24.02.2017 Справа № 756/6183/16-ц
Номер справи 756/6183/16-ц
Номер провадження 2/756/518/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2017 року Оболонський районний суд м.Києва

в складі: головуючого - судді - Яценко Н.О.

за участю секретаря - Хоменко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання дій, визнання правочину дійсним, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача та з урахуванням уточнення просив суд:визнати наявність права позивача тлумачити зміст вчиненого правочину з виробництва і реалізації пиломатеріалів власного виробництва відповідача - дошки для виготовлення «вагонки», від 08.06.2014 року, за усним довгостроковим Договором № 01/02 від 15.08.2012 року; визнати наявність або відсутність права у відповідача - суб'єкта господарювання щодо його цивільної правоздатності і господарської компетентності (спеціальної правосуб'єктності), правового режиму та правової форми майнової основи господарювання за вчиненим правочином; визнати правочин з виробництва і реалізації пиломатеріалів власного виробництва Відповідача - дошки для виготовлення «вагонки», від 08.06.2014 року, за усним довгостроковим Договором № 01/02, від 15.08.2012 року, як реального юридичного факту, що відбувся і що він є дійсним, не визнавався судом недійсним, залишається обтяженим правовими наслідками за умисне і усвідомлене неналежне виконання, прострочення виконання та відмову від виконання господарських зобов'язань відповідачем.

Окрім того позивач просив: присудити до примусово виконання відповідачем господарського зобов'язання в натурі за вчиненим правочином з виробництва і реалізації пиломатеріалів власного виробництва відповідача - дошки для виготовлення «вагонки», від 08.06.2014 року, за усним довгостроковим Договором № 01/02, від 15.08.2012 року та передати позивачу за актом товар, відтворений в натурі і правостворюючі розрахункові документи за місцем виконання правочину: стягнути з відповідача відшкодування штрафних санкцій - пені, у відповідності до вимог, норм і положень законодавства про захист прав споживачів, за умисне і усвідомлене неналежне виконання, прострочення виконання та відмову від виконання господарських зобов'язань за вчиненим правочином з виробництва реалізації пиломатеріалів власного виробництва відповідача, дошки для виготовлення «вагонки», від 08.06.2014 року, за усним довгостроковим Договором № 01/02 від 15.08.2012 року, нараховану станом н 20.01.2017 року, на користь позивача, у розмірі 57 420,00 гривень.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 15.08.2012 між ним та відповідачем, як суб'єктом господарювання, був укладений та почав діяти усний довгостроковий Договір № 01/02, який вбачав виконання низки акцептованих відповідачем заявок з виробництва та реалізації пиломатеріалів власного виробництва з власної деревини і на власному обладнанні на промбазі в погоджений термін 1 - 1,5 року, замовлених і проплачених позивачем для своїх особистих споживчих потреб.

На протязі двох років відповідачем були виконані строкові, реальні, платні, каузальні правочини з виробництва та реалізації пиломатеріалів, штабелювання, складування та схоронність котрих відбувалось на критому складському майданчику на промбазі. Розрахункові документи на всю реалізовану товарну продукцію власного виробництва відповідач позивачу не надав, чим порушив його право власності

Також позивач зазначає, що його заявка від 10.06.2014 року на виготовлення відповідачем пиломатеріалів, а саме заготовки для подальшого виготовлення вагонки, була погоджена сторонами на предмет обсягу роботи, розмірів виробів (заготовок) та ціни. Позивач 14.06.2014 року сплатив готівкою відповідачу аванс в розмірі по 2000 грн. Однак відповідач при виготовлені заготовок змінив погоджені сторонами розміри виробів, тобто відмовився від виконання заявки належним чином, або повернення грошей, чим порушив права позивача як споживача та свої договірні зобов'язання.

ОСОБА_1 обґрунтовує стягнення пені у загальному розмірі 57 420,00 грн за термін, що минув з 08.06.2014 року, нараховану за 957 днів, виходячи із суми 2 000,00 грн х 3,00 %.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у позові, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили обставини, які наведені позивачем у позовній заяві.

Як встановлено судом відповідач дійсно зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію № НОМЕР_1. (а.с.8).

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом не встановлено наявності між сторонами договірних зобов'язань щодо виконання робіт, про які зазначає позивач та порушення прав позивача як споживача послуг. Додані до позовів розрахунки, креслення не містять конкретної інформації, щодо виду робіт, їх вартості, замовника та виконавця, отже не містять інформацію щодо предмета доказування (а.с.9-10). Дані записи суд вважає неналежними та недопустимими доказами на підтвердження укладеної угоди або здійснення фінансових розрахунків.

Щодо тверджень позивача про порушення відповідачем його прав як споживача суд вважає необхідним також зазначити наступне.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що виконавцем є суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Пунктом 22 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Таким чином, дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини, які виникли між виконавцем послуг та їх споживачем, при цьому виконавець повинен бути суб'єктом господарювання.

З матеріалів справи суду не вдається встановити, що відповідач ОСОБА_2, укладаючи зазначений договір, діяв як суб'єкт господарювання (суб'єкт підприємницької діяльності) чи його уповноважена особа, а не як фізична особа. Отже, за відсутності належних доказів на підтвердження даної обставини положення Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Окрім цього, згідно ст. 16 ЦК України суд застосовує способи захисту цивільних прав визначенні договором або законом. За наведених обставин визначені способи захисту позивача не відповідають фактичним обставинам справи.

На підставі викладеного, ґрунтуючись на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 15, 60, 202, 626, 628 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 15, 60, 61, 74, 88, 169, 208, 209 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: