АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний № 756/7255/16-ц Головуючий в 1 інстанції - Тітов М.Ю.
Апеляційне провадження №22-ц/796/2192/2017 Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на судовий наказ Оболонського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИЛА:

Заявник, ТзОВ «Житлобуд-1» звернуся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 20 553 грн. 68 коп., інфляційних втрат в розмірі 18 210 грн. 56 коп., три відсотка річних в розмірі 1851 грн. 52 коп. та судові витрати.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22.06.2016 року відкрито наказне провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 в розмірі 20 553 грн. 68 коп.

Відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 20 062 грн. 08 коп.

Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 22.06.2016 року стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про ідентифікаційний номер відсутні, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» р/р 2600 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 20553,68 грн., а також витрати на оплату судового збору в розмірі 689,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу - залишено без задоволення.

Не погодившись з судовим наказом, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати.

В скарзі посилався на те, що діючим законодавством не передбачено можливості відмовити у скасуванні судового наказу, якщо заява про його скасування подана вчасно. Суд першої інстанції, видаючи судовий наказ, видав його на частину вимог стягувача, чим порушив приписи діючого ЦПК України. Суд встановив, що в частині вимог є спір, а тому повинен був відмовити у видачі судового наказу.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення ОСОБА_1, представника ТОВ «Житлобуд-1» , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути виданий у разі коли заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За змістом статті 98, пункту 2 частини третьої статті 100, статті 103 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника. На такі документи поширюються вимоги статей 58 і 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів.

Згідно ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до зазначеної норми закону та п. 2 ч. 8 ст. ст. 105-1 ЦПК України наявність спору про право є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відмовляючи в задоволені заяви про скасування судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що докази, на які посилається боржник не свідчать про необґрунтованість вимог стягувача. Заявником було заявлено вимогу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг та по оплаті за теплопостачання за період з 01 червня 2013 року по 31 травня 2016 року, тобто у межах загального строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦПК України. В розрахунку заборгованості відображено всі здійснені стягувачем нарахування, зокрема нарахування за спожите заявником теплопостачання за тарифами, встановленими діючими нормативними актами.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та в повній мірі відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» в частині стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 20 553 грн. 68 коп. є безспірними, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про видачу судового наказу в цій частині.

В заяві про скасування судового наказу, ОСОБА_1 не навів будь-яких конкретних доводів, які б свідчили про неправильність проведеного заявником розрахунку, чи не надання ОСОБА_1 послуг в тому обсязі, за який стягнута заборгованість.

Доводи скарги про те, що діючим законодавством не передбачено право суду відмовити у скасуванні судового наказу, якщо заява про його скасування подана вчасно, є безпідставними, оскільки така можливість передбачена п. 1 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на неправомірність дій суду при видачі судового наказу на частину вимог, колегія не приймає, оскільки п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року, передбачена можливість видачі судового наказу, лише на частину вимог вказаних в заяві.

Таким чином доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, і відповідно не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового наказу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на судовий наказ апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення судового наказу без змін.

Ухвала апеляційного суду про відхилення апеляційної скарги на судовий наказ і залишення судового наказу без змін є остаточною і оскарженню не підлягає

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч.3 ст. 307, 313-315, 317, 324 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Судовий наказ Оболонського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: