Справа №592/1337/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/932/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Бойка В. Б. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 квітня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 квітня 2017 року позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, до повноліття дітей, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду, з 02 лютого 2017 року на користь ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію судового збору в розмірі 640 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити в частині розміру стягнення аліментів, встановивши його в твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 02 лютого 2017 року до досягнення відповідно ними повноліття, а в іншій частині рішення залишити без змін.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що він є підприємцем, зареєстрований в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, але з незалежних від нього причин, через нестабільні економічні обставини, що склалися в країні, тривалий час його дохід як фізичної особи-підприємця є нерегулярним і невеликим.

Крім того, судом не враховано, що він має на утриманні іншу жінку та малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_8, яка проти скарги заперечувала, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 26 жовтня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком яких в свідоцтвах про їх народження записаний ОСОБА_3 (а.с. 6 - 8).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 жовтня 2011 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 розірвано (а.с. 9).

Згідно із свідоцтвом про шлюб, серія 1-БП № 069573, ОСОБА_11 17 лютого 2012 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_12, який було розірвано 22 травня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом, серія 1-БП № 056730 (а.с. 36 - 37).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дітей, повинен і має можливість надавати матеріальну допомогу в частці від доходу на їх утримання, при цьому врахував майнове становище сторін, вік дітей, а також те, що відповідач є працездатним.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 303 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до вимог ст. ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 1 ст. 180 СК України передбачає обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших обставин, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Аналогічні розяснення містяться в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Суд першої інстанції, виходячи з вимог ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, з урахуванням положень ст. 182 СК України, дійшов до правильного висновку про наявність у відповідача обов'язку щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він має нерегулярний, малий дохід від підприємницької діяльності не підтверджені доказами.

Наявність у відповідача дитини від другого шлюбу на правильність ухваленого рішення щодо визначення розміру аліментів на утримання двох дітей, не впливає.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 квітня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів, залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді -