АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/376/16-ц Головуючий 1 інстанції Зуб Г.А.
Провадження № 22ц/790/2364/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Довгаль А.П., Костенко Т.М.,

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Наномедцентр - Харків» на рішення Київського районного суду м.Харкова від 19 грудня 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Наномедцентр - Харків» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нежитловою будівлею,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року ТОВ «Наномедцентр - Харків» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нежитловою будівлею.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Наномедцентр - Харків» посилалось на те, що товариство є власником нежитлової будівлі літ. «Б-2» по АДРЕСА_2, загальною площею 1253,2 кв.м. ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі літ. «А-1» по АДРЕСА_1. Через те, що відповідачка у неналежному технічному стані утримує свою нежитлову будівлю та здійснила захват частини будівлі №57, що безпосередньо примикає до об'єкту її права власності, позивач обмежений у праві використання будівлі за цільовим призначенням - оздоровчий центр для дітей та молоді. Крім того, використання нежитлової будівлі літ. «Б-2» по АДРЕСА_2 ще унеможливлено тим, що ОСОБА_1 зробила перепланування своєї нежитлової будівлі, наразі фактична адреса будівлі позивача є АДРЕСА_3.

У зв'язку з цим, з урахуванням уточнених позовних вимог, ТОВ «Наномедцентр - Харків» просило суд усунути перешкоди у користуванні товариству нежитловою будівлею літ. «Б-2», загальною площею 1253,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2. Зобов'язати відповідачку привести нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 351,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у первісний, такий, що дозволяє її нормальну експлуатацію технічний стан та зобов'язати забезпечити вільний доступ до приміщень.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 19 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Наномедцентр - Харків» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Судом встановлено, що ТОВ «Наномедцентр-Харків» є власником нежитлової будівлі літ. «Б-2» по АДРЕСА_2, загальною площею 1253,2 кв.м. (а.с.5).

Відповідачка, ОСОБА_1, є власником нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 351,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Як на підставу позовних вимог ТОВ «Наномедцентр-Харків» посилалося на те, що відповідачка зробила перепланування своєї нежитлової будівлі, що перешкоджає позивачеві використовувати власну нежитлову будівлі.

Відповідно до вимог ст..317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ст..391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз'яснено в п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того що, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

В постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 Верховний Суд України також зазначив, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Таким чином, підставою для задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування ним своєю власністю.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №8438 від 31.10.2016 року, нежитлова будівля літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 351,7 кв.м., не відноситься до об'єктів нового будівництва, ознак реконструкції та капітального ремонту не виявлено. В приміщеннях досліджуваної нежитлової будівлі літ. «А-1» мають ознаки розпочатих робіт з перепланування та виконанню роботи з поточного ремонту фасаду. Встановити в який період часу виконано ці роботи не надається можливим з причин, вказаних в дослідженні.

Експертом встановлено, що досліджувана нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 351,7 кв.м. фактично розташована за адресою: АДРЕСА_1 та не знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

Експертом зазначено, що згідно з даними інвентаризаційної справи №36340, нежитлова будівля літ. А-1, загальною площею 351,7 кв.м. по АДРЕСА_1 побудована у 1907 році.

При дослідженні ідентифіковано місце розташування об'єкту дослідження - нежитлової будівлі літ. «А-1» з габаритними розмірами, об'ємом та конструктивними елементами, вказаними в наданій на дослідження технічній документації: фасадною стороною по АДРЕСА_1 з тильної сторони у двір біля будівель АДРЕСА_3

При обстеженні встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 розташована одноповерхова нежитлова будівля з іншими габаритними розмірами та об'ємом, яка з лівої сторони примикає до будівлі АДРЕСА_3

Встановлено, що досліджувана нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 351,7 кв.м. фактично розташована за адресою: АДРЕСА_1

Будь-яких доказів, відповідно до вимог ст..60 ЦПК України, стосовно того, що відповідач зробила перепланування своєї нежитлової будівлі літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 що перешкоджає позивачеві використовувати власну нежитлову будівлю літ. «Б-2» за адресою: АДРЕСА_2 позивачем не надано.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з урахуванням їх недоведеності.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивачки пояснила, що будь-яких письмових доказів того, що відповідачка порушила права позивача та перешкоджає йому користуватись приміщеннями у неї немає.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Наномедцентр - Харків» - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 19 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді