АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/715/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1060/17Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Філії «Кременчуцький інститут Вищого навчального закладу «Університет імені ОСОБА_3», Вищого навчального закладу «Університет імені ОСОБА_3» про перешкоджання трудовим правовідносинам, захист прав та інтересів інших осіб, визнання недійсними конкурсів на заміщення вакантних посад викладацького корпусу та призначення на посади викладацького корпусу, зобовязання внести записи в трудові книжки, відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що упродовж кількох років він намагався працевлаштуватися до Філії «Кременчуцький інститут» приватного вищого навчального закладу Дніпропетровського університету економіки і права ім. А. Нобеля, але відповідач не проводив конкурси на заміщення вакантних посад.

З урахуванням поданих уточнень позивач остаточно просив суд визнати конкурси на заміщення вакантних посад викладацького корпусу відповідача та призначення на посади поза конкурсом у 2011-2015 роках недійсними з відповідними правовими наслідками та компенсаціями позивачеві (а.с. 57).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2017 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову до Філії «Кременчуцький інститут» Приватного вищого навчального закладу Дніпропетровського університету економіки і права ім. А.Нобеля, приватного вищого навчального закладу Дніпропетровського університету економіки і права ім. А. Нобеля про перешкоджання трудовим правовідносинам, визнання недійсними конкурсів на заміщення вакантних посад та призначення на посади викладацького корпусу в Філії «Кременчуцький інститут» приватного вищого навчального закладу Дніпропетровський університет економіки і права ім. А.Нобеля.

З вказаним рішенням суду не погодився позивач ОСОБА_2, оскарживши його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохав скасувати рішення місцевого суду та постановити нове позитивне рішення за його позовом. При цьому, посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказував, що відповідач не проводив конкурси на заміщення вакантних посад. Вважає, що даний спір не має харктеру трудового спору, а перебуває в площині законодавства Про освіту.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з"явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити з підстав, визначених ст. 308 ЦПК України, виходячи з наступного.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що наказами директора Філії «Кременчуцький інститут» приватного вищого навчального закладу Дніпропетровського університету економіки і права ім. А. Нобеля від 01 квітня 2011 року, 03 жовтня 2011 року, 27 квітня 2012 року, 27 серпня 2013 року, 23 квітня 2015 року, 20 серпня 2015 року за №№ 31-1-К, 157-К, 50-К, 72-К, 29-К, 49-К відповідно, оголошувалися конкурси на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників Кременчуцького інституту Дніпропетровського університету економіки і права ім. А. Нобеля. Оголошення про проведення конкурсів були надруковані в газеті «Вісник Кременчука» (а.с. 95-116).

15.12.2015 року у Філії КІДУ імені ОСОБА_3 зареєстровна заява ОСОБА_2 від 04.12.2015 року з проханням повідомити, де публікувалися оголошення навчального закладу на заміщення вакантних посад у 2014- 2015 роках (а.с. 117).

21.12.2015 р. за вихідним № 228-ДУ ОСОБА_2 направлено відповідь на вищевказану заяву (а.с. 118).

З іншими заявами щодо участі в конкурсах на заміщення вакантних посад чи щодо прийому на роботу ОСОБА_2 до відповідача не звертався.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його прав та інтересів.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, відповідачем відповідно до «Порядку заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників ВНЗ ІІІ-ІУ рівнів акредитації» та Положення про порядок проведення конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників Кременчуцького інституту Дніпропетровського університету імені ОСОБА_3 неодноразово протягом 2011, 2013, 2015 роках оголошувались конкурси на заміщення вакантних посад.

Разом з тим, позивач ОСОБА_2 заяв щодо участі у вказаних конкурсах не подавав і відповідно в самих конкурсах участі не приймав. Доказів на підтвердження того, що він намагався працевлаштуватися доФілії «Кременчуцький інститут» приватного вищого навчального закладу Дніпропетровського університету економіки і права ім. А. Нобеля, а відповідач перешкоджав йому у прийомі на роботу та подачі заяв або документів ОСОБА_2 не надав.

Встановивши обставини справи, здійснивши аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову за безпідставністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, вірних висновків суду першої інстанції не спростовують, тому на увагу колегії суддів не заслуговують.

Посилання позивача на те, що відповідач не проводив конкурси на заміщення вакантних посад, спростовуються наявними у справі доказами, зокрема наказами директора Філії «Кременчуцький інститут» приватного вищого навчального закладу Дніпропетровського університету економіки і права ім. А. Нобеля від 01 квітня 2011 року, 03 жовтня 2011 року, 27 квітня 2012 року, 27 серпня 2013 року, 23 квітня 2015 року, 20 серпня 2015 року за №№ 31-1-К, 157-К, 50-К, 72-К, 29-К, 49-К про оголошення конкурсів на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників Кременчуцького інституту Дніпропетровського університету економіки і права ім. А. Нобеля, які були надруковані в газеті «Вісник Кременчука».

Оскільки рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_4

/підпис/ ОСОБА_5

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1