У х в а л а

21 лютого 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ГримичМ.К., розглянувши касаційну скаргу Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, треті особи Лубенський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Лубенська місцева прокуратура Полтавської області, Лубенський міськрайонний суд Полтавської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури, суду,

в с т а н о в и в :

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2016 року, яка була подана після закінчення строку, установленого ч.1 ст. 325 ЦПК України,

у якій заявник просив поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що вже звертався із касаційною скаргою на вказані вище рішення, проте ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2016 року касаційну скаргу було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: для надання завірених належним чином копій оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій та доказів сплати судового збору.

При цьому зазначав, що йому не було роз'яснено порядку та способу усунення недоліків касаційної скарги, що стало у подальшому підставою для її повернення, тому строк пропущено із об'єктивних причин.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від

18 березня 2004 року.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 грудня 2016 року причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені заявником, були визнані судом неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та надано заявникові строк для усунення недоліків.

У лютому 2017 року на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заявник на виконання вказаної ухвали надіслав платіжне доручення про сплату судового збору, завірену належним чином копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції та заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням причин пропуску строку на касаційне оскарження, які, на думку, заявника є поважними.

Однак, зі змісту цієї заяви вбачається, що заявник посилається на ті ж самі обставини та зазначає причини поважності пропуску строку на касаційне оскарження, які були визнані судом неповажними.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «ОлександрШевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 328 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Враховуючи викладене та те, що інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження заявником не наведено, підстави для поновлення вказаного строку відсутні, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись абз. 2 ч. 3 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, треті особи Лубенський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Лубенська місцева прокуратура Полтавської області, Лубенський міськрайонний суд Полтавської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури, суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.К. Гримич