ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5827/16-ц
провадження № 2/753/570/17
Р І Ш Е Н Н Я
"04" травня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Заболотній Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним,
Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 783 074,61 грн., що еквівалентно 30 000 дол. США, посилаючись на те, що 24.07.2009 року відповідачем ОСОБА_5 від позивача ОСОБА_4 були отримані грошові кошти у сумі 60 000 дол. США, з зобов`язанням повернути позичені кошти у строк до 24.07.2014 року. Крім того, у випадку невчасного виконання взятого на себе зобов`язання ОСОБА_5 повинен був сплатити ОСОБА_4 одноразовий штраф у розмірі 100% від неповернутої в строк суми, про що була складена відповідна розписка. Отриману позику відповідач вчасно не повернув, а віддав її ОСОБА_4 лише 10.12.2015 року. Окрім позики ОСОБА_5 сплатив 30 000 дол. США ОСОБА_4 в рахунок одноразового штрафу за несвоєчасно повернуту суму боргу, а решту 30 000 дол. США зобов`язався сплатити до 01.02.2016 року, про що була складена відповідна розписка. Однак взяті на себе зобов`язання ОСОБА_5 у визначений строк не виконав, 30 000 дол. США не сплатив, що і стало підставою звернення до суду з відповідними вимогами.
29.09.2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовною заявою третьої особи, в якій просила визнати відсутніми правовідносини за договором позики за розписками від 24.07.2009 року та 10.12.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , визнати недійсним договір позики, що укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та посвідчений розписками від 24.07.2009 року та 10.12.2015 року. Свої вимоги мотивувала тим, що вказаний спір є надуманим, жодних коштів у ОСОБА_4 ОСОБА_5 не позичав. А звернення до суду ОСОБА_4 є виключно зловживанням правом та намаганням вплинути на результати судового розгляду справи про поділ майна подружжя, сторонами якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що передана на розгляд з Уманського міськрайонного суду до Дарницького районного суду м. Києва за підсудністю.
Позивач за первісним позовом ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги уточнив та просив суд стягнути вказані кошти з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно, оскільки на момент укладання договору позики, ОСОБА_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_6 , яка вступила в дану справу в якості третьої особи на стороні відповідача та стверджувала, що даний спір порушує її інтереси як одного з подружжя і вона готова відстоювати не тільки свої інтереси, а й інтереси свого чоловіка шляхом подання доказів на спростування наявності боргу ОСОБА_5 перед ОСОБА_4 . Таким чином, оскільки ОСОБА_5 укладав договір позики в інтересах сім`ї та створив обов`язки для другого з подружжя, позивач просить стягнути заборгованість солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Уточнені вимоги позивач підтримав та просив їх задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити.
Представники відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні вимоги первісного позову визнали та просили їх задовольнити, а вимоги зустрічного позову не визнали та наголошували на необхідності відмови у їх задоволенні.
Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_9 в судовому засіданні вимоги зустрічного позову уточнив, а саме просив визнати недійсним з моменту укладення договір позики, що посвідчений розпискою ОСОБА_5 , що датована 24.07.2009 року та 10.12.2015 року та фактично складені в лютому 2016 року про позику в ОСОБА_4 60 000 дол. США безвідсотково а строк 5 років з стягненням штрафу в розмірі 100% суми позики, а також визнати відсутніми правовідносини за договором позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Уточнені вимоги зустрічного позову представник підтримав та просив їх задовольнити. Вимоги первісного позову ОСОБА_9 не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.
Вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним первісний позов задовольнити частково, а у задоволенні зустрічного позову відмовити, виходячи з наступного.
24.07.2009 року відповідачем ОСОБА_5 від позивача ОСОБА_4 були отримані грошові кошти у сумі 60 000 дол. США, з зобов`язанням повернути позичені кошти у строк до 24.07.2014 року. Крім того, у випадку невчасного виконання взятого на себе зобов`язання, ОСОБА_5 повинен був сплатити ОСОБА_4 одноразовий штраф у розмірі 100% від неповернутої в строк суми, про що була складена відповідна розписка (а.с.5). Вказані обставини не заперечувались представниками відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отриману позику ОСОБА_5 вчасно не повернув, а віддав її ОСОБА_4 лише 10.12.2015 року. Окрім позики ОСОБА_5 сплатив ОСОБА_4 30 000 дол. США в рахунок одноразового штрафу за несвоєчасно повернуту суму боргу, а решту 30 000 дол. США, зобов`язався сплатити до 01.02.2016 року, про що була складена відповідна розписка (а.с.6).
Як стверджував ОСОБА_4 в судовому засіданні, решту, 30 000 дол. США, одноразового штрафу ОСОБА_5 не повернув і на день розгляду справи, що також не заперечувалось представниками ОСОБА_5 в судовому засіданні.
Відповідно до ч.4 ст.65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Уманської міської ради народних депутатів Черкаська область, 17.08.1996 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 було укладено шлюб. Таким чином, ОСОБА_5 укладав договір позики від 24.07.2009 року, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_6 .
Оскільки ОСОБА_4 виконав умови позики, надавши ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 60 000 дол. США, а останній в свою чергу не повернув її вчасно, діючи в інтересах сім`ї, і як наслідок повинен був сплатити ОСОБА_4 окрім суми позики ще і 100% від невчасно сплаченої суми позики, однак сплатив лише 30 000 дол. США, тому сума у розмірі 783 074,61 грн., що еквівалентно 30 000 дол. США, підлягає стягненню в судовому порядку солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка є другим з подружжя.
Згідно ч.1, ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як передбачає ч.1, ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
У відповідності до ч.1, ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Аналізуючи докази, надані сторонами по справі щодо зустрічного позову, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач по зустрічному позову не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, тому підстав для задоволення зустрічного позову немає.
За вимогами ст.79; 88 ЦПК України при частковому задоволенні первісного позову з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 6 890 грн. судового збору в рівних частках з кожного, а не солідарно, як просить позивач.
Керуючись ст.10; 11; 57-59; 60; 79; 88; 209; 212-215 ЦПК України, на підставі ст.202; 203; 215; 1046; 1049 ЦК України, ст.65 СК України, суд
Первісний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Умань, Черкаської області, громадянки Російської Федерації, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_2 солідарно на користь ОСОБА_1 805 340 грн. в рахунок стягнення заборгованості за договором позики від 10.12.2015 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 6 890 грн. судового збору, в решті вимог відмовити.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору позики від 24.07.2009 року, від 10.12.2015 року недійсним, визнання відсутнім правовідносин за договором позики відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.
СУДДЯ: