АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.

при секретарі - Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення депозитного вкладу та процентів,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про стягнення депозитного вкладу та процентів.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що 21.07.2011 р. між ним та ПАТ «КБ «ПриватБанк» укладено договір № SAMDN3824 (влад «Стандарт») відповідно до якого він зобов'язувався передати, а Банк зобов'язувався прийняти грошові кошти в сумі 32 150,00 доларів США, повернути вклад і сплатити проценти на умовах та в порядку, визначеному цим договором, строком на дванадцять місяців, процентна ставка 8 % річних.

21.07.2011 р. зазначений договір був пролонгований до 21.07.2012 р., а в подальшому до 21.07.2013 р., 21.07.2014 р. та до 21.07.2015 р.

21.07.2015 р. він звернувся до відповідача з заявою про надання інформації по рахунку, видачу суми вкладу та нарахованих процентів.

Листом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 28.07.2015 р. йому було відмовлено у наданні інформації по рахунку, видачі вкладу та нарахованих відсотків з посиланням на те, що у зв'язку окупацією території АРК Крим ПАТ «КБ «ПриватБанк» припинив свою діяльність в Криму.

Справа № 755/19628/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4016/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Посилаючись на те, що відповідач не повернув грошові кошти за депозитним вкладом з нарахованими процентами, просив стягнути з ПАТ «КБ «ПриватБанк» належні йому депозитні кошти у розмірі 32 150,00 доларів США, нараховані відсотки у розмірі 10 288,00 доларів США, три проценти річних - 268,58 доларів США, відсотки за користування вкладом - 271,30 доларів США, а всього 42 977,88 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України еквівалентно 908 872, 27 грн., а також відшкодувати витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 890,00 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2016 р. позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 кошти за договором № SAMDN3824 (вклад «Стандарт») від 27.07.2011 р. в сумі 42 977,88 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на день подачі позову становить 908 872,27 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6090,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.11.2016 р. заяву ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповнез'ясування судом обставин, щомають значення для справита неправильнезастосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд не урахував, що відповідно до п. 5 постанови Національного Банку України від 06.05.2014 р. № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки у тому числі і ПАТ «КБ «ПриватБанк», зобов'язані були припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний Банк України.

З урахуванням наведеного відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Автономної Республіки Крим не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації зазначених територій.

Вказував на те, що окупаційна влада з травня 2014 р. фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ «КБ «ПриватБанк», що використовувалася у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ ПриватБанк», а саме: приміщень банку, банкоматів, терміналів, транспортних засобів та інше, у зв'язку з чим відповідач не мав доступу до свого майна, договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси, готівки.

Зазначав, що суд також не урахував, що відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

В судовому засіданні представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що рішення суду є законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 21.07.2011 р. між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір № SAMDN3824 (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою). Сума депозитного вкладу складає 32 150,00 доларів США, договір укладено строком на дванадцять місяців - по 21.07.2012 р. включно, процентна ставка 8,00 % річних.

Нарахування відсотків за вкладом починаються з першого робочого дня після надходження грошей до банку і нараховуються за кожен календарний день (п.2 договору).

Пунктом 6 договору передбачено, що у разі, якщо у строк не пізніше дня закінчення дії вкладу клієнт не заявив Банку про повернення вкладу, договір продовжується ще на один строк, Договір може бути продовжений неодноразово без явки клієнта. При цьому строк нового договору вкладу та нового мінімального строку вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього договору вкладу.

З матеріалів справи убачається, що строк депозитного договору був продовжений до 21.07.2012 р., а в подальшому до 21.07.2013 р., до 21.07.2014 р. та до 21.07.2015 р.

21.07.2015 р. позивач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про повернення вкладу, на яку 28.07.2015 р. отримав відповідь про неможливість задоволення його вимог у зв'язку з окупацію території АРК Крим, що призвело до неможливості виконання банком вимог законодавства України та нормативно-правових актів Національного Банку, а тому на виконання постанови правління Національного банку України № 260 від 06.05.2014 р. ПАТ КБ «Приватбанк» припинив свою діяльність в Криму.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

За змістом ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з п. 1.4 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» (далі - Положення) залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» затвердженої Постановою Національного Банку України від 12.11.2003 № 492 (далі-Інструкція), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції).

Пунктом10.1 Інструкції передбаченопорядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з п. 8 глави 2.9 «Приймання готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції від 25.06.2011 р. № 174 затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 01.06.2011 р., (Далі - Інструкція) Банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року № 6-118цс14, і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 59, ч. 2 ст. 64 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно виходив з того, що по закінченні строку депозитного договору банк з липня 2015 р. не повернув позивачеві суму вкладу та нараховані відсотки.

На підтвердження укладення письмової форми договору ОСОБА_1, надав оригінал договору № SAMDN3824 (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) та оригінал квитанції про внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок. Зазначені документи були оглянуті в суді апеляційної інстанції, і представник відповідача не заперечував їх оригінальність та відповідність Положенню та Інструкції. Крім того відповідач не оспорював розмір заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про не урахування судом обставин, що унеможливлюють виконання зобов'язань відповідача за депозитним договором після окупації АРК Крим є непереконливими, оскільки ліквідація або припинення діяльності філії Банку, розташованої на окупованій території не звільняє ПАТ КБ «Приватбанк», як юридичну особу, розташовану на території України від виконання зобов'язань за депозитним договором за наявності беззаперечних доказів (оригіналів документів, що підтверджують реальне укладення такого договору та внесення грошових коштів на депозитний рахунок).

Наявність таких документів свідчить і про те, що позивач не отримував коштів за депозитним договором від Автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників», яка за законодавством Російської Федерації зобов'язувалася здійснити компенсаційні виплати, в тому числі вкладникам Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк».

Ураховуючи наведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального права та процесуального права. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: