АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року

в справі за заявою представника ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Онищенко Марія Олександрівна, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним договору дарування та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року накладено арешт на 4/5 частини квартири АДРЕСА_1 та зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2, яка ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року залишена без змін.

У січні 2017 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про скасування заходів забезпечення позову застосованих судом ухвалою від 02 серпня 2016 року та просив: скасувати арешт на 4/5 частини квартири АДРЕСА_1 та зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2

Заявник зазначав, що в матеріалах справи відсутні письмові докази, що можуть підтвердити намагання або наявність бажання відповідача по справі ОСОБА_2 на продаж належних йому 4/5 частин спірної квартири, а відтак і відсутні підстави для забезпечення позову у вигляді накладення арешту на 4/5 частини спірної квартири, право власності яких зареєстроване на ім'я ОСОБА_2

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, за змістом, на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити ухвалу нового змісту, якою скасувати заходи забезпечення позову по справі, застосовані судом ухвалою від 02 серпня 2016 року.

Колегія суддів, заслухавши представника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_3 та її представника, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні заяви районний суд виходив з того, що станом на момент подачі вказаної заяви в провадженні Деснянського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О., Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним договору дарування та витребування майна з чужого незаконного володіння, рішення по якій не приймалось, а тому, оскільки предметом спору вищевказаної справи є визнання недійсним договору купівлі-продажу 4/5 частини квартири, укладеного 30 липня 2015 року між ОСОБА_4. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 посвідчений приватним нотаріусом КМНО Онищенко М.О.. зареєстрований в реєстрі за № 1249 на підставі якого ОСОБА_4, ОСОБА_5 подарували, а ОСОБА_2 прийняв в дар 4/5 частини квартири АДРЕСА_1, а також витребування з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 частини зазначеної квартири, а отже, відповідно відсутні підстави для задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Такі висновки районного суду узгоджуються з вимогами процесуального права.

Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно (в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо) яке є у відповідача на момент пред'явлення до нього позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно абзацу 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, районний суд правомірно дійшов висновку про те, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, що убачається в даній справі.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Головуючий:

Судді:

Справа № 754/7412/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3362/2017

Головуючий у суді першої інстанції: ТаранН.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.