ухвала

іменем україни

08 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопта С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - Сватівська міська рада, про встановлення факту родинних відносин, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Луганської області від 13 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дівоче прізвище «ОСОБА_5», звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що вона є рідною сестрою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, дівоче прізвище «ОСОБА_5». ІНФОРМАЦІЯ_3 року її сестра ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1. Після її смерті залишилося майно, що входить до складу спадщини. У померлої є спадкоємець першої черги, її рідна донька ОСОБА_6, яка відмовилася від прийняття спадщини на користь заявниці, про що 30 грудня 2014 року подала до нотаріальної контори відповідну заяву. Тому, у неї як спадкоємця другої черги виникло право на спадщину після смерті ОСОБА_5 19 січня 2015 року вона звернулася до Першої сватівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте отримала відмову в оформленні спадщини у зв'язку із відсутністю у неї документів, підтверджуючих факт того, що померла і вона є рідними сестрами. Факт того, що вона та ОСОБА_5 є рідними сестрами підтверджується, зокрема, тим, що їхня мати ОСОБА_7 вперше вступила в шлюб із ОСОБА_8 Після реєстрації шлюбу змінила прізвище з «ОСОБА_5» на прізвище чоловіка «ОСОБА_5». ІНФОРМАЦІЯ_2 року в них народилася донька ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 25 травня 1940 року, актовий запис № 270. У ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер. У 1946 році ОСОБА_10 зареєструвала шлюб із ОСОБА_11 і змінила прізвище з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5». 20 січня 1949 року в них народилася вона, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 17 березня 1949 року. В свідоцтві про народження вона зазначена як ОСОБА_12, батько - ОСОБА_11, мати - ОСОБА_13 Таким чином встановлено, що матір'ю ОСОБА_9 і ОСОБА_12 є одна і та сама жінка. У 1963 році її сестра ОСОБА_9 уклала шлюб із ОСОБА_14 та змінила прізвище з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5». У ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_14 помер та її сестра переїхала до м. Сватове Луганської області, де 31 грудня 1999 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_15, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 31 грудня 1999 року, актовий запис № 178. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 прізвище не змінювала. 08 серпня 2013 року ОСОБА_15 помер. ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її сестра ОСОБА_5 09 січня 1971 року заявник уклала шлюб із ОСОБА_16 і змінила прізвище «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5». Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 26 березня 1973 року їхній шлюб було розірвано. 12 березня 1986 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_17 та змінила прізвище з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5», даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 12 березня 1986 року. Документально підтвердити факт того, що померла є її рідною сестрою заявник не може, оскільки у неї збереглося тільки свідоцтво про її народження, а свідоцтво про одруження у 1963 році ОСОБА_9 і ОСОБА_14 не збереглося, тому зазначені нею обставини вона може підтвердити показами свідків. Посилаючись на те, що встановлення юридичного факту необхідно їй для прийняття та оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5, заявник просила суд встановити факт того, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є рідною сестрою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 05 лютого 2015 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною сестрою ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 13 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 05 лютого 2015 року повернуто апелянту на підставі ст. ст. 292, 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 05 лютого 2015 року, суддя апеляційного суду виходив із того, що скарга подана особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_4 не була стороною у справі та питання про її права та обов'язки судом не вирішувалися.

Проте погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Можливість (право) оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_4 посилалася на те, що рішення суду першої інстанції впливає на її права та обов'язки, посилаючись на те, що ОСОБА_3 на підставі оскаржуваного судового рішення звернулася із заявою про прийняття спадщини, у тому числі на квартиру АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_15 Разом з тим, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_15, який є її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження. Останній заповіту за життя не склав, а тому спадкування після його смерті відбувається на підставі закону.

При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Першої сватівської державної нотаріальної контори було повідомлено її про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через наявність заяви ОСОБА_3, яка посилається на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 05 лютого 2015 року як доказ родинних відносин із особою, що перебувала в шлюбі зі спадкодавцем - ОСОБА_5

Таким чином, ОСОБА_4 зазначала, що встановлення факту родинних відносин ОСОБА_3 та померлої ОСОБА_5 пов'язується зі спором про право власності на квартиру, що належала за життя ОСОБА_15

Вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги до свого провадження, апеляційний суд вказаного не врахував, а тому дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Луганської області від 13 липня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик