Справа № 635/8633/16-ц
Провадження № 2/635/3934/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 травня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Шинкарчука Я.А.,
при секретарі судового засідання - Желізовій О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №839/3/27/38/7-508 від 23.10.2007 у розмірі 323710,76 грн. та судові витрати у розмірі 4855,66 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 23 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК») та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту № 839/3/27/38/7-508 (надалі за текстом - «Договір кредиту»), згідно умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 505 000,00 гривень., зі сплатою 13,25 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10 жовтня 2022 року, на умовах визначених Договором кредиту. Згідно Додаткової угоди № 1 від 15.10.2008 до Договору Кредиту, укладеної між позивачем та відповідачем, сторони домовились про зміну з 31 липня 2008 року процентної ставки, а саме: про сплату 20,0 % річних. Позивач виконав всі умови Договору кредиту, а саме, надав відповідачу грошові кошти згідно з заявою на видачу готівки №11 від 23.10.2007 та на підставі меморіального ордеру №26 від 23.10.2007. Проте, відповідач, в порушення умов визначених в п.п.3.3.7, 3.3.8 Договору кредиту в односторонньому порядку, всупереч с.526, 530, 629 ЦК України, припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. Тим самим відповідач порушив норми ст.1054 ЦК України, згідно з якою позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки та ст.1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов'язаний повернути позику в строк та в порядку, встановленому договором. При цьому, у відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позивальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі простроченням повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Позивач повідомив відповідача про існування заборгованості та обов'язок її погашення, однак на дату звернення до суду заборгованість не погашена. Відтак, станом на 02 листопада 2016 року сума заборгованості у відповідності до наданого розрахунку заборгованості склала 323 710,76 гривень, з яких: строкова заборгованість за кредитом - 110 054, 94 гривень, прострочена заборгованість за кредитом - 16 666,70 гривень та заборгованість за відсотками - 196 989,12 гривень.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а в разі відсутності відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.3. ст.. 122 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту № 839/3/27/38/7-508 (надалі за текстом - «Договір кредиту»), згідно умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 505 000,00 гривень., зі сплатою 13,25 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10 жовтня 2022 року, на умовах визначених Договором кредиту.
Згідно Додаткової угоди № 1 від 15.10.2008 до Договору Кредиту, укладеної між позивачем та відповідачем, сторони домовились про зміну з 31 липня 2008 року процентної ставки, а саме: про сплату 20,0 % річних.
Як вбачається з п. 1.2.2 Статуту Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» (ПАТ «УКРСОЦБАНК»), затвердженого рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 24.04.2015, встановлено, що 09 березня 2010 року Загальними Зборами Акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства та зміну найменування (назви) Банку на Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК». Банк є правонаступником щодо всіх прав та обов'язків Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства.
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у строк, відповідно до умов договору та вимог закону, а згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. При цьому посилання відповідача на те, що у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем він не мав можливості сплачувати заборгованість за кредитним договором, суд не приймає до уваги, оскільки зазначена обставина не є підставою, що звільняє позивальника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави, а саме: «§ 1. Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Позивач повідомив відповідача про існування заборгованості та обов'язок її погашення, шляхом направлення повідомлень про погашення заборгованості.
У відповідності до розрахунку заборгованості станом на 02 листопада 2016 року, сума заборгованості за кредитним договором №839/3/27/38/7-508 від 23.10.2007 у розмірі склала 323 710,76 гривень, з яких: строкова заборгованість за кредитом - 110 054, 94 гривень, прострочена заборгованість за кредитом - 16 666,70 гривень та заборгованість за відсотками - 196 989,12 гривень.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором №839/3/27/38/7-508 від 23.10.2007, яка підлягає стягненню з відповідача складає 323 710,76 гривень.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 11, 79, 88, 197, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту - задовольнити.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -