Справа № 2-1559/12
У Х В А Л А

Іменем України

06 березня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Панченко О.М.

при секретарі - Полярній М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, просив суд здійснити заміну сторони у справі № 2-1559/2012 про солідарне стягнення на користь ПАТ «Альфа-Банк» з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 700001458 від 03.10.2007 року в сумі 607 228,75 грн. та суму судового збору в розмірі 2 823,00 грн., а саме первісного Стягувача - ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та винести відповідну ухвалу.

Представник заявника в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду заяви.

В судове засідання заінтересовані особи по справі не з»явилися, належним чином були повідомлені про день та час розгляду заяви.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви з наступних підстав.

Як було встановлено в судовому засіданні, заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.05.2012 року по справі № 2-1559/2012 було стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, солідарно, на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 700001458 від 03.10.2007 року в сумі 607.228 грн. 75 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2.823 коп., всього - 610.051 грн. 75 коп.

03.09.2012 року представником ПАТ «Альфа-Банк» по зазначеній цивільній справі було отримано виконавчі листи, видані Деснянським районним судом м. Києва щодо примусового стягнення з боржників на користь банку коштів.

26.09.2016 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений Договір факторингу № 2016-3АБ/ДГ, яким право вимоги за кредитним договором № 700001458 від 03.10.2007 року передано ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

У результаті укладення вказаного вище договору факторингу, кредитором у зобов'язанні, що було предметом розгляду справи № 2-1559/2012 стало ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яке згідно умов договору набуло права вимагати замість первісного кредитора належного виконання боржником зобов'язань в межах переданого права вимоги.

Відповідно до ст. 37 Цивільного процесуального кодексу Украни, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного пронесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора у зобов'язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов'язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об'єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 ЦК України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з комплексного аналізу ст. 512, 513, 514, 516 та 517 ЦК України можна зробити висновок про те, що заміна кредитора в зобов 'язанні, в тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов 'язання на боці кредитора.

Оскільки процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією, то п. 5 ст. 8 Закон України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

В ст. 378 Цивільного кодексу України передбачено, що разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 20 листопада 2013 року, заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувана.

Також, вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, які призвели до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 20 листопада 2013 року зазначила:

«Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов 'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов 'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.»

Як вже зазначалося, в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 20.11.2013 року, при перегляді ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.06.2013 року, встановлено, що заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Ст. 124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.05.2012 року станом на сьогоднішній день залишається не виконаним.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження заснована на законі, а тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 37, 368,378 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, - задовольнити.

Залучити Товаристо з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () до участі у справі № 2-1559/2012 у якості правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» ().

Здійснити заміну стягувача по цивільній справі № 2-1559/2012 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, солідарно, на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 700001458 від 03.10.2007 року в сумі 607.228 грн. 75 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2.823 коп., всього - 610.051 грн. 75 коп., а саме первісного Стягувача - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» ().

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її отримання шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: