АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

11 травня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачне товариство «Фронтовик» про визнання права власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 липня 2010 р.,

встановила:

у травні 2010 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на нерухоме майно - дачний будинок, розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 липня 2010 р. позов було задоволено в повному обсязі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2010 р. було роз'яснено рішення суду та визнано за позивачем право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2, як особа, яка не брала участі в справі, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, оскільки вважає, що рішенням було вирішено питання про її права, як власника земельної ділянки.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що він на земельній ділянці, яка відведена Обслуговуючому кооперативу «Садово-дачне товариство «Фронтовик» в 2009 р. збудував двоповерховий будинок загальною площею 257,6 кв.м., на першому поверсі якого розташований магазин, а на другому та мансарді - жилі приміщення. Оскільки йому було відмовлено у реєстрації права власності на будинок, він просив визнати за ним право власності на будинок, сарай та навіс.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 липня 2010 р. позов було задоволено. Ухвалою цього ж суду від 24 вересня 2010 р. було роз'яснено рішення суду щодо адреси вказаного будинку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на положення стст.319, 321, 328, 376 ЦК України та виходив з того, що у користуванні позивача перебуває земельна ділянка, йому було надано дозвіл рішенням загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачне товариство «Фронтовик» від 31.07.2005 р. на будівництво магазину та складських приміщень і зведені позивачем споруди не суперечать будівельним нормам та не порушують санітарних та протипожежних вимог.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам та зроблений з порушенням норм матеріального права.

В частині першій статті 376 ЦК України поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо цей об'єкт:

1) збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети;

2) збудований без належного дозволу чи належно затвердженого проекту;

3) збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Будівництво вважається правомірним, якщо власник земельної ділянки чи землекористувач або інша особа одержали у встановленому містобудівельним законодавством порядку дозвіл на забудову.

Позивачем при зверненні до суду не було надано доказів належності або надання йому в користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3

Зазначені судом першої інстанції в рішенні документи на а/с 8. і 9: Рішення Київської міської ради народних депутатів від 30.05.1979 р. №645/16 про відведення земельних ділянок під влаштування колективних садів та рішення Київської міської ради від 04.02.1999 р. №128-1/229 про приватизацію земельних ділянок АДРЕСА_4 не містять даних про ОСОБА_1 як користувача земельної ділянки.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Судом першої інстанції не було дано оцінки тій обставині, що позивачу було відмовлено в реєстрації права власності на вказаний будинок (а/с 19). У відповіді на звернення ОСОБА_1 до КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» вказується про відсутність у ОСОБА_1 акту прийому нерухомого майна в експлуатацію та правовстановлюючих документів, що передбачено вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмеження».

Також судом першої інстанції було проігноровано положення ст. 331 ЦК України, в якій закріплено, що право власності на новостворене нерухоме майно з моменту його прийняття до експлуатації та державної реєстрації.

Висновок про загальний технічний стан будівельних конструкцій садового будинку, розташованого в АДРЕСА_5 виготовлений ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_1, який суд першої інстанції вважав доказом відповідності побудованих позивачем споруд державним будівельним нормам, не є належним доказом по справі, оскільки відповідно до ст. 30-1 Закону України «Про планування та забудову територій» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, який видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю.

В Технічному паспорті, який був виготовлений на замовлення позивача вказано, що самочинно збудований позивачем будинок загальною площею 257,6 кв.м розташований на земельній ділянці площею 240 кв.м, з яких під будинком та господарськими будівлями - 134 кв.м під зеленими насадженнями - 106 кв.м (а/с 21-29).

Доводи представника позивача про те, що вказаним рішення не порушуються права ОСОБА_2, як власниці земельної ділянки, що межує із земельною ділянкою, на якій розташований зведений позивачем будинок та господарські споруди, є необґрунтованими, оскільки в позовній заяві про встановлення земельного сервітуту, з якою ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в 2016 р., він визнає, що будинок частково розташовано на земельних ділянках, які належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення - про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 липня 2010 р. скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачне товариство «Фронтовик» про визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 2-4911/10

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4777/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Волков С.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.