Справа № 148/127/17
Провадження №2/148/233/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лавренюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради обєднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.12.2001 року померла його мати ОСОБА_2. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із: житлового будинку, розташованого в с. Тиманівка Тульчинської міської ради обєднаної територіальної громади Тульчинського району по вул. Шевченка, 26 та земельної ділянки площею 0, 50 га, яка розташована на території (колишньої Тиманівської сільської ради), а на даний час на території Тульчинської міської ради обєднаної територіальної громади, яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ВН № 017424, виданого 12.11.2002 року Тульчинською районною адміністрацією.

Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Оформити своє право на спадщину на земельну ділянку позивач не в змозі, оскільки не зберігся оригінал Державного акта на право власності на земельну ділянку, який є правовстановлюючим документом. У звязку з чим позивачеві нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Інакше, як в судовому порядку захистити своє право позивач не в змозі, а тому звернувся до суду та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті 11 грудня 2001 року його матері ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0, 50 га для ведення особистого селянського господарства в межах згідно з планом, яка розташована на території Тиманвської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, кадастровий номер :01:002:1004 .

Позивач та його представник в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від предстаника позивача до суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у їх відсутність.

В судове засідання представник Тульчинської міської ради обєднаної територіальної громади в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла письмова письмова заява з проханням розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

За таких обставин суд вважав можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносни.

З копії свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 154731, виданого 12 грудня 2001 року виконкомом Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, судом встановлено, що ОСОБА_2 померла 12 грудня 2001 року (а.с.18).

Згідно довідки № 123 від 5 грудня 2016 року, виданої виконкомом Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається із: житлового будинку, розташованого в с. Тиманівка Тульчинської міської ради обєднаної територіальної громади Тульчинського району по вул. Шевченка, 26 та з земельної ділянки площею 0, 50 га, яка розташована на території (колишньої Тиманівської сільської ради), а на даний час на території Тульчинської міської ради обєднаної територіальної громади, яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ВН № 017424, виданого 12.11.2002 року Тульчинською районною адміністрацією. Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем за законом залишився її син ОСОБА_1 Факт прийняття спадщини встановлено на підставі проведених поточних ремонтних робіт в спадковому будинку за адресою: вул. Шевченка, 26, с. Тиманівка, Тульчинський район, Вінницька область (а.с.20).

Факт родинних відносин між померлою ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження останнього серії НІ-ЯР № 182671, виданого 13 лютого 1959 року виконкомом Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, де в графі "мати" записано ОСОБА_2 (а.с. 19).

Факт належності ОСОБА_2 на праві власності земельної ділянки площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства в межах згідно з планом, яка розташована на території Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, кадастровий номер :01:002:1004 підтверджується належним чином засвідченою відділом Держгеокадастру у Тульчинському районі Вінницької області копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІV-ВН № 017424, виданого 12.11.2002 року на підставі розпорядження Тульчинської районної державної адміністрації № 64 та листом відділу Держгеокадастру у Тульчинському районі Вінницької області від 14.12.2016 року, адресованим державному нотаріусу (а.с.21).

З копії спадкової справи, відкритої після смерті 11.12.2001 року ОСОБА_2, встановлено, що з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 до Тульчинської держнотконтори звернувся лише позивач ОСОБА_1 Інші спадкоємці відсутні.

Судом також встановлено, що постановою державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори від 27 грудня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0, 50 гектарів, що розташована на території Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с.17).

Вирішуючи даний спір, суд приходить до висновку, що до правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню норми ЦК УРСР, 1963 року та Закону України "Про власність", чинних на час виникнення спірних правовідносин, оскільки спадщина відкрилась до 01.01.2004 року..

За змістом ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

У відповідності зі ст. 529 ЦК УРСР позивач відноситься першої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2, оскільки установлено, що він є її сином.

Про факт прийняття спадщини позивачем після смерті матері в розумінні ст. 549 ЦК УРСР свідчить те, що він фактично вступив в управління спадковим майном, провівши ремонті роботи у спадковому будинку, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Тиманівської сільської ради Тульчинського району від 05 грудня 2016 року.

За змістом ст.ст. 13, 19 Закону України "Про власність", чинного на час виникнення спірних правовідносин, об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки. Право приватної власності може бути передано у спадщину громадянам, юридичним особам, державі.

Статтею15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Так, при розгляді справи знайшли підтвердження факти того, що спірна земельна ділянка належала спадкодавцеві ОСОБА_2 на праві власності та станом на час відкриття спадщина входила до складу спадкового майна. Позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті матері прийняв, у видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом йому відмовлено узвязку з відсутністю оригіналу Державного акта на право власності на земельну ділянку, інших спадкоємців, як іб спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняли, немає

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, оскільки в інший спосіб захистити своє право позивач можливості не має.

Судові витрати суд залишає за позивачем на його прохання.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1216, 1218, 1225 ЦК України ст. 10, 57-60, 215-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради обєднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті 11 грудня 2001 року його матері ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0, 50 га для ведення особистого селянського господарства в межах згідно з планом, яка розташована на території Тиманвської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, кадастровий номер :01:002:1004 та належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІV-ВН № 017424, виданого 12 листопада 2002 року на підставі розпорядження Тульчинської районної державної адміністрації № 64 від 01березня 2002 року.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але були відсутніми під час проголошення рішення, - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.А. Штифурко