РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 31.08.2007 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 028/25-369, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на загальну суму 80 750,00 доларів США, зі сплатою 12, 25 % річних, з кінцевим терміном повернення 30.08.2032.

Банк виконав свої зобов'язання щодо надання кредитних коштів в повному обсязі.

Вказував, що 13.10.2008 між сторонами укладено додаткову угоду № б/н, відповідно до якої сторони встановили процентну ставку на рівні 14 відсотків.

Вказував, що ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого у останньої, станом на 22.12.2015, утворилась заборгованість в розмірі 163 799, 10 доларів США, що за курсом НБУ становить 3 852 252, 16 грн.

Враховуючи наведене, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 163 799, 10 доларів США, що за курсом НБУ становить 3 852 252, 16 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ПАТ «Укрсоцбанк» подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Зазначала, що якщо клієнт впродовж трьох років не здійснює платежі по кредитному договору, це не дає можливості застосувати судом строки позовної давності. Такі строки можуть застосовуватися щодо кожного окремого траншу, який клієнт не здійснив.

Справа № 755/4900/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/973/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Вказувала, що при вирішені питання про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції не взяв до уваги п. 7.3 кредитного договору, в якому зазначено, що цей договір діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Враховуючи наведене, просила рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила скаргу відхилити з огляду на її безпідставність.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 31 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 028/25-369, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в сумі 80 750,00 доларів США., зі сплатою 12,25 % річних (п.1.1 кредитного договору), з кінцевим терміном повернення 30.08.2032 (п. 1.1.2 кредитного договору) (а.с. 6-8).

Згідно п. 2.4 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту за фактичну кількість днів у періоді (факт/360), щомісячно в останній робочий день місяця, при розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Відповідно до п. 3.3.9 кредитного договору позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час використання та можливими санкціями, в порядку визначеному п. 1.1. договору.

Позичальник зобов'язаний достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених п.п. 2.6.3, 3.2.3, 4.4., 4.5, 5.4 цього договору (п. 3.3.10 кредитного договору).

Згідно з пунктом 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.9 - 3.3.10, цього договору протягом більше, ніж на 90 днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідно до п. 7.3 кредитного договору цей договір діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

13 жовтня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № б/н, відповідно до якої сторони встановили процентну ставку на рівні 14 % (а.с. 13).

Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, в свою чергу ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого ПАТ «Укрсоцбанк», станом на 22 грудня 2015 року становила 163 799,10 доларів США, з яких: 73 186,76 доларів США заборгованість за кредитом, 60 987, 98 доларів США заборгованість за відсотками, 9 050, 29 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 20 574,07 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 3 852 252,16 грн.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що право вимоги про дострокове повернення грошових коштів виникло у позивача 09 червня 2011 року, а отже позивач звернувся до суду за захистом цивільного права з пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Зі змісту кредитного договору вбачається, що сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п.п. 1.1.), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 30 серпня 2032 року.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідну правову позицію містять постанови Верховний Суд України від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13), 19 березня 2014 року (№ 6-20цс14), 18 червня 2014 року (№ 6-61цс14), 19 листопада 2014 року (№6-160цс14) від 03 червня 2015 року (№ 6-31цс15) та від 02 вересня 2015 року у справі № 6-1085цс15.

Тобто, оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Останній платіж на виконання умов кредитного договору № 028/25-369 від 31 серпня 2007 року, відповідачем був здійснений 10.11.2011.

Разом з тим, графіком платежів погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено у вигляді щомісячного платежу у сумі 270 доларів США.

Отже, позовна давність у цьому випадку обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

З матеріалів справи вбачається, що з позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду 16.03.2016 (а.с. 19-а).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Оскільки, в суді першої інстанції відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК Україниперіод заборгованості за тілом кредиту та процентам має бути розрахований з 16 березня 2013 року до 16 березня 2016 року, однак в межах заявлених позовних вимог, тобто 22.12.2016.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 028/25-369 від 31 серпня 2007 року в розмірі 9 720,00 доларів США за тілом кредиту, згідно графіку визначеному п. 1.1.1 договору,та 3 855, 60 доларів США відсотків за користуванням кредитом, відповідно до п. 2.4 договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.п. 4.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником терміну сплати комісії за дострокове погашення кредиту (частини кредиту), визначеного в п. 3.3.17 цього договору, строків сплати процентів, визначених п. 2.4 договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1., 2.6.3, 3.2.3, 4.4., 5.4. цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у цей період.

Разом з цим, відповідно до вимог ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню пеня за несплату відсотків за кредитом станом на 22.12.2016 у розмірі 1 567, 24 грн. та 4 006, 00 грн. пені за несплату за тіло кредиту.

Суд першої інстанції наведених норм матеріального права не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 60, 213, 214 ЦПК України щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи і дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку.

Відповідно до положень ст. 309 ЦПК України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 028/25-369 від 31 серпня 2007 року в розмірі 9 720 (дев'ять тисяч сімсот двадцять), 00 доларів США за тілом кредиту, 3 855 (три тисячі вісімсот п'ятдесят п'ять) доларів США 60 центів відсотків за користуванням кредитом, 1 567 (одна тисяча п'ятсот шістдесят сім) гривень, 24 коп. пеню за несплату відсотків за кредитом, 4 006 (чотири тисячі шість), 00 гривень пеню за несплату за тіло кредиту.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: