Справа № 587/997/17

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2017 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Домненко Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Міністерства оборони України, Міністерство соціальної політики України про встановлення факту участі в бойових діях під час проведення антитерористичної операції на території Луганської області,
В С Т А Н О В И В :
Заявник звернувся до суду з заявою, посилаючись на те, що приймав участь в бойових діях в районах проведення антитерористичної операції в складі військової частини ПП В0624 «Айдар». До військової частини ПП НОМЕР_1 він з`явився за власним бажанням. Він проходив військову службу солдатом з 10.07.2014 по 29.03.2015 року. Так, у зазначеній військовій частині отримував зброю та боєприпаси до неї за відповідним обліком, виконував накази та завдання командирів військової частини, приймав участь у бойових діях. Зокрема у період з 10.07.2014 року по 28.07.2014 року безпосередньо брав участь у бойових зіткненнях у складі 2-ї роти ВЧ ПП 2950 (стара назва ВЧ ПП 0624) батальйону «Айдар» у смт. Георгіївка та м. Лутугіне Луганської області, з 10.08.2014 року по 26.08.2014 року у смт. Хрящувате Луганської області, з 05.09.2014 по 29.03.2015 року у смт. Стукалова Балка та м. Щастя Луганської області. Встановлення та підтвердження факту його участі в бойових діях по захисту незалежності України, її суверенітету та територіальної цілісності, в воєнізованих підрозділах без офіційного оформлення на засадах самоорганізації та з врахуванням власної громадянської позиції, викликає необхідність щодо визначеності його статусу, як учасника АТО, з метою отримання соціальних прав та гарантій і є необхідним для визнання його особою, на яку розповсюджується Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Посилаючись на ці обставини, заявник просив встановити факт участі в бойових діях під час проведення антитерористичної операції на території Луганської області в період з 10.07.2014 по 29.03.2015 року.
В судове засідання заявник не з`явився, його представник ОСОБА_2 підтримав свої вимоги в повному обсязі.
Представник заінтересованої особи Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції в судове засідання не з`явився, надав пояснення, за змістом яких не заперечує проти встановлення факту участі ОСОБА_1 у бойових діях під час проведення антитерористичної операції у разі документального такого підтвердження. Крім того, вважає, що не є заінтересованою особою.
Представник Міністерства оборони України в судове засідання з`явився, проти заяви заперечив, просить відмовити в задоволенні заяви з підстав, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки законодавством передбачено інший порядок надання статусу учасника бойових дій.
Представник заінтересованої особи Міністерства соціальної політики України в судове засідання не з`явився, надав пояснення, за змістом яких вважає що встановлення даного факту не належить до компетенції мінсоцполітики, просить розглядати справу за відсутності представника.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно положенням частин 1 та 2 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до частини 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У заяві ОСОБА_1 ставиться питання щодо встановлення факту участі його в бойових діях під час проведення антитерористичної операції на території Луганської області в зоні проведення антитерористичної операції в період з 10 липня 2014 року по 29 березня 2015 року у зв`язку з тим, що встановлення даного факту має для нього юридичне значення, а саме на отримання гарантій щодо захисту соціальних, майнових та інших громадянських прав .
Ст. 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно ч.1 ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України "Про основи національної безпеки України" об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.
Суб`єктами забезпечення національної безпеки, в тому числі, є громадяни України, об`єднання громадян (ст. 4 Закону України "Про основи національної безпеки України").
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (ст. 65 Конституції України).
Даній статті Конституції України кореспондує стаття 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо того, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
У преамбулі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зазначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.
Ст.7 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати (далі - районні (міські) військові комісаріати), військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.
Відносно військовослужбовців Збройних Сил, СБУ, які приймають участь у бойових діях в районах проведення антитерористичної операції на державному рівні розроблено механізм встановлення статусу учасника бойових дій.
Разом з тим, особи, які були зараховані в інші військові формування, а також з числа яких були сформовані спеціальні підрозділи територіальної оборони, і які були залучені державними або громадськими організаціями або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, добровільно захищаючи незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України, але не входили до складу формувань, визначених у п.19 ст.6 Закону України № 3551-ХІІ від 22.10.1993 "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Збройних сил, Нацгвардії, СБУ тощо), на теперішній час не мають чітко визначеного юридичного статусу.
Крім того, розглядаючи справу, суд звертає увагу на те, що участь добровольчих формувань в особливий період, в тому числі В0624 «Айдар», в антитерористичній операції в районах проведення АТО, на боці сил АТО, в установленому законом порядку не було заборонено. З боку держави відсутні обмеження або заборона щодо участі відповідних добровольчих формувань під час антитерористичної операції в районах проведення АТО на боці сил АТО, а навпаки такі добровольчі формування допущені до участі в антитерористичній операції в районах проведення АТО на боці сил АТО.
Частиною 5 статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Законом України від 06 травня 2014 року № 1233 "Про внесення зміни до статті 6 Закону України №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який набрав чинності з 22.05.2014, розширено коло осіб, які належать до учасників бойових дій.
Так, учасниками бойових дій згідно з п. 19 ст. 6 Закону № 3551-ХІІ від 22.10.1993, визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.
Закон України Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 7 квітня 2015 року № 291-VIII, відповідно до п.20 ст. 6 якого серед іншого учасниками бойових дій визнаються особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, на день прийняття рішення судом не набрав законної сили .
Крім того умовою надання статусу учасника бойових дій є включення добровільних формувань до Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
Заявник не просить в судовому порядку надати йому статус учасника бойових дій.
Відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Суд вважає, що у ОСОБА_1 є право на звернення до суду з вимогами про встановлення факту його участі в бойових діях на боці сил АТО, з огляду на вищезазначене, а також в сенсі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що знайшло своє відображення у рішеннях Європейського Суду з прав людини (справа "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom) від 15 листопада 1996 року та "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року).
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, відповідно до п.2 якого, статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції. А в п.4 зазначеної вище постанови КМУ зазначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).
Судом встановлено, що відповідно до наданих письмових доказів заявник приймав участь в бойових діях, захищаючи незалежність та територіальну цілісність України в районах проведення АТО з 10 липня 2014 року по 29 березня 2015 року, що підтверджується довідкою від 08 листопада 2014 року № В0624 (а.с.10).
Факт участі у бойових зіткненнях в період з 10.07.2014 року по 29.03.2015 рокуроку підтверджується нотаріально завіреними свідченнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які разом з заявником брали участь в антитерористичній операції в вищезазначених населених пунктах та вже отримали статус учасників бойових дій (арк.с.11-14).
Підтверджуючим доказом перебування заявника в зоні АТО може слугувати відеосюжет з телеканалу новин «24 канал», з якого вбачається, що ОСОБА_1 брав участь у зустрічі та охороні Віце-спікера грузинського парламенту, який в грудні 2014 року перебував з візитом на передовій зони АТО у м. Щастя Луганської області, який долучений до матеріалів справи.
Виходячи, що заявник та його представник підтвердили викладені в заяві обставини належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про задоволення заяви, а саме встановлення факту участі ОСОБА_1 у бойових діях під час антитерористичної операції, в зоні проведення антитерористичної операції в період з 10.07.2014 року по 29.03.2015 року в Луганській області.
Керуючись ст.ст.3, 4, 10, 60, 88, 212, 214, 218, 222, 256, 259 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Встановити факт участі ОСОБА_1 в бойових діях під час проведення антитерористичної операції на території Луганської області в період з 10.07.2014 року по 29.03.2015 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя