Справа № 683/845/17
У Х В А Л А

12 травня 2017 року м. Cтарокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Завадська О.П., розглянувши матеріали за заявою комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Водоканал» про видачу судового наказу,

в с т а н о в и л а:

10 квітня 2017 року комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Водоканал» звернулось в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання холодної води і водовідведення в сумі 6021,94 грн. за період з 01 березня 2014 року по 01 березня 2017 року та витрат на сплату судового збору в розмірі 800 грн.

Ознайомившись із матеріалами справи вважаю, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і доданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до розяснень, даних у п. 9 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Із наданих суду документів вбачається, що комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Водоканал» звернулось в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання холодної води і водовідведення в сумі 3021,94 грн. поза межами строку позовної давності.

Таким чином, із заяви КП «Водоканал» та доданих до неї документів вбачається спір про право, що є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Відмовити комунальному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства «Водоканал» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання холодної води і водовідведення в сумі 6021,94 грн. та витрат на сплату судового збору в розмірі 800 грн.

Розяснити заявнику, що він має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ______________