Справа № 750/3622/17
Провадження № 2/750/1206/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,

з участю: секретаря судового засідання - Мачачі І. П., позивача, його представника - адвоката Костюка О. П.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до 209 Управління начальника робіт про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в:

10.04.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 15171 грн 88 коп. та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в сумі 9253 грн 55 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач, в порушення вимог трудового законодавства України, в день звільнення не провів розрахунок і не виплатив усі належні суми, чим порушив його трудові права.

У судовому засіданні позивач пред'явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні; представник відповідача не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач працював у відповідача охоронцем. Наказом від 10.11.2016 № 34 позивача звільнено з роботи 10.11.2016 року за угодою сторін, згідно пункту 1 статті 36 КЗпП України.

Відповідно до статті 116 КЗпП України (далі - Кодекс) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення.

В порушення вимог закону, в день звільнення відповідач не провів з позивачем повний розрахунок, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 15171 грн 88 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача (а. с. 4), що є підставою для її стягнення в судовому порядку.

Згідно із статтею 117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум в день його звільнення, підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як убачається з довідки відповідача (а. с. 5), середньомісячний заробіток позивача становив 1850 грн 71 коп.

Позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за 5 місяців затримки розрахунку, тобто за період з 11.11.2016 року по 10.04.2017 року включно, в сумі 9253 грн 55 коп. Вказаний період не охоплює період затримки з 11.04.2017 року по день ухвалення рішення, що тягне за собою зменшення загальної суми середнього заробітку, на компенсацію якого має право позивач.

Втім, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений в статті 11 ЦПК України, суд не в праві виходити за межі заявлених позовних вимог, а тому, з огляду на вищевикладене, вказана вимога і, як наслідок цього, - пред'явлений позов - підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 10, 79, 88, 208, 209, 212 - 215, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити. Стягнути з 209 Управління начальника робіт на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 15171 грн 88 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 9253 грн 55 коп. та 640 грн у відшкодування судових витрат, а всього 25065 грн 43 коп.

Стягнути з 209 Управління начальника робіт судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.

Рішення суду, в частині стягнення з 209 Управління начальника робіт на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі в сумі 1500 грн, підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.

Суддя В. О. Коверзнев