Справа № 1003/4931/12 Головуючий у І інстанції Кошель Л. М.
Провадження № 22-ц/780/1506/17 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 23 23.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, представництва ,-

встановила:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, представництва.

В листопаді 2016 року позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2, а саме: нежитлове приміщення площею 366,5 кв.м в житловому будинку по АДРЕСА_1; нежитлову будівлю літера «А» площею 332,5 кв.м, розташовану за адресою АДРЕСА_2.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2016 року заяву задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2, а саме:нежитлове приміщення площею 366,5 кв.м в житловому будинку по АДРЕСА_1; нежитлову будівлю літера «А» площею 332,5 кв.м, розташовану за адресою АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням вимог процесуального закону.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовної заяви, між сторонами по справі виник спір зокрема й стосовно боргових зобов'язань в сумі 50 тисяч доларів США, на підтвердження позовних вимог позивач надав копію розписки..

Таким чином, з огляду на значний розмір спірної суми боргу, колегія суддів вважає, що вжиті судом заходи забезпечення позову співмірні із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином на думку колегії суддів у разі відчуження відповідачем ОСОБА_2 вказаного будинку існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_3

Разом з тим, колегія суддів враховує той факт, що в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, представництва, а отже між сторонами по справі існує спір, який на час вжиття заходів забезпечення позову не розглянуто судом.

Належних доказів на спростування вказаного апелянт суду апеляційної інстанції не надала.

Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом вжито заходи забезпечення позову відповідно до вимог ст. 152 ЦК України.

За таких обставин, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, і підстав до її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: