Ухвала

іменем україни

17 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В., Коротуна В.М.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного Полтавського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіям «Полтаватурист» до Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, ОСОБА_3, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області, про скасування рішення виконавчого комітету Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області про оформлення права власності на жилий будинок, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на жилий будинок, скасування державної реєстрації права власності на жилий будинок, скасування рішення виконавчого комітету Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області про надання дозволу на видачу свідоцтва про право власності на кемпінг, визнання недійсним свідоцтва про право власності на кемпінг, скасування державної реєстрації права власності на кемпінг, визнання права власності на двоквартирний жилий будинок, витребування із чужого незаконного володіння двоквартирного будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 09 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Приватне Полтавське обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіям «Полтаватурист» (далі - ПрАТ «Полтаватурист») звернулось до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що на території Глобинського району Полтавської області розташована база відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_2» (попередня назва мала назву Спортивно-оздоровчий табір «ІНФОРМАЦІЯ_1» для тренування і оздоровлення дітей), яка відповідно до свідоцтва на право власності від 27 липня 2012 року належить ПрАТ «Полтаватурист».

Звертало увагу на те, що відповідно до постанови бюро Полтавського обкому Компартії України, виконавчого комітету Полтавської обласної ради народних депутатів та обласної ради профспілок від 02 січня 1981 року табір «ІНФОРМАЦІЯ_1» було передано на баланс Полтавській раді по туризму та екскурсіях, правонаступником якої є ПрАТ «Полтаватурист».

У 2000 році у зв'язку з реорганізацією на його баланс відповідно до акта передано базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_2», до складу якої, окрім іншого нерухомого майна, входив двоквартирний цегляний будинок, в якому весь час розміщувалася адміністрація бази, бухгалтерія та склад бази відпочинку.

Позивач зазначав, що в ході інвентаризації майна бази у 2012 році було виявлено, що двоквартирний цегляний жилий будинок, що знаходився на території бази відпочинку, за невідомих обставин вибув із володіння ПрАТ «Полтаватурист». Пізніше стало відомо, що вказаний жилий будинок рішенням виконкому Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 24 лютого 2006 року передано у власність колишньому директорові готелю «Кремінь» - філії ПрАТ «Полтаватурист», ОСОБА_3, який згодом переобладнав жилий будинок у кемпінг та зареєстрував своє право власності на вказану споруду на підставі рішення виконкому Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 29 лютого 2012 року.

Посилаючись на те, що рішення виконавчого комітету Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 24 лютого 2006 року та 29 лютого 2012 року є незаконними, просив скасувати вказані рішення, а також визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок від 21 березня 2006 року, скасувати державну реєстрацію права власності на цей будинок, витребувати жилий будинок із чужого незаконного володіння, а також визнати незаконним свідоцтво про право власності на кемпінг та скасувати державну реєстрацію права власності на кемпінг.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 09 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 24 лютого 2006 року № 14 «Про оформлення права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1».

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 21 березня 2006 року, видане Святилівською сільською радою Глобинського району Полтавської області на підставі рішення виконавчого комітету Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 24 лютого 2006 року № 14 «Про оформлення права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1».

Скасовано рішення виконавчого комітету Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 29 лютого 2012 року № 3 «Про видачу свідоцтва про право власності на кемпінг, після реконструкції житлової будівлі, за адресою: АДРЕСА_1».

Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на кемпінг по АДРЕСА_1.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Святилівською сільською радою Глобинського району Полтавської області на підставі рішення виконавчого комітету Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 29 лютого 2012 року № 3.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання по розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що на початку 1970-х років на території Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області було створено спортивно-оздоровчий табір «ІНФОРМАЦІЯ_1» (далі - СОТ «ІНФОРМАЦІЯ_1») для тренування та оздоровлення дітей, який згодом був перейменований в базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Відповідно до постанови бюро Полтавського обкому Компартії України, виконавчого комітету Полтавської обласної ради народних депутатів та обласної ради профспілок від 14 січня 1981 року СОТ «ІНФОРМАЦІЯ_1» було передано на баланс Полтавській раді по туризму та екскурсіях. Правонаступником ради по туризму та екскурсіях спочатку було ЗАТ «Полтаватурист», а згодом - ПрАТ «Полтаватурист».

Туристичний готель «Кремінь» був філією ЗАТ «Полтаватурист». З 1981 року по 2008 рік база відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_2» перебувала на балансі турготелю «Кремінь». У 2008 році туристичний готель «Кремінь» рішенням загальних зборів акціонерів товариства було ліквідовано, а базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_2» було передано на баланс іншій філії товариства туристичному комплексу «Турист».

З жовтня 2000 року до кінця 2006 року директором туристичного готелю «Кремінь», якому підпорядковувалася база відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_2», був відповідач ОСОБА_3

12 травня 2004 року виконавчим комітетом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, на території якої знаходиться база відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_2», було прийнято рішення № 34 про оформлення права власності на нерухоме майно бази «ІНФОРМАЦІЯ_2». Постановлено оформити право власності на будинки, споруди та комунікації бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_2» в с. Липове Глобинського району Полтавської області за туристичним готелем «Кремінь» - філією ЗАТ «Полтаватурист».

24 лютого 2006 року виконавчим комітетом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області прийнято рішення № 14 про оформлення за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 та видачу свідоцтва про право власності на вказаний об'єкт нерухомості.

На підставі вказаного рішення, 21 березня 2006 року ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на будинок з господарськими будівлями, загальною площею 130,4 кв. м, та жилою площею 76,5 кв. м. Право власності на вказаний будинок зареєстровано 23 березня 2006 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації».

Також встановлено, що вказаний будинок знаходиться на території бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_2».

У липні 2008 року та у жовтні 2010 року ОСОБА_3 отримав дозволи на реконструкцію жилої будівлі під кемпінг.

Після реконструкції жилого будинку на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 15 лютого 2012 року, 29 лютого 2012 року виконавчий комітет Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області прийняв рішення про видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на кемпінг по АДРЕСА_1 та реєстрацію права власності на цей об'єкт нерухомості.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав на підтвердження свого права власності на спірне майно належних і допустимих доказів, тому відсутні підстави вважати, що його право власності порушено відповідачами.

При цьому районним судом зазначено, що в додатку до рішення виконавчого комітету Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області 12 травня 2004 року зазначені всі житлові будинки і капітальні споруди, однак спірного будинку в цьому переліку немає. Не значиться спірний жилий будинок і в свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 20 грудня 2004 року, виданому Святилівською сільською радою Полтавському обласному ЗАТ по туризму та екскурсіях, а також у дублікаті вказаного свідоцтва, виданому у 2012 році.

Скасовуючи рішення районного суду про відмову у задоволенні позову та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з неправомірності рішення виконавчого комітету Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 24 лютого 2006 року № 14, яким було надано відповідачу право на оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, видачу свідоцтва про право власності, та неправомірності рішення виконавчого комітету Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 29 лютого 2012 року №3 «Про видачу свідоцтва про право власності на кемпінг, після реконструкції житлової будівлі, розташованої за вищевказаною за адресою, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що спірний будинок був побудований ним особисто.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

За приписами ст. ст. 10, 11, 212 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 57 ЦПК Українидоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

У порушення вищевказаних вимог процесуального закону, апеляційним судом допущено однобічність під час дослідження доказів, а саме: посилаючись на передачу спірного будинку у вигляді сараю із шлакоблоків на баланс СОТ «ІНФОРМАЦІЯ_1», суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що під час передачі у 1981 році СОТ «ІНФОРМАЦІЯ_1» Полтавській обласній раді по туризму і екскурсіях, правонаступником якого є позивач, передавалось майно, яке було на той час на балансі табору. Разом з тим, в акті прийому-передачі майна, як і в інвентаризаційних картках бази «ІНФОРМАЦІЯ_2» (до перейменування СОТ «ІНФОРМАЦІЯ_1») не зазначено жодного будинку чи споруди, який би за технічними характеристиками чи даті забудови відповідав би спірному будинку.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Проте, скасовуючи рішення районного суду, суд апеляційної інстанції вказаним обставинам не надав жодної оцінки, при цьому дослідивши та оцінивши лише відповідь сільського голови Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 10 квітня 2012 року про відсутність в погосподарських книгах сільської ради відомостей відносно спірного будинку, а також відомостей щодо заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на оформлення права власності на спірний будинок, апеляційний суд допустив порушення ч. 2 ст. 212 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звертався до правоохоронних органів із заявами про зловживання своїм службовим становищем колишнім директором турготелю «Кремінь» ОСОБА_3 та заволодіння ним жилим будинком товариства.

Разом з тим, постановою старшого слідчого прокуратури Глобинського району Полтавської області від 24 вересня 2012 року в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_3 відмовлено за відсутністю в його діях складу злочину та в ході перевірки заяв, документів щодо перебування на балансі товариства спірного будинку, який на даний час оформлений як житловий будинок останнього, не виявлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено свого права власності на спірне майно.

Враховуючи наведене, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на вищевикладене рішення апеляційного суду не може вважатися законним і обґрунтованим і відповідно до положень ст. 339 ЦПК України підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 09 листопада 2016 року скасувати, рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: О.В. Кафідова

В.М.Коротун

О.В.Умнова

І.М.Фаловська