АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.

при секретарі - Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська бурова компанія» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 січня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська бурова компанія» про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ТОВ «Українська бурова компанія» про стягнення боргу.

На обґрунтування своїх вимог зазначала, що 03.02.2014 р. між ПАТ «Брокбізнесбанк» та нею, як вкладником, з метою виконання зобов'язань за кредитним договором № 20-07П від 05.12.2007 р. між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Українська бурова компанія» укладено угоду про переведення боргу, відповідно до якої часткове погашення заборгованості за кредитним договором, здійснено за рахунок коштів вкладника.

03.02.2014 р. між нею та ПАТ «Брокбізнесбанк» укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_1 зобов'язувалась відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне і повне виконання ТОВ «Українська бурова компанія» зобов'язань за кредитним договором 20-07П від 05.12.2007 р. у розмірі, що не перевищує 182 899 579, 51 грн.

Посилаючись на те, що ТОВ «Українська бурова компанія» взятих на себе зобов'язань не виконує, просила стягнути з ТОВ «Українська бурова компанія» на її користь 182 899 579,51 грн. основного боргу, 178 689 539,48 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення та 15 453 761,73 грн. нарахованих процентів, а всього 377 042 880,72 грн., а також відшкодувати судові витрати.

Справа № 761/46228/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3791/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
06.01.2017 р. ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках у ПАТ «Сбербанк», АТ «Укрекімбанк», ПАТ «АК «Південний», а також на нерухоме майно ТОВ «Українська бурова компанія», що належить йому на праві приватної власності, а саме: склад інертних заповнювачів, розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 27304543, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.01.2017 р. заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на нерухоме майно - склад інертних заповнювачів, розташований за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер майна 27304543, що належить ТОВ «Українська бурова компанія» на праві приватної власності.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Українська бурова компанія» просив зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на необґрунтованість висновків суду першої інстанції та неправильне застосування ним норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд не навів мотивів та обґрунтувань, на підставі яких він дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не встановив співмірність забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

В судовому засіданні представники ТОВ «Українська бурова компанія» просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_1 в судове засідання не зЧявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 зазначеної норми Закону забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України визначено види забезпечення позову, зокрема відповідно до пункту 1 частини 1 цієї статті, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Представник відповідача не навів переконливих доводів та відповідних доказів на спростування висновків суду першої інстанції щодо можливості утруднення виконання рішення суду.

Вжиті судом заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер - до вирішення спору по суті, і окрім обмеження права на розпорядження нерухомим майном не перешкоджають відповідачеві володіти та користуватися його власністю.

Зважаючи на викладене, колегія не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська бурова компанія» відхилити, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 січня 2017 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: