АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/664/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа Служба у справах дітей Уманської районної державної адміністрації, про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька

в с т а н о в и л а :

08 липня 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа : Служба у справах дітей Уманської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька.

Позивач ОСОБА_6, посилаючись на те, що колишній чоловік безпідставно не надає дозвіл на виїзд дитини за межі України, звернулась до суду з позовом та просила надати дозвіл на виїзд за межі території України у будь-яку країну світу неповнолітньому ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 без нотаріальної згоди та супроводу батька ОСОБА_7 у супроводі матері ОСОБА_6 до досягнення дитиною повноліття та надати їй дозвіл на виготовлення проїзного документа для виїзду за кордон її сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У позові ОСОБА_6 зазначила, що їй не відомо, де проживає ОСОБА_7, оскільки він постійно змінює номери телефонів та місце свого проживання та вказала, що під час останньої розмови відповідач повідомив, що виїхав розвивати власний бізнес в м. Умань Черкаської області та проживає в передмісті Умані за адресою: с. Ладижинка, вул. Пролетарська, 6, Уманського району, Черкаської області.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 липня 2014 року відкрито провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: Служба у справах дітей Уманської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька та призначено до судового розгляду.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 липня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Надано дозвіл на виїзд за межі території України у будь-яку країну світу ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, без нотаріальної згоди та супроводу батька ОСОБА_7, у супроводі матері ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Надано дозвіл ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон її сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

30 травня 2016 року ОСОБА_7 подав заяву про перегляд заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 липня 2014 року.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 грудня 2016 року скасовано заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 липня 2014 року.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 грудня 2016 року цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: Служба у справах дітей Уманської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька передано на розгляд Красногвардійському районному суду м. Дніпра.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржила її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що відповідач не був присутнім у судових засіданнях, а отже не було встановлено його особу та місце проживання. Апелянт зазначає, що суд не вправі за своєю ініціативою вирішувати питання про передачу справи на розгляд іншому суду за підсудністю в звязку з тим, що позов прийнято з порушенням правил підсудності, оскільки відповідно до вимог закону ст. 116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому , якщо до початку розгляду справи по суті в разі задоволення клопотання відповідача, зареєстроване місце проживання або перебування якого раніше не було відоме. Такого клопотання відповідачем заявлено не було, тому суд в порушення вимог закону не мав підстав для передачі справи іншому суду. Апелянт просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 грудня 2016 року про передачу справи до іншого суду за підсудністю, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Справа неодноразово призначалась до розгляду, однак відкладався розгляд за заявою представника позивача. Суд вважає, що можливий розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Суд першої інстанції, передаючи справу іншому суду на розгляд, посилався на те, що відповідач зареєстрований і проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується відповідними документами, даними копії паспорту, наданими суду із заявою для перегляду заочного рішення суду, які містяться в матеріалах цивільної справи, а саме заявами ОСОБА_7 та копією паспорта відповідача, тому справу необхідно передати на розгляд Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська. Оскільки суд дійшов висновку, що позовну заяву та ухвалене заочне рішення прийнято з порушенням правил підсудності.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки висновки суду не відповідають вимогам закону, є помилковими, так як відсутні підстави передачі справи на розгляд до іншого суду за наявних обставин справи .

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції посилається на норму ч. 1 ст. 109 ЦПК України, відповідно до якої позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Як вбачається із матеріалів справи позивач ОСОБА_6 при поданні позову не знала місця проживання відповідача ОСОБА_7, тому вказала лише останнє відоме їй місце перебування відповідача, а ухвалою Уманського міськрайонного суд від 09 липня 2014 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду (а.с. 19).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно п.5 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справи у суді першої інстанції» роз'яснено, що вищевказана стаття застосовується, якщо інше не встановлено ЦПК України.

Згідно ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування.

Відповідно до ст. 116 ЦПК України суд, у провадженні якого знаходиться справа, може в передбаченому процесуальним законом порядку передати її до іншого суду у таких чотирьох випадках:

1) до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання відповідача, зареєстроване місце проживання або перебування якого раніше не було відоме, про передачу справи за місцем його проживання (перебування);

2) після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності;

3) після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи;

4) ліквідовано суд, який розглядав справу.

Про місце проживання чи перебування відповідача суд дізнається з позовної заяви. Але позивач може помилитися або навмисно зазначити невірну адресу, або якщо не знає адреси відповідача, подати позов за місцем знаходження його майна. В таких випадках відповідач може заявити, що позивач неправильно зазначив його місце проживання або навмисно не зазначав адреси, щоб обрати бажану підсудність. З цих підстав відповідач може вимагати передачі справи до суду, визначеного за правилами про загальну підсудність, тобто за місцем свого проживання.

Однак, передача справи до іншого суду з цієї підстави не може здійснюватися з ініціативи суду, а лише за клопотанням відповідача. Таке клопотання відповідач вправі заявити лише до початку розгляду справи по суті. Вирішуючи клопотання, суд повинен перевіряти справжність даних про зареєстроване місце проживання чи місце перебування відповідача, а також враховувати поведінку позивача.

Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 року № 2 роз'яснив, що передача справи на розгляд іншому суду на підставі даного пункту залежить від обґрунтованості клопотання позивача.

Місце проживання відповідача вважається таким, що раніше не було відоме, якщо у позовній заяві не зазначено його місця проживання (наприклад, коли позов подавався за останнім відомим місцем постійного заняття або місцем знаходження майна) або воно зазначене невірно. Якщо зміна місця проживання відповідача відбулася після відкриття провадження у справі, справа не може бути передана до іншого суду.

Передати справу іншому суду суддя може тільки до відкриття судового засідання. Якщо непідсудність справи суду виявилася після відкриття судового засідання, вона повинна розглядатися цим судом.

За таких обставин, суд першої інстанції безпідставно передав справу до іншого суду для розгляду по суті позовних вимог, не звернувши уваги, що по справі було ухвалено заочне рішення 25 липня 2014 року, тобто відкрито провадження у справі значно раніше, та лише після задоволення заяви відповідача ОСОБА_7, про перегляд заочного рішення, яким також оскаржувалась ухвала суду про повернення йому даної заяви в апеляційному порядку, ухвалою суду від 07.12. 2016 року заочне рішення було скасовано та призначено справу до розгляду, однак не вказано дату засідання.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постановлена ухвала суду першої інстанції про передачу справи до іншого суду за підсудністю не може залишитися в силі, а тому підлягає скасуванню з поверненням матеріалів справи для продовження розгляду справи до Уманського міськрайонного суду Черкаської області, оскільки останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п. 3 ч.1 ст. 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа Служба у справах дітей Уманської районної державної адміністрації, про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька скасувати, а матеріали справи направити до Уманського міськрайонного суду Черкаської області для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :