Справа № 569/8845/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.

при секретарі Глотовій П.В.

з участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання недійсним спадкового договору -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання спадкового договору недійсним.

Свої вимоги мотивує тим, що 01.07.2015 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 було посвідчено та зареєстровано в реєстрі №2-241 спадковий договір між ним та ОСОБА_3 Вважає, що даний договір повинен бути визнаний недійсним. Оскільки, оспорюваний ним спадковий договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки в його змісті відсутній перелік певних дій майнового та немайнового характеру, які повинен виконати набувач до його смерті та його зміст унеможливлює виконання ним вказаного в ньому обов'язку після своєї смерті передати у власність відповідачу квартиру №35, яка знаходиться в будинку, №50 по вул.. Віденській в м.Рівне. Вказує, що він не мав наміру укладати спадковий договір на умовах, при яких набувач зобовязується виконати дії лише немайнового характеру та за його рахунок. Він є людиною похилого віку, за станом здоровя потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги, тривалий час отримує соціальні послуги від територіального центру соціального обслуговування. Вперше прочитавши даний договір і усвідомивши його зміст лише на третій день після його підписання, а саме після того, як зявився на виклик до державного нотаріуса, щоб підписати другий примірник договору, який залишився в справах нотаріальної контори. Вважає, що єдиним способом поновити свої порушені права є подання до суду даного позову.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у письмових запереченнях.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін було досягнуто згоди

Як встановлено судом, що 01.07.2015 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 було посвідчено та зареєстровано в реєстрі №2-241 спадковий договір між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Згідно частин 1 та 2 статті 202 ЦК України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Як вбачається з п.7 спадкового договору, обовязки набувача носять не конкретний, не визначений характер, що свідчить про відсутність між сторонами згоди щодо істотних умов договору, а саме які конкретно розпорядження відчужувача має виконувати набувач, які дії майнового чи не майнового характеру він має виконувати взамін набуття після смерті відчужувача права власності на дане нерухоме майно.

Спадковий договір є інститутом договірного, а не спадкового права, тому до правовідносини, які виникли з договорів, застосовуються в тому числі загальні положення про договір.

Частиною 1 ст. 233 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Суд приходить до висновку, що між відчужувачем і набувачем було укладено спадковий договір (а.с. 5) під впливом тяжкої обставини хвороби відчужувача, а також на вкрай невигідних для нього умовах.

Допитаний в судовому засіданні в статусі свідка позивач ОСОБА_1 показав, що приймав в той день ліки «феназепам», маючи похилий вік погано себе почував. Вказав, що перед підписанням договору до нотаріуса заходив син відповідачки. Договір ніхто йому не зачитував, примірник договору йому не видавався. Після того, як отримав копію договору усвідомив, що договір не відповідає його волі, і що його обманули.

Про те, що укладений договір не відповідав волевиявленню позивача свідчить той факт, що вже 21.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом розірвати спадковий договір.

Суд звертає увагу на те, що в укладеному договорі не деталізовано належним чином обовязки набувача.

Наприклад, в п. 7 (а.с. 5) договору серед обовязків набувача значиться «забезпечувати відчужувача необхідним доглядом». Проте, в договорі не наводиться пояснення, які саме дії набувача слід розцінювати як «необхідний догляд». Тому, вказані загальні фрази не дають розуміння відчужувачу про виконання яких конкретно дій набувачем в його інтересах йдеться. А тому виконання такого обовязку чи його невиконання перевірити неможливо. В договорі також не прописано як часто повинна набувачка відвідувати відчужувача, за якою частотою має організовувати йому прогулянки, за рахунок чиїх коштів повинна у разі його смерті організувати поховання. Із вказаного суд приходить до висновку, що при укладенні спадкового договору відчужував в повній мірі не розумів, які саме дії по догляду за ним має вчиняти відповідачка.

Суд критично оцінює показання нотаріуса ОСОБА_6, що в день підписання договору, тобто 01.07.2015 року позивач ОСОБА_1 почував себе нормально. Оскільки нотаріус в суді показала, що через три дні після підписання вказаного договору сама телефонувала ОСОБА_1 і просила для його душевного заспокоєння прийти до нотаріальної контори за отриманням витягу згідно з яким на його квартиру накладено заборону відчуження до його смерті. Також показала, що ініціатором підписання договору була відповідачка, саме вона приходила на консультацію перед підписання договору.

З цього суд робить висновок, що на момент підписання договору ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував у стані сильного душевного хвилювання і не в повній мірі розумів значення своїх дій та змісту підписаного ним договору.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року визначено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

За таких обставин, можна зробити висновок, що ОСОБА_1 дійсно уклав спадковий договір від 01 липня 2015 року під впливом тяжких для нього обставин та на вкрай невигідних умовах, чим скористалась відповідач ОСОБА_3

Зясувавши усі обставини по справі, суд вважає доцільним визнати недійсним спадковий договір, укладений 01 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а також скасувати заборону щодо відчуження нерухомого майна, задовольнивши тим самим позовні вимоги позивача.

При визнанні недійсним спадкового договору суд не застосовує наслідки передбачені ч. 2 ст. 233 ЦК України, оскільки таких вимог сторони не предявляли.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК, 202, 233, 626, 1302, 1306 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним спадкового договору задовільнити.

Визнати недійсним спадковий договір між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений 01.07.2015 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі №2-241.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 551.20 судовий збір.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С.П. Харечко