У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

за участю секретаря Прокопчук Л.М.

прокурора Барілова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Рівному справу за заявою Військового прокурора Рівненського гарнізону про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Концерну "Військторгсервіс" в особі Львівської філії Концерну "Військторгсервіс", ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання послуг зберігання ТЦМ та додаткових послуг,

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2017 року Військовий прокурор Рівненського гарнізону звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Концерну "Військторгсервіс" в особі Львівської філії Концерну "Військторгсервіс", ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання послуг зберігання ТЦМ та додаткових послуг.

Заяву обґрунтовує тим, що ухвалою від 12 грудня 2016 року вказана позовна заява була залишена без розгляду за заявою позивача у звязку з добровільним виконанням відповідачами позовних вимог та відсутністю на момент розгляду справи предмету спору, тому просить суд, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, ухвалити додаткове рішення щодо вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 1378 грн.

В судовому засіданні прокурор заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав з підстав у ній викладених, просив її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обовязковою.

Суд, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

12 жовтня 2016 року Військовий прокурор Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до суду з позовом до Концерну "Військторгсервіс" в особі Львівської філії Концерну "Військторгсервіс", ОСОБА_1 про визнання недійсним на майбутнє договору №39-Л про надання послуг з зберігання ТЦМ та додаткових послуг від 01 березня 2016 року.

Згідно платіжного доручення № 95 від 29 вересня 2016 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1378 грн.

Ухвалою від 12 грудня 2016 року, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, позовна заява була залишена без розгляду за заявою позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частина 1 статті 89 ЦПК України передбачає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

Тобто ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачає стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача у випадку відмови позивача від позову, а не залишення його без розгляду, тому посилання позивача на вказану статтю безпідставне.

Крім того, п. 4 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Отже, ні нормами Цивільного процесуального кодексу України, ні нормами Закону України «Про судовий збір» не передбачено повернення чи стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у випадку залишення позовної заяви без розгляду за заявою позивача, тому заява про ухвалення додаткового рішення необґрунтована, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.89, 220, 210, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Військового прокурора Рівненського гарнізону про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Концерну "Військторгсервіс" в особі Львівської філії Концерну "Військторгсервіс", ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання послуг зберігання ТЦМ та додаткових послуг відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя О.О. Першко