441/1557/16-ц 2/441/118/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2017 р. Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого - Ференц О.І.,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок за участю представника позивача ОСОБА_2, представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представника третьої особи ОСОБА_5 цивільну справу за позовом Городоцької міської ради Львівської області до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_8, ОСББ «Троянда», про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

08.11.2016р. представник позивача звернувся до суду із позовом, покликаючись на те, що рішенням Городоцької міської ради Львівської області № 675 від 12.06.2012р. ОСОБА_6 було надано дозвіл на викуп земельної ділянки площею 0.0200 га на вул. Перемишльській, 9 «е» в м. Городок. 21.12.2012р. Городоцька міська рада прийняла рішення «Про продаж ФОП ОСОБА_6 земельної ділянки несільськогосподарського призначення по вул. Перемишльська, 9 е для будівництва та обслуговування крамниці». 02.04.2013р. між Городоцькою міською радою Львівської області та ФОП ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0.0200 га на вул. Перемишльська, 9 е в м. Городок для будівництва та обслуговування обєкта незавершеного будівництва.

Вказує, що постановою Городоцького районного суду Львівської області від 16.12.2013р. у адміністративній справі № 2-а/441/6/2013 скасовано рішення Городоцької міської ради Львівської області № 675 від 12.06.2012р. та № 959 від 21.12.2012р.. Рішенням господарського суду Львівської області від 02.12.2014р. у справі № 914/1751/13 визнано недійсним договір купівлі-продажу від 02.04.2013р., укладений між Городоцькою міською радою Львівської області та ФОП ОСОБА_6. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (ст.ст.387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації предявлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У звязку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати (23.05.2013р. Городоцьким районним судом Львівської області винесена ухвала про забезпечення позову, а саме заборона на вчинення будь-яких дій, що спрямовані на відчуження, зміну власника, передачу в оренду або інше користування земельної ділянки на вул. Перемишльській, 9 «е» в м. Городок Львівської області, проте ОСОБА_6 було відчужено цю земельну ділянку шляхом її продажу 24.01.2014р. ОСОБА_8, який 24.06.2014р. відчужив цю ж земельну ділянку ОСОБА_7О.), то власник має право на підставі ст.388 ЦК України звернутися до суду із позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання недійсним договору про відчуження майна. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

На підставі ст.ст.317, 386, 387 ЦК України просить витребувати у ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0.0200 га несільськогосподарського призначення для будівництва та обслуговування крамниці, що розташована в м. Городок, вул. Перемишльська, 9 «Е» Львівської області, кадастровий номер :29:003:0028, та передати її Городоцькій міській раді.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Додатково ОСОБА_2 пояснила, що між Городоцькою міською радою і ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, проте такий в подальшому був скасований рішенням суду. ОСОБА_6 відчужив вказану земельну ділянку, не маючи на це права, оскільки в той час діяла ухвала суду про заборону вчиняти йому будь-які дії, повязані із розпорядженням цим майном. Одночасно на цю ж земельну ділянку претендувало ОСББ «Троянда», вважаючи її своєю прибудинковою територією. ОСОБА_2 позовної давності не вважає пропущеним, оскільки на час придбання ОСОБА_7 земельної ділянки тривали спори в судах з приводу визнання недійсним договору, укладеного між міською радою та ОСОБА_6.

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_4, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, пояснивши, що на момент укладення договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не було судового рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_6 та Городоцькою міською радою, а відтак як ОСОБА_8. так і ОСОБА_7 були добросовісними набувачами такого майна. ОСОБА_9 ч.1 ст.388 ЦК України добросовісність набуття виключає можливість витребування, якщо майно було відчужене з волі власника за договором, який було визнано недійсним після того, як набувач за цим договором продав його третій особі (добросовісному набувачу). Власник також позбавлений права витребувати своє майно від особи, яка купуючи його не знала і не могла знати, що продавець отримав його на підставі правочину, який на день продажу не був визнаний недійсним. Потрібно врахувати, що Городоцька міська рада мала бажання відчуження земельної ділянки та саме з її волі та з її відома було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки 02.04.2013р.. ОСОБА_10 по собі визнання укладеного договору недійсним не тягне за собою правових наслідків щодо надання права позивачу звертатися до ОСОБА_7 з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння. Окрім цього рішенням господарського суду Львівської області від 02.12.2014р. встановлено, що причиною визнання недійсним вище вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки були неправомірні дії саме Городоцької міської ради. Окрім цього на спірній земельній ділянці є обєкт нерухомості, який перебуває у власності ОСОБА_7, а відтак витребування такої земельної ділянки від власника позбавить його можливості користуватися таким нерухомим майном. Вважає, що в судовому засіданні не доведено, які саме права Городоцької міської ради Львівської області були порушені відповідачами.

Представника відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_3, в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з підстав, аналогічно викладеним ОСОБА_4. Додатково пояснила, що ОСОБА_7 є власником обєкта нерухомості, який розміщений на спірній земельній ділянці. Нерухомість складає близько 80 % земельної ділянки, а відтак така земельна ділянка не може бути відокремлена від цієї нерухомості. На момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рішення Городоцької міської ради Львівської області були діючими, а відтак ОСОБА_7 є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки. ОСОБА_9 письмових заперечень проти позову представника відповідача, позивачем пропущено термін позовної давності звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав Городоцька міська рада дізналася 24.04.2013р., коли звернулася до господарського суду Львівської області із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між нею та ОСОБА_6 02.04.2013р., а до Городоцього районного суду Львівської області із цим позовом звернулася лише в листопаді 2016р., тобто з пропуском трьохрічного строку позовної давності. Окрім того, відчужуючи земельну ділянку ОСОБА_6 Городоцька міська рада Львівської області діяла недобросовісно, оскільки одразу після спливу 22 днів після укладення договору звернулася до суду із позовом про визнання його недійсним. Позов Городоцької міської ради Львівської області є юридично необґрунтованим, оскільки позивачем не вказано, на якій саме підставі вони вимагають витребування майна від добросовісного набувача, не зазначено, у чому полягає порушене право саме ОСОБА_7, за захистом якого звертається позивач. Звертаючись до суду із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.04.2013р. позивач не ставив вимоги про повернення земельної ділянки у його власність, коштів, отриманих за продаж земельної ділянки, ОСОБА_6 не повернули, реституції суд за власною ініціативою не здійснив. Тобто маючи можливість повернути собі земельну ділянку від первинного покупця Городоцька міська рада свого права не реалізувала. ОСОБА_7 є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, а наявність у діях власника майна волі на передачу майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Відтак вважає, що при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки між позивачем та ОСОБА_6 02.04.2013р. Городоцька міська рада зреалізувала своє волевиявлення, яке було спрямоване саме на відчуження земельної ділянки. Укладенню цього договору передувала ціла низка рішень сесій Городоцької міської ради, які також підтверджують волевиявлення власника на подальше відчуження свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У звязку з наведеним просить відмовити у задоволенні даного позову.

Представник третьої особи ОСББ «Троянда», ОСОБА_5, в судовому засіданні підтримала вимоги заявленого позову та пояснила, що починаючи з 1973р. жителі та власники квартир і прибудинкових гаражів на вул. Перемишльська, 13 в м. Городок Львівської області користуються спірною земельною ділянкою на прибудинковій території для ведення городництва. Створивши ОССБ «Троянда», вони неодноразово зверталися до Городоцької міської ради з письмовими заявами про передачу їм прибудинкової території, якою вони користуються з 1973р., однак такі були залишені позивачем без розгляду. При цьому спірну земельну ділянку за рішенням Городоцької міської ради № 338 від 24.01.2007р. та № 450 від 02.05.2007р. відведено ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування крамниці. 02.04.2013р. Городоцька міська рада Львівської області продала ОСОБА_6 спірну земельну ділянку. Вказаний договір був оскаржений позивачем в господарському суді Львівської області, ухвалою якого від 23.05.2013р. заборонено ОСОБА_6, Городоцькій міській раді Львівської області та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, зміну власника, передачу в оренду або інше користування спірної земельної ділянки. Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 16.12.2013р. в адміністративній справі № 1305/1974/12 скасовано рішення Городоцької міської ради № 675 від 12.06.2012р. та № 959 від 21.12.2012р. про надання дозволу ОСОБА_6 на викуп спірної земельної ділянки та продаж ОСОБА_6 такої. 29.01.2014р. ОСОБА_6 продав спірну земельну ділянку ОСОБА_8, 24.06.2014р. останній продав спірну земельну ділянку ОСОБА_7. Рішенням господарського суду Львівської області від 02.12.2014р. визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 02.04.2013р., укладений між Городоцькою міською радою та ОСОБА_6. Таким чином уже більше 10 років члени ОСББ «Троянда» відстоюють своє право на прибудинкову земельну ділянку. ОСОБА_6 знав про заборону відчужувати спірну земельну ділянку, проте, свідомо ігноруючи рішення суду, продовжував вчиняти неправомірні дії з продажу такої. Аналогічно ОСОБА_8 знав про те, що ОСОБА_6 було заборонено відчужувати спірну земельну ділянку ухвалою суду, проте вступив в злочинну змову з ОСОБА_6 і прийняв участь у сумнівній оборудці, уклавши угоду, яка містить ознаки фіктивного правочину, а вже через 45 днів після купівлі земельної ділянки подав оголошення в газету про її продаж. Знаючи, що ухвалою суду заборонено не лише ОСОБА_6, а й іншим особам вчиняти будь-які дії, повязані із зміною власника спірної земельної ділянки, ОСОБА_8 продав її ОСОБА_7, що є доказом того, що він діяв недобросовісно. ОСОБА_7 купив земельну ділянку на вул. Перемишльська у м. Городок, знаючи, що ОСОБА_8 не мав права її відчужувати. Про його обізнаність з даною обставиною свідчить той факт, що весною 2014р. ОСОБА_7 був на подвірї їхнього будинку, шукав цю земельну ділянку і бачив, що уся прибудинкова територія, в склад якої входить спірна земельна ділянка, обгороджена навколо суцільною огорожею, бачив, що не має межі окремо огородженої земельної ділянки, яку він збирався купувати, що не могло не насторожити потенційного покупця. Окрім того ОСОБА_7 спілкувався в цей день з жителями будинку № 13 ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, і був проінформований про перебіг судових процесів та накладену заборону на відчуження земельної ділянки. Відтак ОСОБА_7 усвідомлював факт порушення своїми діями прав інших осіб, а саме Городоцької міської ради Львівської області та жителів будинку-членів ОСББ «Троянда», які користуються цією земельною ділянкою. Таким чином ОСОБА_7 не є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, його дії свідчать про свідомий умисел в укладенні незаконної угоди. З огляду на наведене земельна ділянка може бути витребувана у ОСОБА_7 у будь-якому випадку. Вибуття майна з володіння позивача відбулося шляхом вчинення правочину за зловмисною домовленістю представника власника (посадової особи Городоцької міської ради, яка уклала договір) з ОСОБА_6 з ознаками шантажу та корупційних дій. ОСОБА_10 тому позивач через короткий термін звертався до господарського суду Львівської області про скасування рішення Городоцької міської ради № 959 від 21.12.2012р. та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.04.2013р.. Щодо повернення затрачених коштів, то кожна сторона має право звернутися до суду з позовом про повернення коштів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_8, в судове засідання не зявився, проте 05.05.2017р. подав суду письмове заперечення проти позову, покликаючись на те, що він законно 29.01.2014р. набув у власність обєкт незавершеного будівництва та земельну ділянку площею 0.02 га для будівництва та обслуговування крамниці, що розташована за адресою: Львівська область, м. Городок, вул. Перемишльська, 9 «е». Договір був нотаріально посвідченим, зареєстрованим в реєстрі, що підтверджує наявність будь-яких заборон чи обмежень щодо укладення угоди відчуження, враховуючи перевірку нотаріусом усієї необхідної інформації згідно законодавства України. Представником продавця ОСОБА_13, не було повідомлено йому про будь-які заборони чи обмеження щодо вчинення такого правочину, а безпосередньо із ОСОБА_6 він на той час не був знайомим і не спілкувався з приводу купівлі обєктів нерухомості. Як ним, так і нотаріусом було перевірено наявність правових підстав для укладення правочину на підставі документів, наданих ОСОБА_13. Згодом 24.06.2014р. ним відчужено вказані вище обєкти нерухомості шляхом укладення договору. На той час також жодних заборон чи обмежень на розпорядження цим майном не існувало і йому про такі не повідомляли. Відповідно він та ОСОБА_7 є добросовісними набувачами, права яких першочергово мають бути захищені, так як підставою для оскарження права власності є не їхні порушення, а порушення зі сторони Городоцької міської ради. Зазначає, що подання даного позову зі сторони Городоцької міської ради є неправомірними, так як саме її неправомірні дії призвели до оскарження права власності ОСОБА_6, що визначено рядом судових рішень. Окрім цього, саме позивач відчужив земельну ділянку і через короткий проміжок часу сам же подав позов про скасування такої угоди, що свідчить про навмисні протиправні дії Городоцької міської ради та порушення, як наслідок, його прав як добросовісного набувача. Вважає, що дані позови викликані лише неприязню до ОСОБА_6, який на той час був редактором міської газети «Для Вас» та висвітлював неправомірні діяння повноважних осіб Городоцької міської ради у пресі, критикував діяльність позивача та, зокрема, тодішнього міського голови ОСОБА_10. Таким чином Городоцька міська рада діє недобросовісно та не в інтересах громади, а в інтересах окремих посадових осіб, які через свою неприязнь до ОСОБА_6 мають на меті порушити його права також. Окрім цього позивач не довів, що земельна ділянка вибула з його володіння не з його волі. Відповідно позивач не має права вимагати повернення майна від добросовісного набувача, яким був і він, а на даний час є ОСОБА_7, так як вони набули майно у власність за відплатним договором і їхні дії є правомірними. Також наголошує, що ним було придбано не лише земельну ділянку, а й обєкт незавершеного будівництва, який законно побудований та право власності на який не оскаржувалося. Потрібно врахувати, що даний обєкт незавершеного будівництва та земельна ділянка є нерозривно повязаними один з одним і є цілісним обєктом. Набуваючи право власності на обєкт незавершеного будівництва до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій воно розміщене, та частиною земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування згідно норм ЗК України. Відповідно вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, так як жодні права позивача не порушені, а вбачається лише її неправомірна поведінка.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що посвідчував договір купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, сторони такого надали свою згоду на розголошення таємниці нотаріальної дії. При укладенні договору він встановлював волевиявлення сторін, яке було вільним, перевіряв наявність заборон на відчуження обєкта нерухомості земельної ділянки, і такі були відсутні. Жодних перешкод для укладення такого договору, ознак удаваної угоди ним виявлено не було. Вважає, що в діях ОСОБА_7 не було ознак недобросовісності, обману чи злочинної домовленості. Розрахунки між сторонами були проведені до укладення нотаріально посвідченого договору.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заявлених вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.04.2013р. на підставі рішень Городоцької міської ради Львівської області № 675 від 12.06.2012р. та № 959 від 21.12.2012р. між ОСОБА_6 та Городоцькою міською радою Львівської області було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0.0200 га несільськогосподарського призначення для будівництва та обслуговування крамниці, що розташована в м. Городок, вул. Перемишльська, 9 «Е» Львівської області, кадастровий номер :29:003:0028 (а.с.104).

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 23.05.2013р. в порядку забезпечення адміністративного позову було заборонено Городоцькій міській раді Львівської області, ОСОБА_6 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, зміну власника, передачу в оренду або інше користування земельної ділянки на вул. Перемишльська, 9 «е» в м. Городок Львівської області (а.с.13).

Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 16.12.2013р. в адміністративній справі № 1305/1974/12, 2-а/441/6/2013 рішення Городоцької міської ради Львівської області № 675 від 12.06.2012р. та № 959 від 21.12.2012р. скасовано (а.с.11-12). Постанова набрала законної сили 14.10.2014р. (а.с.159-163).

29.01.2014р. між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва та земельної ділянки, за яким ОСОБА_15 передав ОСОБА_8 у власність, а ОСОБА_8 прийняв та оплатив згідно умов даного договору обєкти нерухомого майна, а саме обєкт незавершеного будівництва та земельну ділянку площею 0.0200 га, надану для будівництва і обслуговування крамниці, що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Городок, вул. Перемишльська, 9-Е.Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_16 та зареєстровано в реєстрі за № 86 (а.с.92-93).

24.06.2014р. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 уклали договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва та земельної ділянки, за яким ОСОБА_8 передав ОСОБА_7 у власність, а ОСОБА_7 прийняв та оплатив згідно умов даного договору обєкти нерухомого майна, а саме обєкт незавершеного будівництва та земельну ділянку площею 0.0200 га, надану для будівництва і обслуговування крамниці, що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Городок, вул. Перемишльська, 9-Е. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_14 та зареєстровано в реєстрі за № 1748 (а.с.95-96). ОСОБА_9 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 23386633 від 24.06.2014р. ОСОБА_7 є власником в цілому земельної ділянки площею 0.02 га для будівництва та обслуговування крамниці в м. Городок на вул. Перемишльська, 9Е Львівської області, кадастровий номер :29:003:0028 (а.с.47).

Рішенням господарського суду Львівської області від 02.12.2014р. (справа № 914/1751/13) визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 02.04.2013р., укладений між Городоцькою міською радою Львівської області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_16 та зареєстрований в реєстрі за № 239 (а.с.9-10). В цій частині рішення господарського суду Львівської області було залишено без змін постановою ВГС України від 25.11.2015р. (а.с.39-41).

ОСОБА_9 п. п. 21, 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі якщо між особами відсутні договірні відносини або відносини, повязані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Відповідно до статті 387 ЦК України та ч.3 ст.10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

За змістом статей 317, 318 ЦК власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (частина 1 статті 387 ЦК). Тобто витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речево-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Якщо майно за відплатним договором придбано в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадках, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК, зокрема якщо майно вибуло із володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (було загублено, викрадено, вибуло з їхнього володіння іншим шляхом).

У разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 388 ЦК.

У такому випадку діюче законодавство не пов'язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договорів договором, яким у справі, що розглядається, є договір купівлі-продажу від 24 червня 2014р., права відчужувати це майно.

Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна -відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.

Таким чином, наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, необхідно встановити, чи вибуло спірне майно із володіння власника в силу обставин, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК, зокрема, чи з волі власника майно вибуло із його володіння.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частиною 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Відповідно до статті 172 ЦК територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції, встановленої законом.

Відтак, територіальна громада як власник об'єктів права комунальної власності делегує відповідній раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом.

Так, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що воля територіальної громади як власника може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади.

Оскільки рішенням господарського суду Львівської області від 02.12.2014р. (справа № 914/1751/13) визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 02.04.2013р., укладений між Городоцькою міською радою Львівської області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, і в цій частині рішення було залишено без змін постановою ВГС України від 25.11.2015р., здійснення Городоцькою міською радою Львівської області права власності, зокрема розпорядження майном не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених законом, не може бути оцінено як вираження волі територіальної громади.

Вказана правова позиція викладена у постанові ВСУ в аналогічній справі № 916/2131/15 від 25.01.2017р. та відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування.

За таких обставин оскільки спірна земельна ділянка вибула із володіння територіальної громади м. Городок Львівської області поза їх волею, її слід витребувати із володіння ОСОБА_7 в порядку ст.388 ЦК України.

При цьому суд не знаходить підстав для застосування позовної давності до даних правовідносин, оскільки ОСОБА_7 придбав спірну земельну ділянку 24.06.2014р., з позовом до суду Городоцька міська рада звернулася 08.11.2016р., тобто в межах встановленого трьохрічного строку позовної давності. Суд вважає необґрунтованим посилання представника відповідача ОСОБА_3 в тій частині, що про порушення своїх прав позивач дізнався 24.04.2013р., коли звернувся з позовом до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, і саме з цього часу слід обраховувати трьохрічний термін позовної давності, оскільки в травні 2013р., коли ОСОБА_6 ще був власником спірної земельної ділянки, Городоцьким районним судом Львівської області було винесено ухвалу про забезпечення адміністративного позову, якою було заборонено ОСОБА_6 вчиняти будь-які дії, повязані із зміною власника на цю земельну ділянку, всупереч якій ОСОБА_6 в подальшому відчужив цей обєкт нерухомості. Поза тим, в 2013р. Городоцькій міській раді стало відомо про порушення своїх прав зі сторони ОСОБА_6, а не ОСОБА_7, у звязку з тим, що ОСОБА_7 придбав земельну ділянку лише в 2014р. Городоцька міська рада Львівської області не пропустила строк позовної давності при зверненні до суду із даним позовом у 2016р..

Також необґрунтованими на думку є суду є посилання представника відповідача ОСОБА_3 на ту обставину, що позивачем не доведено факту порушення її прав саме відповідачем ОСОБА_7, оскільки можливість витребування майна за віндикаційним позовом повязана не із неправомірними діями відповідача, а самим фактом його незаконного володіння цим майном, що було встановлено в судовому засіданні. Невідшкодування Городоцькою міською радою Львівської області вартості придбаного у них майна ОСОБА_6 не позбавляє останнього можливості звернутися до суду із відповідним позовом про повернення безпідставно набутого майна. Аналогічним чином ОСОБА_7 вправі як добросовісний набувач, що визнається позивачем, вимагати від Городоцької міської ради Львівської області відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з того часу, з якого власникові належить право на повернення майна.

Також безпідставними є посилання представника відповідача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_8 на те, що оскільки на спірній земельній ділянці розташований обєкт незавершеного будівництва, витребування такої земельної ділянки порушить права власника такого обєкта, оскільки витребування земельної ділянки на підставі ст.388 ЦК України не позбавляє власника житлового будинку, будівлі чи споруди, що розміщені на ній, користуватися земельною ділянкою в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача в порядку ст.377 ЦК України, ст.120 ЗК України.

При цьому суд погоджується з думкою представника позивача ОСОБА_4 в тій частині, що ОСОБА_6 не є належним позивачем у даному позові, оскільки він не є власником чи володільцем спірного майна, так як відповідачем у віндикаційному позові може бути лише незаконний володілець майна власника, тобто особа, яка безпосередньо незаконно заволоділа таким майном або особа, яка придбала майно не у власника, тобто в особи, яка не мала права ним розпоряджатися. У звязку з наведеним в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З урахуванням того, що позов до ОСОБА_7 підлягає задоволенню в повному обсязі, з нього підлягають стягненню в користь Городоцької міської ради Львівської області понесені останньою та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору.

Керуючись ст.ст.330, 387, 388 ЦК України, ст.ст.11, 81, 88, 212, 214-215, 223, 360-7 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0.0200 га несільськогосподарського призначення для будівництва та обслуговування крамниці, що розташована в м. Городок, вул. Перемишльська, 9 «Е» Львівської області, кадастровий номер :29:003:0028, та передати її територіальній громаді м. Городок в особі Городоцької міської ради.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь Городоцької міської ради Львівської області 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Ференц О.І.