Провадження № 2/235/162/17
Справа №235/7490/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку про зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що у проваджнні Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку було виконавче провадження ВП № 37356511 зі стягнення боргу з ОСОБА_2 на її користь. Стягнути кошти на користь позивачки державні виконавці не змогли, ніяких виконавчих дій не проводили. У 2012 році боржник написав на користь позивачки заповіт, де заповідав їй частину свого майна, що влаштовує її в якості компенсації суми боргу. 09.07.2061 року ОСОБА_2 помер. Позивачка звернулась до Першої Краматорської контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, на все нерухоме майно спадкодавця накладено арешт.

22 вересня позивачка звернулась до відповідача з вимогою зняти арешт. Листом від 27.09.2016р. відповідачем було відмовлено у знятті арешту, посилаючись на п.4 ст.47 та статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», що не мають відношення до спірних правовідносин.

Це перешкоджає позивачці реалізувати своє право власності.

Позивачка 3.11.2016 року звернулась до відділу ДВС з заявою пр. відмову від стягнення боргу та затвердження цієї заяви судом. Відділ ДВС відмовив в передачі відмови до суду посилаючись на те, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-8361-08 від 16.12.2010 виданого Кіровським районним судом м. Донецька на примусовому виконанні не перебуває. Вказують, що завершити виконавче провадження визнанням відмови від стягнення неможливо.

Позивачка просить суд затвердити заяву про відмову від стягнення боргу. Зобовязати відділ державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Донецька Головного територіального управління юстиції в Донецькій області скасувати арешт всього нерухомого майна ОСОБА_2 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 15-3029 від 03.08.2011 року за виконавчим листом №2-8361-08 від 16.12.2010 виданого Кіровським районним судом м. Донецька.

Позивачка до судового засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Представник відповідача до судового засідання не зявився по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобовязання відповідача скасувати арешту з майна підлягають задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 6 березня 2017 року затверджено заяву ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Згідно виконавчого листа №2-8361-08 від 16.12.2010, виданого Кіровським районним судом м. Донецька, стягнуто з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1 борг в розмірі 50500 гривень (а.с.5). Відповідно до заповіту від 9.10.2009 року ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповідав ОСОБА_1 належні йому земельні ділянки, які розташовані за адресою: м. Донецьк, колишнє КСП Широкий Ленінського району, пай 1, площею 0,5544 га та 3,5522 га (а.с.6). Постановою державного виконавця від 25.06.2013 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, в/лист про стягнення з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1 борг в розмірі 50500 гривень, повернуто стягувачеві у звязку з тим, що стягувач не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, хоча був попереджений про повернення йому виконавчого документу листом № 1489/21 від 23.05.2013 року. Пунктом 2 даної постанови припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.7).

ОСОБА_2 помер 9 липня 2016 року у місті Донецьк (а.с.8). Першою Краматорською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу 28.07.2016 року (а.с.9). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєктів від 12.09.2016 року на майно ОСОБА_2 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.08.2011 року накладено арешт на все нерухоме майно (а.с.11).

Краматорський міський відділ ДВС позивачці повідомив, що на примусовому виконанні в Ленінському районному відділі ДВС перебував виконавчий лист № 2-8631-08 від 16.12.2010 виданий Кіровським районним судом м. Донецьк про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 50500,00 гривень. 25.06.2013 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, яка не є підставою для звільнення майна з-під арешту (а.с.12).

3.11.2016 року відділом ДВС прийнято заяву ОСОБА_1 про її відмову від примусового виконання рішення Кіровського районного суду м. Донецьк у справі № 2-8631-08. Просила, відповідно до статті 372 ЦПК України, передати цю відмову від примусового виконання рішення у триденний строк до суду за місцем виконання рішення для визнання (а.с.15). На дану заяву від відділу ДВС отримано відповідь про те, що відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. До відкриття виконавчого провадження мирова угода подається сторонами до суду, який ухвалив рішення, для визнання. Відповідно до відомостей єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавче провадження по виконання виконавчого листа № 2-8361-08 від 16.12.2010 виданого Кіровським районним судом м. Донецьк на примусовому виконанні в відділі не перебуває. У звязку з чим, завершити виконавче провадження, керуючись п.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», ураховуючи особливості ч.1 ст. 372 ЦПК України, неможливо (а.с.16).

Відповідно до статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (який на даний час втратив чинність, але діяв на момент винесення постанови 25.06.2013 року про повернення виконавчого документа стягувачеві) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено

частково, повертається стягувачу у разі, якщо, крім інших підстав, стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом,

незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Відповідно до статті 372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. До відкриття виконавчого провадження мирова угода подається сторонами до суду, який ухвалив рішення, для визнання.

Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

За результатами розгляду мирової угоди або відмови від примусового виконання суд постановляє ухвалу відповідно до положень цього Кодексу.

Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції яка дії з 5.10.2016 року) передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобовязаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Частина 5 цієї статті передбачає, що арешт може бути знятий за рішенням суду.

Ст. 1216 ЦК України визначає спадкування як перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 УК України).

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

На підставі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2, яке він заповідав їй відповідно до заповіту, в передбачений законом строк вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, також звернулась з заяву про відмову від стягнення боргу, наявність арешту майна ОСОБА_2 перешкоджає позивачці реалізувати своє право на спадщину, вимоги про затвердження заяви про відмову від стягнення боргу, про зобовязання відділу ДВС скасувати арешт всього нерухомого майна ОСОБА_2 законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 319 ЦК України та статтями 214-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Затвердити заяву ОСОБА_1 про відмову від стягнення боргу.

Зобовязати відділ державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Донецька Головного територіального управління юстиції в Донецькій області скасувати арешт всього нерухомого майна ОСОБА_2 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 15-3029 від 03.08.2011 року за виконавчим листом №2-8361-08 від 16.12.2010 виданого Кіровським районним судом м. Донецьк а.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Хмельова С.М.