У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, подання головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1, погоджене начальником Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, про встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду з поданням звернулась головний державний виконавець Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, без вилучення паспортного документу, до виконання зобовязань покладених судовим рішенням.

В обґрунтування вимог у поданні зазначається, що на виконанні Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження АСВП №38868087 з примусового виконання виконавчого листа №712/22176/12 (2/308/1702/13), виданого 21.06.2013 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки Христини, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ? частини заробітку, щомісячно, починаючи з 04.12.2012 року і до досягнення старшою донькою повноліття. Однак, протягом періоду з 04.12.2012 року по 01.02.2017 року боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням. Заборгованість по аліментах станом на 01.02.2017 року на повноліття дітей складала 51847,14 грн.

Відповідно до ч.2 ст.377-1ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. У судове засідання державний виконавець не з'явився, згідно подання просить розглянути справу без його участі.

Суд, дослідивши матеріали подання, дійшов до наступного висновку.

З матеріалів подання, встановлено, що на виконанні Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження АСВП №38868087 з примусового виконання виконавчого листа №712/22176/12 (2/308/1702/13), виданого 21.06.2013 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки Христини, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ? частини заробітку, щомісячно, починаючи з 04.12.2012 року і до досягнення старшою донькою повноліття. .

При зверненні до суду із зазначеним поданням державний виконавець послався, як на підставу для обрання такого обмеження відносно ОСОБА_3, ухилення боржника від виконання судового рішення. 15.07.2013 року державним виконавцем відповідно до вимог ст..ст.17, 19, 20 та 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано для відома та виконання сторонам виконавчого провадження. Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження боржнику було надіслано розрахунок заборгованості по аліментам. Боржник на зазначену в постанові дату зявився до ДВС та надав квитанцію про сплату аліментів у розмірі 1600 грн. Останнього було попереджено про наявність заборгованості в розмірі 7051,67 грн.

15.07.2013 року державним виконавцем було надіслано запити до реєструючи майно установ про зареєстроване за боржником рухоме та нерухоме майно. Згідно отриманих відповідей рухоме та нерухоме майно за боржником не зареєстроване. 16.09.2013 року державним виконавцем, керуючись ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Дані було внесено до Єдиного реєстру обтяжень рухомого та нерухомого майна..

Державним виконавцем неодноразово надсилались виклики боржнику разом з розрахунком заборгованості по аліментах, однак такі останнім були проігноровані. Станом на 01.02.2017 року заборгованість по аліментах на дітей складала 51847,14 грн.

Так, згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Як передбачено п.2 ст. 6 цього Закону, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Згідно до положень ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Таким чином, при зверненні до суду з вказаним поданням органи державної виконавчої служби повинні послатися на обставини та підтвердити їх відповідними доказами про те, що боржник має паспорт для виїзду за кордон, ухиляється від виконання зобов'язань та його дії свідчать про намір виїхати за кордон.

Зі змісту наведених вище норм закону вбачається, що можливість тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України повязана з ухиленням останнього від виконання судового рішення.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України саме на державного виконавця покладається тягар доказування.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Таким чином, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримування від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не допуск в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру неподання виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; не повідомлення виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасна явка на вимогу виконавця; ненадання пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Крім того, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Судом встановлено, що 15.07.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №712/22176/12 (2/308/1702/13), виданого 21.06.2013 року Ужгородським міськрайонним судом, боржником по якому є ОСОБА_3.

Однак державним виконавцем не подано доказів в підтвердження того, що боржник ОСОБА_3 ухилявся від виконання зобовязань за виконавчим провадженням. Державний виконавець покладається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобовязання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобовязань.

До подання не надано суду доказів саме ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон. В матеріалах подання відсутні належні докази того, що боржник отримував виклики до державного виконавця. Крім того, в матеріалах подання відсутні відомості про наявність документу який дає право виїзду за межі України.

Враховуючи наявні матеріали подання, те що заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що боржник має намір виїхати за межі України, що державним виконавцем не були наведені факти, які безпосередньо б свідчили про наявність дійсної загрози виїзду боржника за кордон та ухилення від виконання судового рішення, не надано суду доказів саме ухилення боржника від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон, крім того звернувся не за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні даного подання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1, погоджене начальником Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, про встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, без вилучення паспортного документу, відмовити..

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6