АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/942/17
Категорія : звернення стягнення Доповідач - Швецова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Швецової Л.А.,

Суддів: Бровченко І.О., Малінської С.М.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення Московського районного суду м.Харкова від 28 листопада 2016 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ПАТ АБ «Укргазбанк», в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому просили в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору № 20 від 26.12.2007 року позичальника ОСОБА_6 у розмірі 3644801,99 доларів США та 23800945,13 грн. пені, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту у сумі 2382796,72 доларів США, простроченої заборгованості по процентах - 1282005,27 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 16956872,78 грн., заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів - 6844072,35 грн. на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В. 13.10.2009 року, за реєстровим № 5019, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього закону. Також просили стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 114 грн. 70 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на ті обставини, що між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_6 26 грудня 2007 року був укладений кредитний договір № 20 на суму 2644000,00 доларів США на строк з 26 грудня 2007 року по 25 грудня 2012 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи із 12,5% річних.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та іпотекодавцями ОСОБА_6, ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008 р., відповідно до п.2.1.1. якого, предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок літ. В-5, загальною площею 6422,9 кв.м, житловою площею 2285,6 кв.м (в житловому будинку розташовано 123 квартири), що знаходиться АДРЕСА_4. З дозволу банку квартири АДРЕСА_5 було виведено з іпотеки та відчужено власником. Відомості про іпотеку внесені до Державного реєстру іпотек, реєстраційний № 7356523, що підтверджено витягом з державного реєстру іпотек № 19045058 від 09.06.2008 р. На відчуження предмету іпотеки накладено заборону, реєстраційний № 7356237, що підтверджено витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 19044890 від 09.06.2008 р. Пунктом 3.2.8 кредитного договору передбачено, що «в разі невиконання Позичальником зобов'язань, передбачених цим договором, відшкодування заборгованості за дійсним договором здійснюється банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки. Згідно приписів пункту 3.1.6. Договору іпотеки визначено, що «Іпотекодержатель/банк» має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразового чи неодноразового прострочення Іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту або порушення інших умов кредитного договору, за рахунок коштів, виручених від реалізації предмету іпотеки одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами. Позичальник взяті на себе зобов'язання не виконує з грудня 2008 року, тому рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2010 року по справі № 2-1404/10 та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07 липня 2010 року по справі № 22-ц-10856/2010 рік на користь банку стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 1664543,02 грн., 2630252,33 дол.США, судові витрати у сумі 1700 грн. та 120 грн. Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 31363558 від 22.02.2012 року відділом примусового виконання рішень державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження щодо ОСОБА_6 на суму 1664543,02 грн. та 2630252,33 дол.США. Постановою ВП № 29965421 від 11.11.2011 р. відділом примусового виконання рішень ДВС України відкрито виконавче провадження щодо ОСОБА_4 на суму 1664543,02 грн. та 2630252,33 дол.США. Рішення суду боржниками ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не виконується, примусові дії щодо виконання рішення суду позитивних наслідків не мають. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 року, яке набрало чинності, договір іпотеки № 16/9-Б, укладений 09.06.2008 р., визнаний недійсним, запис про іпотеку виключений з реєстру іпотек. 04 квітня 2012 року апеляційним судом Харківської області рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 р. по справі № 2-9061 скасоване, в задоволенні позову ОСОБА_6 та ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено. Відомості у Державному реєстрі іпотек щодо предмету іпотеки поновлено, реєстраційний номер 12489264, що підтверджено Витягом з Державного реєстру іпотек № 36009183 від 14.05.2012 р. Відомості у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна також поновлено, реєстраційний номер 12488862, що підтверджено Витягом від 14.05.2012 р. № 36008860. Як стало відомо позивачу, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 була відчужена квартира АДРЕСА_1, власником якої стали відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В. 13.10.2009 р. за № 5019. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898-ІV передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою, тому відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 став іпотекодавцями квартири № 107, а тому позивач вважає, що має право звернути стягнення на цю квартиру в рахунок погашення заборгованості позичальника ОСОБА_6 по кредитному договору. Банк наплавляв вимогу про повернення заборгованості по кредиту від 06.08.12 р. № 2237 на адресу відповідачів, однак вимоги банку залишені без відповіді. Судовий збір за позов майнового характеру сплачено у судовій справі Московського районного суду м. Харкова № 2-1404/10 у сумі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

18.12.2013 р. позивач уточнив свої позовні вимоги до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та просив у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 у загальному розмірі 3664801,99 доларів США та 23800945,13 грн. пені, яка складається з пені за прострочку погашення кредиту у сумі 16956872,78 грн., пені за прострочку погашення процентів у сумі 6844072,35 грн., непогашеного кредиту у сумі 2382796,72 дол. США та простроченої заборгованості по процентах у сумі 1282005,27 доларів США по кредитному договору № 20 від 26.12.2007, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - нерухоме майно квартиру № 107, що розташована у літ. «В-5», будинку АДРЕСА_1 та яка належить на праві спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В. 13.10.2009, з початковою ціною продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів у розмірі 90% від вартості предмета іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України. Також просили стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 114 грн. 70 коп.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.05.2014 р. позов задоволений, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності відповідачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 з початковою ціною продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів у розмірі 90% від вартості предмета іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 20 від 26.12.2007 р. позичальника ОСОБА_6 у загальному розмірі 3664801,99 доларів США та 23800945,13 грн., яка складається з пені за прострочку погашення кредиту у сумі 10784717,03 грн., пені за прострочку погашення процентів у сумі 2334669,38 грн., суми непогашеного кредиту 2382796,72 дол. США, простроченої заборгованості по процентах у сумі 989783,76 доларів США.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 грудня 2014 року, апеляційна скарга ОСОБА_2 відхилена, рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2015 року відмовлено ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_4, приватний нотаріус ХМНО Глуховцева Н.В., про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2015 року, ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 04 грудня 2014 року, рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2014 р. скасовано, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

24.03.2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк», в особі Харківської обласної дирекції «Укргазбанк», звернулося до суду з заявою про уточнення позовних вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_1, в якій просили в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору № 20 від 26.12.2007 року позичальника ОСОБА_6 у розмірі 3802286,09 доларів США, що складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 2382796,72 доларів США, простроченої заборгованості по процентах в розмірі 1419489,37 доларів США та 23432303,42 гри. пені, яка складається з пені за прострочку погашення кредиту у сумі 18752982,61 грн., пені за прострочку погашення процентів у сумі 4679320,81 гри., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В. від 13.10.2009 року, за реєстровим № 5019. Реалізацію предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В., 13.10.2009 року за реєстровим № 5019, провести шляхом надання Публічному акціонерному товариству АБ «УКРГАЗБАНК» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 453000,00 грн. з наданням АБ «УКРГАЗБАНК» всіх повноважень продавця, в тому рахунку права отримання у нотаріуса дублікату Договору купівлі-продажу,посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В., 13.10.2009 року за реєстровим № 5019, реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дублікату Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В., 13.10.2009 року, за реєстровим № 5019, здійснювати будь-які платежі за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог також зазначали, що відповідно до висновку про вартість майна, що міститься в звіті про оцінку майна - предмету іпотеки, виготовленого 16.03.2016 року суб'єктом оціночної діяльності ПП «Академія Оцінки та Права» вартість квартири АДРЕСА_1 складає 453000 грн.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 28 листопада 2016 року позовну заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 20 від 26.12.2007 року позичальника ОСОБА_6 у розмірі 3802286,09 доларів США, що складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 2382796,72 доларів США, простроченої заборгованості по процентах в розмірі 1419489,37 доларів США та 23432303,42 грн. пені, яка складається з пені за прострочку погашення кредиту у сумі 18752982,61 грн., пені за прострочку погашення процентів у сумі 4679320,81 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що є частиною житлового будинку АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В., 13.10.2009 року за реєстровим № 5019.

Реалізацію предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В., 13.10.2009 року за реєстровим № 5019, провести шляхом надання ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 453000,00 грн. з наданням АБ «УКРГАЗБАНК» всіх повноважень продавця, в тому рахунку права отримання у нотаріуса дублікату Договору купівлі-продажу,посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В., 13.10.2009 року за реєстровим № 5019, реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дублікату Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В., 13.10.2009 року за реєстровим № 5019, здійснювати будь-які платежі за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» витрати по сплаті судового збору по 57 грн. 35 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять скасувати рішення Московського районного суду м.Харкова від 28 листопада 2016 року, новим рішення в задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилаються на те, що застосування ч.1 ст.23 Закону України «Про іпотеку» є помилковим, оскільки обов'язково повинна бути наявність обтяження нерухомого майна іпотекою в момент переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи. Судом помилково не застосовано приписи ст..5 вищезазначеного закону, ст..183, 380, 382, 607 ЦК України.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 26 грудня 2007 року між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_6було укладено кредитний договір.

За умовами цього договору позичальник ОСОБА_6 отримав від банку кредит у розмірі 2644000 доларів США зі строком повернення - до 25 грудня 2012 року й сплатою відсотків за користування кредитом , виходячи із 12,5 % річних.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_6 зобов'язань за зазначеним вище кредитним договором утворилась заборгованість в розмірі 1664543 гривень 02 копійки та 2630252 долари США 33 центи, яка за рішенням Московського районного суду міста Харкова від 13 травня 2010 року була стягнута з ОСОБА_6 та поручителя ОСОБА_4 на користь банку.

Постановою ВП № 31363558 від 22.02.2012 року відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження щодо ОСОБА_6 на суму 1664543,02 грн. та 2630252,33 дол. США.

Постановою ВП № 29965421 від 11.11.2011 року відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження щодо ОСОБА_4 на суму 1664543,02 грн. та 2630252,33 дол. США.

Рішення суду на даний час не виконане.

Проценти за користування кредитними коштами та пеня продовжують нараховуватись, тому заборгованість ОСОБА_6 по кредитному договору станом на березень 2016 р. становить 3802286,09 доларів США, що складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 2382796,72 доларів США, простроченої заборгованості по процентах в розмірі 1419489,37 доларів США та 23432303,42 гри. пені, яка складається з пені за прострочку погашення кредиту у сумі 18752982,61 грн., пені за прострочку погашення процентів у сумі 4679320,81 гри.

З метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань перед банком, 09 червня 2008 року між банком, з однієї сторони, і ОСОБА_6, ОСОБА_4 з іншої сторони, було укладено договір іпотеки №16/08-Б.

Відповідно до пункту 2.1.1 цього договору предметом іпотеки є багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1

Відомості про іпотеку нотаріусом внесено до Державного реєстру іпотек (реєстраційний №7356523 від 09 червня 2008 року), на відчуження нерухомого майна накладено заборону.

Пунктом 3.2.8 указаного вище кредитного договору передбачено, що в разі невиконання позичальником зобов'язань, передбачених цим договором, відшкодування заборгованості здійснюється банком, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки.

Пунктом 3.1.6 договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі одноразового чи неодноразового прострочення іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту або порушення інших умов кредитного договору за рахунок коштів, виручених від реалізації предмета іпотеки, одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до п.6.6. договору №16/08-Б, у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених в Законі України "Про іпотеку". При цьому ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою сторін між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Заборгованість позичальника по кредитному договору вважається погашеною в день отримання іпотекодержателем від покупця за договором купівлі-продажу ціни купівлі-продажу предмета іпотеки в повному обсязі.

Іпотекодержатель, реалізувавши предмет іпотеки (в силу рішення суду або даного договору), має надіслати іпотекодавцям, (позичальнику, якщо він с відмінним від іпотекодавця), та іншим іпотекодержателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки.

Пунктом 6.8. договору іпотеки сторони погодили, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса проводиться, якщо інакше не передбачено рішення суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження та з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку".

Заочним рішенням Московського районного суду міста Харкова від 11 вересня 2009 року договір іпотеки від 09 червня 2008 року визнано недійсним, виключено запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2012 року зазначене вище заочне судове рішення було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові ОСОБА_6 та ОСОБА_4

13 жовтня 2009 року між ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В., за реєстровим №5019.

Крім того, квартири АДРЕСА_1 з дозволу банку були виведені з іпотеки та відчужено власникам.

У період чинності заочного рішення Московського районного суду міста Харкова від 11 вересня 2009 року, та під час виключення запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек, 16 червня 2011 року між ТОВ «Аліма-Т» та ОСОБА_2, ОСОБА_1, укладено договір дарування квартири, який посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Звєрєвим А.М. за реєстровим №1301, квартира АДРЕСА_3 літ.В-5 у м.Харкові була передана у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з наступного:

-спірна квартира є частиною предмета іпотеки за договором іпотеки №16/08-Б;

-іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису у Державний реєстр іпотек, оскільки ухвалення судом рішення про недійсність договору іпотеки, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності договору іпотеки;

-на момент укладення іпотечного договору банк та іпотекодавець не могли визначити окремі квартири в якості предмету договору, оскільки квартири не були виділені в натурі, не було оформлено майнові права на них, а тому в іпотеку передавався весь житловий будинок (включаючи усі 123 квартири, з яких він складався) та приналежності без деталізації та опису кожної окремої квартири;

-пізніше квартира 107, що належить відповідачам на праві спільної часткової власності, стала самостійний об'єктом нерухомого майна, не змінивши при цьому статусу за договором іпотеки;

-у розумінні ст.5 Закону України «Про іпотеку» на момент укладання договору іпотеки спірна квартира була складовою частиною предмету іпотеки, а після її виділення в натурі стала самостійним предметом іпотеки, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок та договорами купівлі-продажу та дарування квартири;

-пунктом 6.6. договору іпотеки № 16/08-Б передбачено право іпотекодержателя, від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених Законом України «Про іпотеку»;

-внаслідок невиконання ОСОБА_6 кредитних зобов'язань у банку виникло право звернення стягнення на спірну квартиру, як предмет іпотеки;

-відповідно до Звіту про оцінку предмету іпотеки, виготовленого 16.03.2016 року суб'єктом оціночної діяльності, вартість спірної квартири складає 453000грн.

Судова колегія з таким висновком у повному обсязі погодитися не може, з огляду на наступне.

Так, скасовуючи рішення суду касаційної інстанції у даній справі, Верховний Суд України в своїй постанові зазначив про правильність висновку суду щодо поширення норми ст.23 Закону України «Про іпотеку» на правовідносини сторін, разом з тим послався на те, що суд не в повній мірі правильно застосував цю норму, оскільки не врахував положення ч.ч.3,4 ст. 5 цього Закону та не звернув увагу на інші факти, які мають суттєве значення для правильного застосування норми ст.23, зокрема щодо визначення предмета іпотеки та його вартості.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ також зазначив, що звернувши стягнення на квартиру, як на частину об'єкта нерухомого майна (частину предмета іпотеки), апеляційний суд не обґрунтував таке рішення та не встановив, яким чином співвідноситься предмет іпотеки з його частиною та вартість предмета іпотеки (будинку) з вартістю набутої відповідачами квартири. Крім того, суд касаційної інстанції послався на те, що апеляційний суд при зверненні стягнення на предмет іпотеки не врахував положень ст.16 Закону України «Про іпотеку» та не перевірив, чи не поширюється його дія на спірні правовідносини, оскільки докази того, що багатоквартирний будинок, який став предметом іпотеки, є об'єктом завершеного будівництва, який у встановленому законодавством порядку введено до експлуатації, відсутні.

Відповідно до приписів ч.4 ст.338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

У порушення зазначеної норми процесуального закону, висновки і мотиви Верховного Суду України та суду касаційної інстанції, що стали підставою для скасування рішень, залишились поза увагою суду першої інстанції, який мотивуючи своє рішення обмежився констатацією факту приналежності спірної кватири до предмету іпотеки, як складової частини, та визначенням її вартості згідно зі Звітом про оцінку майна.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обгрунтованим, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст.5 Закону України «Про іпотеку» ( в редакції на час укладення договору), частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом; іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

Позивач просив звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1

Той факт, що спірна квартира дійсно обтяжена іпотекою, оскільки є складовою частиною багатоквартирного житлового будинку, який є предметом іпотеки, сторонами не заперечується і не потребує доказування.

Разом з тим, як зазначено вище, за договором №16/08-Б предметом іпотеки було визначено не окремі квартири, а будинок 31 загалом (який складається зі 123 квартир).

При цьому договором №16/08-Б було визначено вартість предмету іпотеки - житлового будинку в цілому в розмірі 17070000 гривень (п.2.2.договору іпотеки).

Як встановлено судом та визнається позивачем, за погодженням сторін договору іпотеки з-під іпотеки було виключено 26 квартир, розташованих у будинку 31, при цьому попередня вартість предмета іпотеки не змінювалась. Отже, така вартість визначена з тим розрахунком, що предмет іпотеки містить 123 квартири.

Відповідно до п.3.3.14 вказаного договору іпотеки, у разі проведення іпотекодавцями реконструкції, в результаті якої зміниться назва предмета іпотеки, функціональне призначення, загальна площа, правовстановлюючі документи на предмет іпотеки та інше, іпотекодавці зобов'язані повідомити про це іпотекодержателя в 5-денний строк з моменту проведення реконструкції та внести відповідні зміни до цього договору іпотеки, шляхом укладення з іпотекодержателем нотаріально посвідченого додаткового договору.

Даних про укладання такого додаткового договору матеріали справи не містять.

Не надано суду доказів і про існування будь-яких інших договорів, якими б вносилися відповідні зміни до договору іпотеки у зв'язку з виділенням окремих квартир у будинку 31 в натурі, і реєстрації права власності на них, як на окремі об'єкти нерухомості.

Отже, спірна квартира на час укладення договору №16/08-Б була невідокремленою складовою частиною предмета іпотеки, і наразі не має правових підстав вважати, що ця квартира стала самостійним предметом іпотеки, як то зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Витяги з Державного реєстру іпотек та з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 14 травня 2012 року, на які послався суд першої інстанції та в яких відображено, що об'єктом обтяження є квартири, розташовані в житловому будинку за АДРЕСА_6 не є належними доказами на підтвердження набуття спірною квартирою статусу самостійного предмету іпотеки,оскільки відповідні зміни до договору іпотеки сторонами договору не вносилися.

Договір іпотеки, копія якого наявна у матеріалах справи (т.1 а.с.25-28) передбачає право банку звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки (п.6.1 договору іпотеки), та не містить процедури звернення стягнення на квартиру, як складову частину предмета іпотеки.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, для вирішення спору та правильного застосування приписів ст.23 Закону України «Про іпотеку» необхідно встановити як співвідноситься предмет іпотеки з його частиною, та вартість предмета іпотеки (будинку) з вартістю квартири, набутої відповідачами, про що було чітко зазначено Верховним Судом України при розгляді даної справи.

При повторному розгляді справи судом першої інстанції позивач не надав належних та допустимих доказів на підтведження своїх вимог, щодо наявності правових підстав для звернення стягнення на спірну квартиру, як на частину предмету іпотеки, у визначений позивачем спосіб, хоча надання таких доказів є процесуальним обов'язком позивача. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Звіт про оцінку майна, що був наданий позивачем суду першої інстанції в якості доказу вартості спірної квартири, не дає відповіді на питання, що були порушені судами вищих інстанцій при скасуванні судових рішень в даній справі.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог позивач при повторному розгляді справи судами першої та апеляційної інстанції - не надав.

Слід зазначити, що при повторному розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій позивачем не надано і доказів того, що предмет іпотеки на час укладення договору іпотеки був об'єктом завершеного будівництва, хоча про необхідність з'ясування цих обставин було зазначено судом касаційної інстанції.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 60 ЦПК).

Статтею 11 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства - суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, тягар доказування обгрунтованості своїх вимог покладено на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст.10 ЦПК України. Частина 3 ст.27 цього Кодексу проголошує, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування, а відтак і рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Без наявності доказів, які б свідчили про те, що на момент передачі багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 в іпотеку він був введений в експлуатацію у встановленому законом порядку, та доказів, які б встановлювали співвідношення предмету іпотеки зі спірною квартирою, яка є його частиною та вартості предмета іпотеки (будинку) з вартістю спірної квартири, судова колегія позбавлена можливості правильно вирішити спір, оскільки в такому випадку рішення не буде відповідати положенням ст.213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості і таким загальним принципам цивільного судочинства як розумність, добросовістність та справедливість.

Під час тривалого розгляду справи судом позивач, будучи обізнаним про дійсні обставини справи, змістом Постанови Верховного Суду України та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року, не виконав свого процесуального обов'язку та не надав належних і допустимих доказів для правильного вирішення спору, а тому судова колегія ухвалює рішення про відмову у позові за його недоведеністю.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, п.1ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 28 листопада 2016 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк»до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді