Справа № 363/3132/16-ц Головуючий у І інстанції Чірков Г. Є.
Провадження № 22-ц/780/2250/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 52 16.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_2» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_2» про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та витрат на лікування,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та витрат на лікування. Заявлені вимоги мотивувала тим, що з 11 січня 2012 року працювала бухгалтером у ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2», 18 липня 2016 року її звільнили з роботи у звязку із скороченням чисельності працівників. Вважає звільнення незаконним, оскільки відповідач продовжує працювати без очевидних змін в організації виробництва і праці; після попередження про звільнення їй не було запропоновано іншої роботи, хоча вона має досвід роботи на посадах головного бухгалтера та директора і перевагу в залишенні на роботі як особа, які дістала на цьому підприємстві інвалідність. Відповідач пропонував їй звільнитися за згодою сторін, в звязку із незаконним звільненням їй заподіяно моральну шкоду, у неї виявлено діагнози, які виникають внаслідок стресів і нервових зривів, постійні головні болі, відсутність здорового сну, мінімальний розмір компенсації за моральну шкоду вона оцінює в 40000 грн. Просила врахувати, що вона є інвалідом ІІІ групи, особа передпенсійного віку і їй буде достатньо важко знайти роботу. Остаточно уточнивши позовні вимоги в лютому 2017 року, просила поновити її на посаді, стягнути із відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу до фактичного поновлення на роботі до дня ухвалення рішення, врахувавши індекс інфляції та коригування заробітної плати в разі підвищення посадових окладів на підприємстві, стягнути із відповідача на її користь витрати на лікування в розмірі 9417,50 грн. та моральну шкоду 60000 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 частково задоволено, поновлено на посаді бухгалтера відділу бухгалтерського обліку ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2», стягнуто із відповідача на користь позивача оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 18 липня 2016 року по 16 лютого 2017 року в розмірі 104886,11 грн., в решті позову відмовлено.

Відповідач ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2», не погоджуючись із рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2017 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що у відповідача була відсутня інша робота, яку позивач могла виконувати згідно зі своєю кваліфікацією та знаннями, а тому була звільнена; відповідачем беззаперечно доведено скорочення 3 штатних одиниць бухгалтерів відділу бухгалтерського обліку; в ході розгляду справи не досліджувалося питання щодо можливості обіймання ОСОБА_3 інших посад, зокрема посади провідного фахівця сектору активації та адміністрування договорів лізингу, а загальне посилання на сферу економічної діяльності є неприпустимим, коли йдеться про обовязки за конкретною посадою. Сама позивач особисто не висловлювала бажання працювати на інших посадах під час роботи у відповідача. Згідно останньої редакції позовної заяви позивач просила стягнути на її користь середній заробіток в сумі 94814,30 грн., але суд вийшов за межі вимог, стягнувши 104886,11 грн.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив із того, що позивача звільнено без законних підстав із порушенням п. 1 ч. 1 ст. 40 і ст. 49-2 КЗпП України, оскільки не запропоновано переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві відповідно до її професії та спеціалізації, відтак її слід поновити на роботі та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_3 має диплом спеціаліста за спеціальністю економіка підприємства (а. с. 111).

З 13 жовтня 2016 року ОСОБА_3 встановлено довічну інвалідність ІІІ групи загального захворювання, вперше встановлено ІІІ групу інвалідності з 18 жовтня 2012 року (а. с. 149).

Наказом ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» від 11 січня 2012 року № 05/2-01/2012 ОСОБА_3 прийнято на посаду бухгалтера 11 січня 2012 року на період відпустки у звязку з вагітністю та пологами бухгалтера ОСОБА_4, з посадовим окладом згідно штатного розкладу з тримісячним строком випробування (а. с. 16, 49).

Наказом ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» від 03 травня 2012 року внесено в штатний розклад посаду бухгалтера 03 травня 2012 року з посадовим окладом згідно штатного розкладу, строковий трудовий договір, укладений з бухгалтером ОСОБА_3 на період відпустки у звязку з вагітністю та пологами бухгалтера ОСОБА_4, вважати укладеним на невизначний строк з 03 травня 2012 року (а. с. 50).

Наказом ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» від 23 березня 2016 року № 26-к бухгалтеру відділу бухгалтерського обліку ОСОБА_5 надано відпустку по догляду за дитиною віком від 3 до 6 років з 23 березня 2016 року по 22 березня 2019 року (а. с. 59).

Постановою дирекції ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» від 25 квітня 2016 року № 34 в звязку із змінами в організації виробництва і праці та затвердження штатної чисельності персоналу як наслідок зменшення обсягів продажу лізингових послуг вирішено провести скорочення чисельності працівників товариства у кількості 3 штатних одиниць, а саме бухгалтер відділу бухгалтерського обліку 3 штатні одиниці (а. с. 51).

Наказом ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» від 26 квітня 2016 року № 41-к затверджено новий штатний розклад товариства з 26 квітня 2016 року, штатний розпис, затверджений наказом № 29-к від 31 березня 2016 року, вважати таким, що втрачає чинність з дня затвердження штатного розпису в новій редакції; провести скорочення штату товариства шляхом зменшення штатних одиниць за певними посадами, а саме висести із штатного розпису бухгалтера відділу бухгалтерського обліку 3 штатні одиниці (а. с. 53).

В матеріалах справи на а. с. 116 наявний штатний розпис, введений в дію з 26 квітня 2016 року в кількості 53 штатні одиниці, в якому відділ бухгалтерського обліку складається з посад: головного бухгалтера 1 штатна одиниця, заступник головного бухгалтера 2 штатні одиниці, бухгалтер 3 штатні одиниці.

Наказом ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» від 26 квітня 2016 року № 42-к вирішено пропонувати працівникам, що звільняються за скороченням чисельності та штату працівників, іншу роботу в ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» відповідно до вимог чинного законодавства, у випадку згоди на переведення на іншу роботу працівникам передати в.о. менеджера з персоналу заяву про переведення на обрану посаду, оформлену відповідно до нормативних вимог ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» та чинного законодавства. Не надання цієї заяви буде вважатися відмовою від переведення на іншу роботу в ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2». У разі непереведення на іншу роботу здійснити звільнення працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці за п. 1 ст. 40 КЗпП України, через два місяця з дня ознайомлення з цим наказом у встановленому чинним законодавством порядку. ОСОБА_3 ознайомлена із даним наказом під підпис 26 квітня 2016 року (а. с. 54 56).

В матеріалах справи на а. с. 118 наявний штатний розпис, введений в дію з 01 липня 2016 року в кількості 50 штатних одиниць, в якому відділ бухгалтерського обліку складається з посад: головного бухгалтера 1 штатна одиниця, заступник головного бухгалтера 2 штатні одиниці, бухгалтер 2 штатні одиниці.

Наказом ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» від 22 червня 2016 року № 82-к ОСОБА_3 звільнена з 18 липня 2016 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП у зв?язку із скороченням чисельності та штату працівників, виведено зі штатного розкладу 18 липня 2016 року посаду бухгалтера відділу бухгалтерського обліку 1 штатна одиниця (а. с. 17, 18, 57).

В матеріалах справи на а. с. 120 наявний штатний розпис, введений в дію з 01 серпня 2016 року в кількості 50 штатних одиниць, в якому відділ бухгалтерського обліку складається з посад: головного бухгалтера 1 штатна одиниця, заступник головного бухгалтера 2 штатні одиниці, бухгалтер 1 штатна одиниця.

Листом від 16 вересня 2016 року № 1016-09/16 ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» повідомив суд, що відповідно до штатного розпису обліку ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» на 26 квітня 2016 року, затвердженого наказом відповідача № 41-к від 26 квітня 2016 року «Про внесення змін до штатного розпису» штат відділу бухгалтерського обліку складався: начальник відділу 1 штатна одиниця, заступник начальника відділу 2 штатні одиниці, бухгалтер 3 штатні одиниці. Станом на 18 липня 2016 року та 16 вересня 2016 року штат відділу бухгалтерського обліку складає: головний бухгалтер 1 штатна одиниця, заступник головного бухгалтера 2 штатні одиниці, бухгалтер 1 штатна одиниця. Облікова чисельність працівників ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» за даними звіту 1-ПВ на кінець звітного періоду (кварталу) складала: 2 квартал 2016 року 48. Також повідомлено про відсутність первинної профспілкової організації на підприємстві (а. с. 58).

Згідно довідки ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» по даній справі, станом на 26 квітня 2016 року вакансії були відсутні, з 30 квітня 2016 року виникла вакансія завідувача сектором страхування та врегулювання, з 01 червня 2016 року виникла вакансія провідного фахівця відділу активації та адміністрування договорів лізингу. З 27 вересня 2016 року штатні одиниці бухгалтера відсутні (а. с. 199).

Згідно трудової книжки ОСОБА_3, в різні періоди часу вона обіймала посади заступника головного бухгалтера, головного бухгалтера та директора господарського товариства (а. с. 7 17).

В матеріалах справи міститься посадова інструкція провідного фахівця сектору активації та адміністрування договорів лізингу операційного відділу, кваліфікаційні вимоги до посади вища освіта відповідного напряму підготовки, досвід роботи за фахом та на відповідних посадах в лізинговій/банківській сфері або близької до неї діяльності не менш 1 року, посадова інструкція завідуючого відділом страхування та врегулювання операційного відділу, кваліфікаційні вимоги до посади вища освіта відповідного напрямку підготовки, досвід роботи за фахом та на відповідних посадах в лізинговій/банківській сфері або близької до неї діяльності не менш 1 року, посадова інструкція бухгалтера відділу бухгалтерського обліку, кваліфікаційні вимоги до посади вища освіта відповідного напряму підготовки, досвід роботи за фахом та на відповідних посадах не менш трьох років (а. с. 99 110).

ОСОБА_6 районного центру зайнятості від 02 грудня 2016 року № 25-3128 повідомлено, що в період з 26 квітня по 22 червня 2016 року вакантні посади в ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» відсутні (а. с. 139).

В матеріалах справи на а. с. 151 міститься пропозиція вакансій ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» начальнику відділу реструктуризації та віндикації станом на 25 серпня 2016 року ОСОБА_7, зокрема запропоновано посаду бухгалтера відділу бухгалтерського обліку.

Згідно довідки Державного центру зайнятості Вишгородського РЦЗ від 15 листопада 2016 року № 624, ОСОБА_3 зареєстрована як безробітна з 22 серпня 2016 року і отримала за період з серпня 2016 року по листопад 2016 року 13707,95 грн. (а. с. 122).

Вказані обставини підтверджуються наявними в справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як вбачається із наведеної норми закону, поняття змін в організації виробництва і праці не вичерпується лише реорганізацією, банкрутством або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників. Власник або уповноважений ним орган вправі на свій розсуд вносити зміни до штатного розпису, в тому числі має право зменшити чисельність посад, здійснити звільнення працівників, одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншого фаху і кваліфікації, чисельність інших посад.

Постановою дирекції ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» від 25 квітня 2016 року № 34 в звязку із змінами в організації виробництва і праці та затвердження штатної чисельності персоналу як наслідок зменшення обсягів продажу лізингових послуг вирішено провести скорочення чисельності працівників товариства у кількості 3 штатних одиниць, а саме бухгалтер відділу бухгалтерського обліку 3 штатні одиниці (а. с. 51).

Таким чином, у ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» були передбачені законом підстави для скорочення посади бухгалтера.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції щодо недотримання відповідачем порядку звільнення ОСОБА_3 з роботи, колегія суддів враховує наступне.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду трудових спорів», розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При звільненні працівників з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП, власник або уповноважений ним орган повинні дотримуватися наступного порядку, встановленого чинним законодавством про працю: персонально попередити працівника про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці (ч. 1 ст. 49-2 КЗпП), виплатити працівникові вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку (ч. 1 ст. 44 КЗпП), запропонувати за умови наявності працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (ч. 3 ст. 49-2 КЗпП).

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Згідно додатку № 1 до наказу № 42-к від 26 квітня 2016 року, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 обіймали посади бухгалтерів ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» (а. с. 55).

Із матеріалів справи вбачається, що новий штатний розпис, затверджений наказом ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» від 26 квітня 2016 року № 41-к на підставі Постанови дирекції ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» від 25 квітня 2016 року № 34, яким вирішено провести скорочення чисельності працівників товариства у кількості 3 штатних одиниць, містить посади бухгалтерів, а саме бухгалтер відділу бухгалтерського обліку 3 штатні одиниці, тобто у штатному розписі ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» відображена не планова, а фактична зайнятість працівників підприємства.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині необґрунтованості і безпідставності сумнівів суду щодо форми штатного розпису відповідача і відсутність повноважень суду надавати вказівки щодо його форми, оскільки будь-які вказівки щодо форми штатного розпису відповідача в тексті рішення відсутні.

В матеріалах справи наявна посадова інструкція провідного фахівця сектору активації та адміністрування договорів лізингу операційного відділу (а. с. 99 103), із якою 29 червня 2016 року ознайомлена під розпис ОСОБА_4, яка займала на підприємстві посаду бухгалтера.

В подальшому з 01 липня 2016 року затверджено новий штатний розпис (а. с. 118), в якому відображена фактична наявність двох штатних одиниць бухгалтерів, і зменшення кількості штатних одиниць бухгалтерів в звязку із прийняттям ОСОБА_4 пропозиції даної посади.

Таким чином, бухгалтером ОСОБА_4 було зайнято одну із вакантних посад, яка, згідно повідомлення ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» стала вакантною із 01 червня 2016 року і яку не було запропоновано бухгалтеру ОСОБА_3

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності іншої роботи, яку позивач могла би виконувати згідно своєї кваліфікації та знань, колегія суддів враховує, що обидві посадові інструкції провідного фахівця сектору активації та адміністрування договорів лізингу операційного відділу та завідуючого відділом страхування та врегулювання операційного відділу містять наступні кваліфікаційні вимоги до посади: вища освіта відповідного напрямку підготовки, досвід роботи за фахом та на відповідних посадах в лізинговій/банківській сфері або близької до неї діяльності не менш 1 року.

Враховуючи, що ОСОБА_3 є спеціалістом за спеціальністю «економіка підприємства», має досвід роботи на посадах бухгалтера, заступника бухгалтера, головного бухгалтера та директора підприємства із 1994 року, вона могла претендувати на зазначені посади, а тому ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» повинно було запропонувати їй такі посади, але протизаконно не зробило цього.

Відсутність у позивача досвіду безпосередньо у сфері лізингової діяльності, про що в апеляційній скарзі зазначає ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2», не є перешкодою для обіймання цих посад, оскільки у кваліфікаційних вимогах до них допускається наявність досвіду принаймні у близькій діяльності до лізингової/банківської сфери, що відповідає досвіду роботи позивача, яка виконувала організаційно-розпорядчі обовязки та працювала у економічній сфері.

За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо відсутності вакантних посад для позивача і відсутності порушень відповідачем вимог законодавства стосовно ненадання пропозицій іншої роботи позивачу на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, та відхиляються колегією суддів.

Таким чином висновки суду про незаконне звільнення та поновлення позивача на посаді відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України в п. 19 від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», оскільки згідно зі ст. 235 КЗпП оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в звязку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348).

Згідно вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Зазначені вимоги судом першої інстанції були належним чином враховані та стягнуто із відповідача ТОВ «Райффайзен ОСОБА_2» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 липня 2016 року по 16 лютого 2017 року в розмірі 104886,11 грн., виходячи із розміру середньоденної заробітної плати 694,61 грн. та 151 робочого дня за період вимушеного прогулу (694,61 х 151 = 104886,11).

Не відповідають фактичним обставинам справи доводи апеляційної скарги щодо виходу судом за межі позовних вимог при стягненні середнього заробітку, оскільки при останньому уточненні позовних вимог ОСОБА_3 просила стягнути на її користь середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу до дня ухвалення рішення із коригуванням заробітної плати та індексом інфляції, тобто позивач не обмежує розмір середнього заробітку 94814,30 грн., зазначеними нею в позовних вимогах.

Колегія суддів також не погоджується із доводами апеляційної скарги в частині врахування доходів позивачем у вигляді виплат в центрі зайнятості, оскільки ч. 3 ст. 117 КЗпП України, яка передбачала, що в разі, якщо звільнений працівник до одержання остаточного розрахунку стане на іншу роботу, розмір компенсації зменшується на суму заробітної плати, одержаної за новим місцем роботи, виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 20 грудня 2005 року № № 3248-IV.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

В частині відмови в задоволенні решти позову рішення суду ніким не оскаржується і не є предметом апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_2» відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Ігнатченко Н.В.

ОСОБА_8