АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/180/17 Справа № 202/3335/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Дніпро

суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Лаченкової О.В.

за участі секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", третя особа УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області про звернення стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулися до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_2 з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" посилалися на те, що 22 лютого 2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір №DN81AR19100092, згідно умов якого, банк надав відповідачу ОСОБА_2 у строкове платне користування грошові кошти, для придбання автомобіля, у сумі 45 063 грн. 59 коп. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 9,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 20 лютого 2015 року. У забезпечення належного виконання зобовязань за договором щодо повернення коштів, в тому ж кредитно-заставному договорі, сторонами було узгоджено порядок передачі в заставу автомобіля ВАЗ 21154, реєстраційний номер ВВ 5123 ВС, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 Також у забезпечення належного виконання позичальником умов вказаного вище кредитно-заставного договору, 20 жовтня 2010 року, між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ПАТ "Акцент-Банк" було укладено договір поруки №167, відповідно до умов якого, розмір відповідальності останнього перед кредитором обмежується 10 000 грн. У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 умов договору, станом на 13 січня 2014 року, утворилася заборгованість, яка складається із: заборгованості за кредитом 52 336 грн. 31 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом 30 452 грн. 44 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом 11 941 грн. 96 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 113 603 грн. 98 коп.; штраф (фіксована частина) 250 грн. та штраф (процентна складова) 10 416 грн. 73 коп. Оскільки ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань, які випливають із кредитно-заставного договору не виконав, приймаючи до уваги, що ПАТ "Акцент-Банк" несе відповідальність як солідарний боржник, ПАТ КБ "Приватбанк" в рахунок погашення наявної заборгованості, просили здійснити вилучення предмету застави та передати його у заклад (володіння) банку; звернути стягнення на предмет застави автомобіль автомобіль ВАЗ 21154, рік випуску - 2008, тип ТЗ легковий авто, № кузова/шасі ХТА 8752, реєстраційний номер ВВ 5123 ВС, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу зазначеного автомобілю ПАТ КБ "Приватбанк" з укладанням від імені банку договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, наданням ПАТ КБ "Приватбанк" усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, стягнути із ОСОБА_2 витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200 грн. та стягнути з відповідачів солідарно суму, визначену договором поруки, яка становить 10 000 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" було відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням ПАТ КБ "ПриватБанк" подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просили заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк".

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 22 лютого 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір №DN81AR19100092, згідно умов якого, ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачу у строкове платне користування грошові кошти, для придбання автомобіля, у сумі 45 063 грн. 60 коп. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 9,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 20 лютого 2015 року. Також банком було сплачено суму страхових внесків у розмірі - 2 380 грн., за реєстрацію обтяження - 34 грн. та винагороду за надання фінансового інструменту - 4 569 грн. 60 коп. (а.с.10-15).

У забезпечення належного виконання зобовязань щодо повернення коштів, в кредитно-заставному договорі сторонами було узгоджено порядок передачі в заставу автомобіля ВАЗ 21154, реєстраційний номер ВВ 5123 ВС, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 (а.с.10-15).

У забезпечення належного виконання позичальником умов вказаного вище кредитно-заставного договору, 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ПАТ "Акцент-Банк" було укладено договір поруки №167, відповідно до умов якого, розмір відповідальності останнього перед кредитором обмежується 10 000 грн. (а.с.8).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого ПАТ КБ "ПриватБанк", ОСОБА_2 було допущено невиконання умов кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 13 січня 2014 року становить 219 001 грн. 42 коп. та складається із: заборгованості за кредитом 52 336 грн. 31 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом 30 452 грн. 44 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом 11 941 грн. 96 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 113 603 грн. 98 коп.; штраф (фіксована частина) 250 грн. та штраф (процентна складова) 10 416 грн. 73 коп. (а.с.6, 7).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" суд першої інстанції посилався на недоведеність позовних вимог, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 статті 589 ЦК України та стаття 19 Закону України "Про заставу" встановлює, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язанням, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Як визначено частинами 1, 7 статті 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Така ж позиція щодо способу реалізації предмета застави визначена і в розділі 13 кредитно-заставного договору (а.с.10-15).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З аналізу вказаних матеріально правових норм можна дійти висновку, що у разі порушення боржником зобовязання щодо повернення кредиту належне виконання якого забезпечено заставою, заставодержатель набуває право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави у спосіб, який визначений договором та не суперечить вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається 22 лютого 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір №DN81AR19100092, згідно умов якого, ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачу у строкове платне користування грошові кошти, для придбання автомобіля, у сумі 45 063 грн. 60 коп. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 9,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 20 лютого 2015 року. Також банком було сплачено суму страхових внесків у розмірі - 2 380 грн., за реєстрацію обтяження - 34 грн. та винагороду за надання фінансового інструменту - 4 569 грн. 60 коп. (а.с.10-15).

У забезпечення належного виконання зобовязань щодо повернення коштів, в кредитно-заставному договорі сторонами було узгоджено порядок передачі в заставу автомобіля ВАЗ 21154, реєстраційний номер ВВ 5123 ВС, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 (а.с.10-15).

В п.17.10 вказаного договору визначено вартість предмету застави, що становить 47 600 грн. (а.с.15)

У забезпечення належного виконання позичальником умов вказаного вище кредитно-заставного договору, 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ПАТ "Акцент-Банк" було укладено договір поруки №167, відповідно до умов якого, розмір відповідальності ПАТ "Акцент-Банк" перед кредитором обмежується 10 000 грн. (а.с.8).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого ПАТ КБ "ПриватБанк", ОСОБА_2 було допущено невиконання умов кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 13 січня 2014 року становить 219 001 грн. 42 коп. та складається із: заборгованості за кредитом 52 336 грн. 31 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом 30 452 грн. 44 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом 11 941 грн. 96 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 113 603 грн. 98 коп.; штраф (фіксована частина) 250 грн. та штраф (процентна складова) 10 416 грн. 73 коп. (а.с.6, 7).

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 березня 2012 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили, із ОСОБА_2 було стягнуто на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 05 травня 2008 року у сумі 19432 грн. 32 коп. (а.с.155, 156).

Державним виконавцем ВДВС Сєвєродонецького МУЮ було відкрито виконавче провадження у виконання вказаного рішення суду та постановою про розшук майна боржника від 21 січня 2014 року було оголошено розшук майна автомобіля марки ВАЗ 21154, 2008 року випуску, державний номер ВВ 5123 ВС, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с.153).

З матеріалів справ вбачається відповідно до Акту прийому в заклад ПАТ КБ "ПриватБанк" автомобіля від 15 квітня 2014 року відповідач ОСОБА_2 передав у заклад банку належний йому автомобіль ВАЗ 21154, реєстраційний номер ВВ 5123 ВС, який є предметом застави відповідно до кредитно-заставного договору від 22 лютого 2008 року №DN81AR19100092, та технічний паспорт на автомобіль і комплект ключів до автомобіля (а.с.108, 151).

Таким чином, спірний автомобіль, який є предметом застави, технічний паспорт на автомобіль і комплект ключів до автомобіля, вже було передано в заклад ПАТ КБ "ПриватБанк" відповідачем ОСОБА_2 15 квітня 2014 року.

Згідно довідки ПАТ КБ "ПриватБанк" від 15 лютого 2017 року №20.1.0.0.0/7-20170203/6376 на теперішній час автомобіль марки ВАЗ 21154, реєстраційний номер НОМЕР_1 не реалізований та знаходиться на охоронюваній стоянці банку в м.Харків, вул.Ізмайлівська, 11а (а.с.167).

Отже, вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави підлягають задоволенню та в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором від 22 лютого 2008 року №DN81AR19100092 слід звернути стягнення на предмет застави автомобіль ВАЗ 21154, рік випуску - 2008, тип ТЗ легковий авто, №кузова/шасі ХТА 8752, реєстраційний номер ВВ 5123 ВС, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу зазначеного автомобілю ПАТ КБ "Приватбанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, наданням ПАТ КБ "Приватбанк" усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Вартість предмету застави становить 47 600 грн.

Щодо вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про витребування в останнього технічного паспорта на автомобіль та комплекту ключів, слід зазначити, що відповідно до вищевказаного Акта технічний паспорт на автомобіль і комплект ключів до автомобіля були передані в заклад ПАТ КБ "ПриватБанк" 15 квітня 2014 року, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині повинно бути відмовлено.

Стосовно вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки слід зазначити, згідно ст.16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Такий же висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-745ц15.

Виходячи з того, що суд помилково прийняв до розгляду позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк" про стягнення суми в розмірі 10000 грн., на підставі ст. ст. 205, 310 ЦПК України, необхідно провадження у справі в цій частині закрити, повідомивши позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" , що розгляд його позовних вимог до ПАТ "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості віднесено до юрисдикції господарських судів.

Щодо вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь банку 3 200 грн. за надання юридичних послуг слід зазначити, граничні розміри компенсації витрат, повязаних із правовою допомогою, передбачені ст.84 ЦПК України, та передбачені Законом України від 01 січня 2012 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", де у ст.1 зазначено, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Доказів на підтвердження того, що вищевказана сума була перерахована ПАТ КБ "ПриватБанк" за надання юридичної допомоги у даній цивільній справі, а також участі осіб, які б надавали правову допомогу, у судовому засіданні матеріали справи взагалі не містять, а тому вимоги про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 3 200 грн. за надання юридичної допомоги є недоведеними та не відповідають вищезазначеним вимогам закону.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 та закриттям провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", третя особа УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області про звернення стягнення - скасувати.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет застави автомобіль ВАЗ 21154, рік випуску - 2008, тип ТЗ легковий авто, № кузова/шасі ХТА 8752, реєстраційний номер ВВ 5123 ВС, що належить на праві власності ОСОБА_2, у рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором №DN81AR19100092 від 22 лютого 2008 року, що був укладений між публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк"та ОСОБА_2, яка утворилася станом на 13 січня 2014 року та складається із: заборгованості за кредитом 52 336 грн. 31 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом 30 452 грн. 44 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом 11 941 грн. 96 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 113603 грн. 98 коп.; штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф (процентна складова) 10416 грн. 73 коп. шляхом продажу зазначеного автомобілю публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" з укладанням від імені банку договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, наданням публічному акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Вартість предмета застави становить 47600 грн.

В іншій частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судові витрати у розмірі 2409 грн. 01 коп.

Провадження у справі в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договором поруки закрити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді