АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22лютого 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар: Окармус О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа Національний банк України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 грудня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 01 грудня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою-підприємцемОСОБА_1 було укладено кредитний договір №К-2004175, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 419245,46 грн. на строк до 06 травня 2023 року, зі сплатою 18 % річних.

На забезпечення виконання умов вищезгаданого кредитного договору 01 грудня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 1,1009 га, яка розташована в адмінмежах Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, кадастровий номер: :06:002:0244, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, яка розташована в адмінмежах Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, кадастровий номер: :06:002:0243, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

№22ц-794/214/17 Головуючий у І інстанції Руснак А.І.

Категорія 27 Суддя-доповідач ОСОБА_2

Позичальник належним чином взяті на себе зобов»язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого станом на 12 червня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 623589,62 грн.

З урахуванням зазначеного банк просив у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у розмірі 623589,62 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 грудня 2016 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № К-2004175 від 01.12.2010 року, яка становить 623589,62 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на:

-земельну ділянку, загальною площею 1,1009 га., яка розташована в адмінмежах Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, кадастровий номер::06:002:0244, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства «Предмет іпотеки 1», що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 115240, виданого Хотинською районною державною адміністрацією 11 травня 2007 року, згідно розпорядження Хотинської районної державної адміністрації від 19.04.2007 року № 160 Р, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 62;

-земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, яка розташована в адмінмежах Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, кадастровий номер :06:002:0243, цільове призначення земельної ділянки 3.4 іншого призначення (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд) «Предмет іпотеки -2», що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 115239, виданого Хотинською районною державною адміністрацією 11 травня 2007 року, згідно розпорядження Хотинської районної адміністрації від 19.04.2007 року №160 Р, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів землі за №61.

Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказані вище земельні ділянки.

Вирішено питання про судові витрати.

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову або закрити провадження по справі.

Посилається на те, що справа не підсудна розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки кредитний договір укладався з відповідачем як приватним підприємцем.

Крім цього, апеляційним судом було безпідставно відмовлено у проведенні почеркознавчої експертизи. Зазначає про те, що кредитний договір і договір іпотеки були укладені в один день, проте в різних містах. Зокрема, кредитний договір укладений у м.Луцьк, а договір іпотеки у м.Чернівці. Він, як сторона договору кредиту та договору іпотеки, не міг одночасно бути в різних містах. А тому є сумнів в укладенні зазначених договорів та в отриманні грошових коштів.

Вважає, що банк належними та допустимими доказами не підтвердив заборгованість за кредитним договором. Наданий розрахунок заборгованості не є фінансовим документом.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем порушено умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість. Оскільки виконання основного зобов'язання за даним кредитним договором забезпечено договором іпотеки, є підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення вказаної заборгованості одним із передбачених умовами договору іпотеки способом - шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Проте повністю погодитись із таким висновком суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом установлено, що 01 грудня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою-підприємцемОСОБА_1 було укладено кредитний договір №К-2004175, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 419245,46 грн. на строк до 06 травня 2023 року, зі сплатою 18 % річних.

На забезпечення виконання умов вищезгаданого кредитного договору 01 грудня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 1,1009 га, яка розташована в адмінмежах Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, кадастровий номер: :06:002:0244, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, яка розташована в адмінмежах Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, кадастровий номер: :06:002:0243, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача є сумнів у підписанні ним кредитного договору та договору іпотеки є безпідставними, оскільки відповідач в судовому порядку не оспорював вказані договори. Предметом спору в даній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки, а не визнання недійсними договорів.

Судом також встановлено, що з жовтня 2014 року ОСОБА_1 перестав виконувати зобов'язання за кредитним договором від 01 грудня 2010 року, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 12 червня 2015 року становить 623589,62 грн., і складається із: заборгованості за тілом кредитом 291554,29 грн.; заборгованості за відсотками 51371,44 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 90843,48 грн., пені за несвоєчасне повернення процентів 189053,57 грн., 3% річних від суми простроченого кредиту 248,89 грн., 3% річних від суми прострочених відсотків 517,95 грн.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок заборгованості, наданий банком, не є належним доказом.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем на підтвердження розміру заборгованості був наданий розрахунок, скріплений підписом та печаткою (а.с.21).

Заперечуючи проти розміру заборгованості, відповідач належними та допустимими доказами не спростував наданий банком розрахунок заборгованості та не надав свій розрахунок по кредитному договору.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що спір не підвідомчий суду в порядку цивільного судочинства. Як вбачається із матеріалів справи, що предметом спору є звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір іпотеки укладений між банком та ОСОБА_1, як фізичною особою. Предметом іпотеки є майно, що належить відповідачу як фізичній особі. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 приймає участь у справі не як приватний підприємець, а як фізична особа.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення (ч.3 ст.303 ЦПК України).

Колегія суддів вважає можливим вийти за межі доводів апеляційної скарги у зв»язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у ст. ст. 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (ч. 1 ст. 328 цього Кодексу).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналіз положень ст. ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Такі правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, від 2 листопада 2016 року у справі №6-2457цс16, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Відповідно до п.7.1 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку (терміну) виконання Зобов»язань, вони не будуть виконані (виконані неналежним чином) та у випадку, якщо інформація або документи, надані Іпотекодавцем при укладенні цього Договору, виявляться недостовірними та/або недійсними, у випадку не виконання та/або неналежного виконання зобов»язань за Кредитним договором та цим договором, а також у інших випадках, передбачених Кредитним Договором, цим договором та чинним законодавством України.

Згідно п.7.2 договору іпотеки звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на підставі:

-рішення суду;

-виконавчого напису нотаріуса;

-переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобов»язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору;

-продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору.

Відповідно до п.7.3 договору іпотеки Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на Предмет іпотеки в межах, передбачених п.7.2 цього Договору.

Сторони Договору домовились про те, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно, згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя в позасудовому порядку, на підставі цього Договору, шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Зобов»язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя відповідно до наведених нижче умов.

У випадку набуття Іпотекодержателем права звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодавець підписанням цього Іпотечного договору підтверджує свою згоду на передачу у власність Іпотекодержателю Предмета іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки Предмета іпотеки суб»єктом оціночної діяльності, якого обирає Іпотекодержатель для здійснення такої оцінки. Витрати щодо здійснення такої оцінки Предмета іпотеки несе Іпотекодавець.

Підписанням цього Договору Іпотекодавець засвідчує, що він надає Іпотекодержателю згоду на прийняття Іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на Предмет іпотеки до Іпотекодержателя (придбання Предмету іпотеки у власність) у випадку виникнення у Іпотекодержателя права звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору, Кредитного договору та вимог чинного законодавства України.

Іпотекодавець підписанням цього Договору також засвідчує, що наявності будь-яких інших документів, крім цього Договору та письмового рішення Іпотекодержателя про перехід права власності на Предмет іпотеки до Іпотекодержателя, для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки не вимагається.

Цей Договір та письмове рішення Іпотекодержателя про придбання Предмета іпотеки у власність мають силу правовстановлюючих документів та надають право Іпотекодержателю подати заяву про реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Право власності на Предмет іпотеки переходить до Іпотекодержателя у порядку, що передбачений чинним законодавством України (п.п.7.4, 7.4.1).

Суд першої інстанції наведене не врахував, не дав оцінку тому, чи вчинив банк необхідні дії, передбачені для позасудового врегулювання спору, зокрема для реєстрації права власності на предмет іпотеки та дійшов до помилкового висновку про задоволення позову.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 4019,40 грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 грудня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа Національний банк України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 4019,40 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: