провадження, повторно виселити ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20 серпня 2015 року, заяву ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Виселено повторно ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з житлового будинку АДРЕСА_1. У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі заявники просять скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи частково заявлені ПАТ КБ «Приватбанк» вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно виходив із встановлених обставин, які свідчать про те, що 18 лютого 2011 року Вінницьким районним судом Вінницької області було винесено рішення у справі № 2-34/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно, яким позов було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 555 533 грн 22 коп. заборгованість за кредитним договором від 27 жовтня 2006 року № VIH0GK02021070. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з погосподарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1, загальною площею 258,70 кв. м, з укладенням від імені ОСОБА_5 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а. с. 16-17).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22 липня 2013 року у справі № 128/329/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення, позов задоволено частково. Виселено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з житлового будинку АДРЕСА_1 (а. с. 98-99).

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 10 вересня 2013 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 липня 2013 року залишено без змін (а. с. 119-120).

Згідно з копією акта державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції від 19 грудня 2013 року та відповідно до копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 26 грудня 2013 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 були виселені з житлового будинку АДРЕСА_1 (а. с. 133-134).

Разом з цим із висновку про результати розгляду повідомлень від 21 листопада 2014 року вбачається, що за результатами перевірки, проведеної дільничним Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, було встановлено, що ОСОБА_5 проживає зі своєю сім'єю у житловому будинку АДРЕСА_1 (а. с. 154).

В обґрунтування поданої заяви ПАТ КБ «Приватбанк» посилалося на положення п. 11 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначало, що ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 повторно вселилися у вищезазначений житловий будинок; на вимоги банку щодо виселення не реагують та продовжують незаконно проживати та користуватися майном, що перешкоджає ПАТ КБ «Приватбанк» у проведенні реалізації об'єкта іпотеки.

Відповідно до п. 11 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» (чинним на час звернення заявника до суду), у разі якщо особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена, повторне її виселення може бути здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду, який прийняв рішення про виселення. Виконавче провадження в такому разі підлягає поновленню за постановою державного виконавця.

Суди належним чином перевірили доводи заявника та дійшли правильного висновку про їх підставність і доведеність в частині повторного виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з житлового будинку АДРЕСА_1. У той же час суди обґрунтовано відмовили у задоволенні вимог щодо поновлення виконавчого провадження, оскільки суд не є уповноваженим органом на прийняття рішень про поновлення виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження підлягає поновленню виключно за постановою державного виконавця, яка може бути винесена на підставі ухвали суду про повторне виселення відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвали судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявників є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків судів не спростовують. За таких обставин оскаржувані ухвали слід залишити без змін.

Керуючись статтями 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, відхилити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 серпня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.В. Дем'яносов Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік