Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарі Івашко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Дніпровський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Десята Київська Державна нотаріальна контора , Головне управління юстиції у м. Києві, Територіальна громада міста Києва в особі Київської міської Ради про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3, яка була його матір`ю. Після її смерті заявник звернувся до Дніпровського районного у м. Києві ВРАЦС з заявою про отримання свідоцтва про смерть матері. У видачі було відмовлено, оскільки відсутні документи, які б підтверджували родинні стосунки. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, тож заявник звернувся із заявою про її прийняття, однак у вчиненні нотаріальних дій було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують родинні стосунки між ним та матір`ю, а тому заявник просить встановити факт, що він є сином ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

У судовому засіданні заявник та представник заявника заяву підтримали та просять задовольнити з підстав вказаних у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила.

Заінтересовані особи-2,3,4,5 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак направили повідомлення про розгляд справи у їх відсутність та при її вирішенні поклалися на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалі справи, ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 76 років померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про смерть № 2099 від 29.12.2015 року, внесений Дніпровським районним у м. Києві відділом РАЦС).

Після смерті ОСОБА_3, свідоцтво про смерть було видане ОСОБА_2, що підтверджується копією актового запису про смерть №2099 від 29 грудня 2015 року. (а.с.9)

12 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного у м. Києві відділу РАЦС з заявою про видачу повторного свідоцтва про смерть ОСОБА_3

12 серпня 2016р. заявник отримав відмову у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_3 від Дніпровського районного у м. Києві відділу РАЦС. Причиною

відмови є відсутність документів, що підтверджують факт родинних стосунків

між заявником та ОСОБА_3 (а.с.6)

З метою оформлення спадкового майна яке залишилось після смерті ОСОБА_3, 22 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Десятої київської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері.

28 вересня 2015 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Ткач Т.В. було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_3 заявнику, оскільки не подано документів, що підтверджують родинні відносини між померлою та ОСОБА_1 (а.с.12)

Суд звертає увагу на той факт, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії була винесена 28 вересня 2015 року, в той час як ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто за два місяця до смерті останньої, та приходить до висновку, що дата винесення постанови містить помилку, а саме: рік її постановлення - 2015, замість 2016. Підтвердженням вказаної обставини є матеріали спадкової справи № 966/2016 від 22 вересня 2016 року. (а.с.70-82)

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Так, у судовому порядку може бути встановленний факт родинних відносин між фізичними особами (ст. 256 ЦПК України), але тільки за умови, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника (п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

А, у даному випадку, судом встановлено, що необхідність встановлення факту родинних відносин обумовлена одержанням в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, що вказує на те, що цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, тож аналізуючи доводи заявника на підтвердження даних про його родинні відносити суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Зокрема, родинні відносини можуть підтверджуватися будь - якими документами, які містять необхідні відомості.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до якої входить квартира АДРЕСА_1.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є її діти: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Однак, ОСОБА_2 не зверталась до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до свідоцтва про народження заявника, матір'ю останнього є ОСОБА_3, яка після реєстрації нового шлюбу 26 травня 1972 року отримала прізвище «ОСОБА_3». (а.с.7)

ОСОБА_1 не зміг підтвердити родинні стосунки, оскільки відповідно до зареєстрованого актового запису про шлюб ОСОБА_3 № 759 від 26 травня 1972 року зазначено, що після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 отримала прізвища ОСОБА_3. (а.с.8)

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили факт родинних відносин заявника з померлою ОСОБА_3, зазначивши, що остання була матір`ю ОСОБА_1

Враховуючи зазначені докази, суд приходить до висновку, що у актовому записі про реєстрацію шлюбу допущено помилку у прізвищі померлої - замість «ОСОБА_3» українською мовою вказано «ОСОБА_3».

Таким чином, вищевказані докази, на думку суду, у повній мірі підтверджують факт того, що заявник є рідним сином ОСОБА_3.

За таких умов, суд розглянувши заяву, у межах наявних та поданих до суду доказів, на час її розгляду, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню шляхом встановлення даного факту родинних відносин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 56, 58, 60, 88, 131, 212-215, 218, 234, 256, 257, 259 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) є сином ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, у віці 76 років, у м. Києві.

Факт встановлюється для прийняття спадщини.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його оголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Н.О. Яровенко