Справа № 2-3891/2010
УХВАЛА

судового засідання

"27" лютого 2017 р. м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді: Постигач О.Б.

при секретарі: Яшук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» на постанову Головного державного виконавця Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Дзюминської М.В. про повернення виконавчого документа стягувачеві,-

в с т а н о в и в :

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду із скаргою, у якій просить визнати рішення Головного державного виконавця Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Дзюминської М.В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 04.01.2017р. №52331980 неправомірним, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов'язати Головного державного виконавця Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Дзюминську М.В відновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-3891/2010 від 31.01.2011р., виданого Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в сумі 5539,35 грн. Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», а відтак, підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання не зявились, повідомлялись про розгляд справи належним чином.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

25.10.2010 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 2-3891/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованості у розмірі 5365,69 грн. та судових витрат розмірі 173,66 грн., а всього 5539,35 грн.

22.09.2016р. на підставі заяви про примусове виконання рішення суду постановою державного виконавця Головного державного виконавця Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Дзюминською М.В. відкрито виконавче провадження ВП №52331980.

04.01.2017р. Головним державним виконавцем Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Дзюминською М.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі того, що за адресою боржника майна для погашення боргу немає. ОСОБА_2 відповіді Територіального сервісного центру №4641 МВС у Львівській області рухомого майна боржник не має. ОСОБА_2 з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на квартиру боржника накладено заборону згідно договору іпотеки за №3339. ОСОБА_2 відповіді з ДПІ у Залізничному районі м. Львова відкритих рахунків боржник немає, на обліку в органах ДПС не перебуває.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_2 із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Державний виконавець, відповідно до вимог ч. 1. ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст. 11 цього Закону).

У відповідності до ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

ОСОБА_2 зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Тобто, предметом судового розгляду згідно Розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» є рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

У відповідності до ст. 387 ЦПК України, за результатами скарги учасника виконавчого провадження, поданої в порядку ст. 383 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимоги заявника та усунути порушення.

ОСОБА_2 з ч.1 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. А відповідно до частини 2 цієї статті, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

В частині 4 цієї ж норми Закону передбачено, що про повернення стягувачеві виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Однак, під час розгляду скарги державним виконавцем не були надані суду докази виконання вимог вищевказаних норм та з'ясування місця проживання, перебування боржника - фізичної особи.

Також, в постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві відсутнє посилання на докази про те, що державним виконавцем були вжиті заходи для розшукання боржника, тощо.

Вказані обставини свідчать про неналежне виконання державним виконавцем покладених на нього обов'язків відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_3 проти України" (Заява N 40450/04) Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

На підставі викладеного, скарга підлягає задоволенню в частині скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Водночас, вимоги скаржника в частині, щодо зобов'язання державного виконавця поновити виконавче провадження - не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Таким чином, оскільки законом передбачено, наслідки коли постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження визнана судом незаконною, то зобов'язувати державного виконавця поновити виконавче провадження не має підстав, а тому вимоги скаржника в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 124 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 11, 18, 19, 49, 51, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 14, 209-210, 223, 293, 294, 383, 387 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» на постанову Головного державного виконавця Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Дзюминської М.В. про повернення виконавчого документа стягувачеві задовольнити частково.

Скасувати постанову від 04.01.2017р. ВП№52331980 державного виконавця Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Дзюминської М.В. про повернення виконавчого документа стягувачеві

В решті вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Постигач О.Б.