Справа № 368/783/16-ц
провадження № 2/368/50/17
Рішення

Іменем України

"24" лютого 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Гребеневич А.І.

з участю представника позивача по первісному позову та представника відповідача по зустрічному позову ОСОБА_1

з участю представника відповідача по первісному позову та представника позивача по зустрічному позову ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 поділ спільного майна подружжя, -

встановив:

представник позивача по первісному позову уточнив позовні вимоги позивача та просить суд поділити спільне нажите майно, стягнувши з нього на її користь в якості грошової компенсації грошові кошти в розмірі 68 777 грн., стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, сплачені нею в якості судового збору та проведеної експертизи, посилаючись на те, що 29 серпня 2009 року між нею та ОСОБА_4 був укладений шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Від шлюбу дітей немає.

Спільне життя в шлюбі не склалося і шлюб між ними розірвано.

Під час шлюбу за спільні кошти подружжя вони придбали автомобіль марки «Hyudai Accent», 2010 року випуску, державний реєстрацій номер АІ 48- 34 СІ, двигун -1.4 л., кузов седан, колір сірий металік. Автомобіль має кондиціонер, електросклопіднімачі, тоновані вікна, противотуманні фари, центральний замок, сигналізацію, автомагнітолу. Реєстрація автомобіля була здійснена на відповідача і документи на транспортний засіб також знаходяться у нього і він їх їй не надає. Тому, документ на автомобіль тільки може бути витребуваний судом у відповідача відповідно до вимог ст.137 ЦПК України.

Автомобіль весь час знаходиться у володінні і користуванні відповідача. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу є обєктом права спільної сумісної власності. Це прямо зазначено в цій нормі закону.

У відповідності до ст. 70 СК України частки майна права спільної сумісної власності подружжя є рівними, тобто вона має право на ? частку вказаного автомобілю.

Згідно ст. 71 СК України ( способи та порядок поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя) майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

В такому випадку другий з подружжя має право на відповідну грошову компенсацію. Оскільки автомобілем володіє та користується відповідач, він вважає за необхідне, щоб він сплатив їй грошову компенсацію в розмірі ? частки вартості автомобілю.

Таким чином, вона має право на стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі ? вартості автомобіля по проведеній експертизі, що складає 68 777 грн. 00 коп.

Відповідач добровільно поділити спільне майно подружжя не бажає, тому вона вимушена звернутися за захистом своїх прав до суду.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник уточнили позовні вимоги та просять суд визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки «Hyudai Accent», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, 2005 року випуску, збільшити частку ОСОБА_4 на 40 455,00 грн. та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 48 550,34 грн. в рахунок її права власності частини на автомобіль, посилаючись на те, що 29.08.2009 р. між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у м. Києві. У шлюбі з колишньою дружиною вони прожили майже 7 років.

Від спільного шлюбу він та відповідач спільних дітей не мають.

Оскільки спільне життя з відповідачем у нього не склалися та подружні відносини припинились, і шлюб між ними було розірвано згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва.

Щодо поділу автомобіля «Hyudai Accent», 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, то він зазначає наступне.

Придбаний 07.06.2010 р. ним згідно договору купівлі-продажу № 300 автомобіль марки «Hyudai Accent», 2010 року випуску, повинен бути поділений з врахування того, що він був придбаний не лише за спільні кошти його та відповідача.

Зокрема, на момент придбання ним автомобіля достатньої суми коштів на його придбання у нього та відповідача не було, оскільки його дохід на той час складав 3300 гривень, а відповідача 1500 гривень. Вартість на момент придбання автомобіля становила 101200 гривень (12650 доларів США). При цьому, за рахунок своїх заощаджень та невеликих доходів його та відповідач змогли зібрати лише суму 60 000 грн. Тому він звернувся до своєї матері за допомогою, яка на його прохання надала йому кошти.

Отже, автомобіль «Hyudai Accent», 2010 року випуску було придбано не лише за спільні кошти його та відповідача, а і за кошти його матері ОСОБА_6

Згідно ч.1 ст. 71 Сімейного кодексу України під час поділу майна між подружжям суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, які мають істотне значення. Частину коштів, а саме: 3 756,04 дол. США, що в еквіваленті станом на 04.06.2010 р. становило 29 767,74 грн. (1 дол. 7,9253 грн. ) на придбання автомобіля їм дала у борг його матір - ОСОБА_6, вказану заборгованість він самостійно повертаю й нині. Вважає, що дана обставина має суттєве значення для справи, і до поділу між колишнім подружжям належить сума, яка має бути зменшена на суму боргу, який належить повернути його матері. Отже, виходячи з наступного розрахунку: вартість автомобіля на момент придбання складала 101 200,00 грн. 100 % , отримана у борг сума складає 29 767,74 грн. це 29,41 % від даної суми. Експертна вартість автомобіля на сьогодні складає 137 555,85 грн. 100 %, а 29,41 % від даної суми це 40 455,00 грн. Таким чином, до поділу належить сума, яка становить 97 100,68 грн.

Представник позивача по первісному позову уточнені позовні вимоги по зустрічному позову не визнав та просив у їх задоволені відмовити з наступних підстав. В уточненій позовній заяві з метою збільшення його частки ОСОБА_4 зазначає, що 40 000 грн. надала його мати. В підтвердження цих обставин ОСОБА_4 ніяких доказів не надає. Тому вимоги ОСОБА_4 стосовно збільшення його частки з половини до 3/4 частин є повністю надуманими та безпідставними. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається. Стосовно того, що автомобіль був придбаний за кошти матері, то ці посилання відповідача не підтверджені належними доказами, є надуманими та відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України не можуть бути прийняті судом до уваги. Належних підстав для збільшення частки відповідача у праві спільної сумісної власності на автомобіль немає. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідач просить збільшити його частку сплативши їй лише 48 550 грн. 34 коп., що не відповідає вимогам ст. 70 Сімейного кодексу України та порушує права співвласника. Тому просить задовольнити уточнену позовну заяву, а зустрічний позов задовольнити частково - стягнувши з ОСОБА_4 грошову компенсацію за автомобіль половину його вартості.

Відповідач та його представник уточнені позовні вимоги позивача по первісному позову не визнають в повному обсязі та заперечують з підстав викладених в уточнених зустрічних позовних вимогах.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення уточненого первісного позову ОСОБА_3 та уточнені зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 з наступних підстав.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач по первісному позову ОСОБА_5 та позивач по зустрічному позову ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 29.09.2009 року, про що свідчить видане свідоцтво про шлюб серії І-БК № 311567.

Від шлюбу сторони дітей не мали.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.06.2016 року шлюб між сторонами розірвано.

10 вересня 2016 року позивач за первісним позовом зареєструвала шлюб з ОСОБА_7.

За договором купівлі-продажу № 300 від 07 червня 2010 року, який був укладений між ТОВ «Едем - Авто» та ОСОБА_4, позивач за зустрічним позовом купив автомобіль марки «Hyudai Accent», 2010 року випуску за 101 200 грн. 00 коп. та який було зареєстровано у підрозділу МВС 03.09.2010 р.

Тобто, спірний автомобіль був придбаний в період перебування сторін у шлюбі.

Що стосується визнання спільною сумісною власністю сторін автомобіля марки «Hyudai Accent», 2010 року випуску, то суд приходить до наступного висновку.

Так, статтями 57, 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). І положення статті 60 СК України вважаються застосованими правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У зв'язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Таким чином, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Вказаний порядок вирішення питання про поділ спільного майна подружжя відповідає правовим позиціям Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року № 6-78цс13, 3 червня 2015 року № 6-38цс15, 1 липня 2015 року № 6-612цс15, 16 грудня 2015 року № 6-2641цс15, 7 вересня 2016 року та від 7 грудня 2016 року № 6-1568цс16, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими у правозастосовній практиці всіх судів.

При дослідженні питання про джерело коштів, за які був набутий спірний автомобіль, судом установлено наступне.

Як встановлено судом, позивач по зустрічному позову ОСОБА_4 працював лікарем хірургом у Кагарлицькій ЦРЛ та отримував заробітну плату, про що ним було надано довідки про заробітну плату. Щодо того, що позивач по первісному позову ОСОБА_3 працювала, то таких даних судом не було встановлено, оскільки будь яких відомостей з цього приводу сторонами не надано ніяких доказів.

Позивач по зустрічному позову стверджував, що при придбанні автомобіля кошти надавала його матір.

З матеріалів справи видно, що незадовго до купівлі машини, а саме: 04 червня 2010 року мати відповідача, ОСОБА_6, зняла зі свого депозитного рахунку у ПриватБанку 3 756,04 доларів США, що на той час становило 29 767 грн. 74 коп. (а.с. 156), а співмешканець ОСОБА_6 ОСОБА_8 зняв зі свого депозитного рахунку у ПриватБанку - 2 010,00 дол. США (а.с. 155).

В судових засіданнях свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підтвердили, що на купівлю спірного автомобіля ними надались кошти позивачу по зустрічному позову, оскільки потрібної суми у сторін не було.

Викладене свідчить про те, що джерелом набуття спірного автомобіля були не тільки спільні кошти сторін, а й кошти, надані відповідачу позивачу по зустрічному позову його матірю ОСОБА_6

Причому коштів матері позивача було 3 756,04 доларів США, що на той час становило 29 767 грн. грн. 74 коп., що становило 29,41 % від суми, за яку було придбано автомобіль.

Тобто, судом встановлено, що купівля спірного автомобіля відбувалася за кошти сторін та кошти матері позивача за зустрічним позовом.

Тому, враховуючи зазначені вище обставини, а саме: надання коштів іншою особою матірю позивача по зустрічному позову для придбання автомобіля сторонами, до правовідносин, які виникли між сторонами не можливо застосувати норми статей 57, 60, 65, 71 СК України щодо поділу автомобіля, тому суд вважає, що уточнені позовні вимоги позивача за первісним позовом, так і позивача за зустрічним позовом в цій частині вимог не підлягають до задоволення.

Щодо того, яка сума підлягає поділу між сторонами, то суд приходить до наступного.

Згідно висновку експерта № СЕ-1707-2-756.16 від 22.11.2016 року ринкова вартість автомобіля марки «Hyudai Accent», держ. № НОМЕР_2, станом на момент проведення експертизи становить 134 555,84 грн.

Згідно договору купівлі продажу 8046/2016/228918 транспортного засобу 06 грудня 2016 року позивач по зустрічному позову продав автомобіль марки «Hyudai Accent», держ. № НОМЕР_2, за 15 000 грн. 00 коп.

Згідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.30 Постанови пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Таким чином, автомобіль марки «Hyudai Accent», держ. № НОМЕР_2 позивачем по зустрічному позову ОСОБА_4 реалізовано після розірвання шлюбу та під час розгляду справи, і згоди на відчуження зазначеного транспортного засобу ОСОБА_3 не надавала.

Тому суд, з урахуванням усіх обставин справи вважає, що вартість автомобіля марки «Hyudai Accent», держ. № НОМЕР_2, який необхідно брати до уваги по висновку експерта № СЕ-1707-2-756.16 від 22.11.2016 року, згідно якого ринкова вартість автомобіля марки «Hyudai Accent», держ. № НОМЕР_2, станом на момент проведення експертизи становить 134 555,84 грн.

Окрім того, з урахувань наведених доводів сторін, суд приходить до висновку про необхідність збільшення частки позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 з наступних міркувань.

Вартість автомобіля на момент придбання складала 101 200,00 грн. 100% , кошти надані матірю позивача по зустрічному позову складає 3 756,04 дол. США, що становить 29 767,74 грн. це 29,41 % від даної суми.

Експертна вартість автомобіля на сьогодні складає 137 555,85 грн. і це є 100 %, а 29,41 % від даної суми становить 40 455,17 грн. Таким чином, до поділу належить сума, яка становить 97 100,68 грн. (137 555,85 грн. 40 455,17 грн.).

Представник позивача по первісному позову погодився на присудження з ОСОБА_4 грошової компенсації, хоч і не в тому розмірі, який просить позивач за первісним позовом ОСОБА_3, тому уточнені позовні вимоги позивача по первісному позову підлягають до часткового задоволення, а уточнені позовні вимоги позивача за зустрічним позовом в цій частині вимог підлягають до задоволення.

Тобто, частку позивача за зустрічним позовом необхідно збільшити на 40 455,17 грн., тому з позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути ? від 97 100 грн. 68 коп., а саме: 48 550 грн. 34 коп.

Що стосується судових витрат, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Беручи до уваги, що позивачем за первісним позовом ОСОБА_3 надані докази витрат, які складають 3 326 грн. 43 коп. (за сплачений судовий збір в сумі 829,43 грн. та проведення експертизи в сумі 2497,00), а позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_4 докази витрат надані на суму 4 533 грн. 67 коп. (за сплачений судовий збір в сумі 1 533,67 грн. та за надання правової допомоги в сумі 3 000,00 грн.), їм необхідно присудити судові витрати пропорційно до задоволеної частини їх позовних вимог.

Позивачем за первісним позовом було зменшено позовні вимоги з 82 943,00 грн. на 68 777,00 грн., тому витрати по сплаті судового збору необхідно брати до уваги із суми позову 68 777,00 грн., що становить 687 грн. 77 коп., а загальна сума судових витрат позивача за первісним позовом становить 3 184 грн. 77 коп. (витрати по сплаті судового збору та витрати за проведену експертизу).

Предметом поділу був автомобіль і позивачу по первісному позову ОСОБА_3 було присуджено грошову компенсацію в сумі 48 550 грн. 34 коп., що становить 70,59 %. Відтак, з урахуванням понесених витрат та пропорційно розміру задоволених позовних вимог з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 слід стягнути судові витрати в сумі 2 248 грн. 12 коп.

Що стосується судових витрат позивача по зустрічному позову ОСОБА_4, то суд приходить до наступного висновку.

Позивачем за зустрічним позовом було зменшено позовні вимоги з 153 367,25 грн. на 89 005,51 грн., тому витрати по сплаті судового збору необхідно брати до уваги із наступного розрахунку: 1 % від 89 005,51 грн. та становить 890,06 грн.

Тобто, загальна сума витрат позивача за зустрічним позовом становить 3 890 грн. 06 коп. (витрати по сплаті судового збору та витрати за надання послуг на правову допомогу).

Що стосується витрат повязаних з наданням правової допомоги адвокатом, то суд зазначає наступне.

Стосовно витрат на правову допомогу, то відповідно до ст.. 84 ЦК України це витрати сторони, що вона понесла у звязку із оплатою допомоги адвоката. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю сторін. На підтвердження цієї обставини суду слід надати договір про надання правової допомоги та документ, що свідчить про оплату гонорару. Це можуть бути квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. У постанові від 01 жовтня 2002 року у справі № 30/63 Верховний Суд України звертає увагу на те, що судові витрати за участю адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, якій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Стосовно представництва в судових засіданнях, то відповідно до п. 2 ст. 84 ЦПК України розмір такої компенсації з урахуванням справи визначається судом. Відповідно до ст.. 12 Закону України «Про адвокатуру» ця оплата здійснюється на підставі угоди між громадянином та адвокатом.

Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачені такі граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу якщо компенсації сплачуються іншою стороною, а саме: у ст. 1 цього ж Закону визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, а з 01.01.2017 року не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно договору про надання правової допомоги від 17.06.2016 року, який був укладений між ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_2, з якого адвокат прийняв на себе зобовязання на представництво її інтересів та надання правової допомоги у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Згідно свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4671/10 ОСОБА_2 має право на зайняття адвокатською діяльністю.

Надана квитанція до прибуткового касового ордера від 30.01.2017 року на суму 3 000,00 грн.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року установлено розмір мінімальної заробітної плати в сумі 580 грн. 00 хв. і проведено 2 судових засідань за 1 год. 40 хв. і становить 966 грн. 67 коп.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01.01.2017 року по 24.02.2017 року установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 1600 грн. 00 хв. і проведено 2 судових засідань за 1 год.50 хв. і становить 1 173 грн. 34 коп., а всього за період з 11.07.2016 року по 24.02.2017 року проведено 4 судових засідання на загальну суму 2 140 грн. 01 коп.

Окрім того, за правовий аналіз документів та підготовку висновку щодо можливості способу захисту позивача за зустрічним позовом просить стягнути з позивача 200 грн. 00 коп., то вказаний розрахунок необхідно зробити наступний: згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01.08.2016 року по 30.11.2016 року установлено розмір мінімальної заробітної плати в сумі 1600 грн. 00 коп. і 1 год. становить 580 грн. 00 коп.

Також за складання адвокатом процесуальних документів, а саме: 10.08.2016 р. зменшення позовних вимог, 12.01.2017 р. уточненої позовної заяви та 30.01.2017 р. зменшеної позовної заяви захисником було затрачено 10 год. і вартість становить 1 500,00 грн., а розрахунок витрат зроблений судом розрахунок становить приблизно 6 180 грн. 00 коп.

Загальна сума витрат на правову допомогу зроблена судом становить 8900 грн. 01 коп., а квитанція про сплату за вказані витрати становить 3000,00 грн., які необхідно брати до уваги.

Розрахунок витрат по зустрічному позову становить наступний: із 3890,06 грн. незадоволено становить 29,41 %, а саме: витрати становлять 2746,00 грн. (3890,06-(3890,06 х 29,41 % : 100)), а тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача по зустрічному позову на користь позивача по зустрічному позову в сумі 2746 грн. 00 коп.

На підставі постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Сімейним кодексом України, керуючись ст.. ст. 10, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

вирішив:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та уточнені позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Збільшити частку ОСОБА_4 на 40 455,17 грн.

В іншій частині уточненого позову ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_4, грошову компенсацію в сумі 48 550 (сорок вісім тисяч пятсот пятдесят) грн. 34 коп.

В іншій частині уточненого позову ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_4, судові витрати за проведення судової авто товарознавчої експертизи та за проведення оплату судового збору в сумі 2 248 (дві тисячі двісті сорок вісім) грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_4, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3, витрати пов'язанні із наданням правової допомоги та витрати повязані зі сплатою судового збору в сумі 2746 (дві тисячі сімсот сорок шість) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко