АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №2-1055/11
Провадження №22ц/790/66/17
Головуючий1інстанції:Прошутя І.Д.
Категорія: кредитні Доповідач: Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 04 березня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У лютому 2010 року Акціонерний комерційний банк (далі АКБ) «Форум» звернувся до суду з зазначеним позовом. Позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_1 (далі відовідач) заборгованість за кредитним договором №0283/12А від 23 серпня 2007 року в розмірі 202827,94 гривень.

Посилався на те, що 23 серпня 2007 року між сторонами було укладено зазначений вище кредитний договір. За умовами цього договору відповідач отримав від позивача кредит в сумі 25000 доларів США на покупку автомобіля TOYOTA AURIS, та взяв на cебе зобов'язання: повернути кредит не пізніше 22 серпня 2014 року; щомісячно сплачувати Банку грошову суму не менше 298 доларів США на повернення тіла кредиту; сплачувати проценти за користування кредитом з розрахунку 11,5 % річних; за несвоєчасне повернення кредитних коштів, сплати процентів - сплатити пеню в розмірі 0,2% за кожен день прострочення платежу; за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п.3.3 (крім п.3.3.2) кредитного договору сплатити штраф у розмірі 5000 гривень. Крім того відповідач взяв на себе зобов'язання надати Банку в заставу придбаний автомобіль.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань, станом на 11 лютого 2010 року утворилась заборгованість - 24697,62 доларів США, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі - 20341,96 доларів США, заборгованості за процентами в розмірі 2092,87 доларів США, пені в розмірі 2262,79 доларів США та штрафу в сумі 5000 гривень. Загальний розмір заборгованості у гривнєвому еквіваленті складає 202827,94 гривень.

Повторним заочним рішеннямЧервонозаводського районного суду міста Харкова від 04 березня 2011 року позов задоволено у повному обсязі, вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просе рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Посилається на: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 23 серпня 2007 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір.

За умовами цього договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 25000 доларів США строком до 22 серпня 2014 року, за користування якими позичальник зобов'язався сплатити 11,5 % річних в порядку встановленому договором (а.с.11,12).

Того ж дня на забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, між сторонами укладено договір застави автомобіля TOYOTA AURIS (а.с.14,15).

13 листопада 2008 року на адресу позичальника Банком була направлена вимога-повідомлення про застосування штрафних санкцій згідно умов кредитного договору, якою відповідачу повідомлено про застосування до нього штрафних санкцій у виді сплати штрафу Банку у розмірі 5000 гривень та підвищення процентної ставки за користування кредитом на п'ять проценів з 24 листопада 2008 року, що відповідає вимогам п.3.3.7, п.4.4, п.4.5 кредитного договору та п.3.1.3, 3.1.5 договору застави. Повідомлення було вручено відповідачу (а.с.26,27).

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань станом на 11 лютого 2010 року утворилась заборгованість, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі - 20341,96 доларів США, заборгованості за процентами в розмірі 2092,87 доларів США, пені в розмірі 18 124,97 гривень та штрафу - 5000 гривень (а.с.7,8).

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 526, 625 ЦК України встановлена обов'язковість договору для виконання сторонами, необхідність виконання зобов'язань належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки.

За приписам ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 3 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідач взятих на себе зобов'язань по поверненню кредитних коштів не виконав, на нього слід покласти обов'язок сплатити кредит, проценти за користування кредитними коштами, штраф, та обумовлену договором пеню за прострочення виконання зобов'язання, оскільки вказані вимоги є відповідальністю за порушення грошового зобов'язання.

Судова колегія з таким висновком погоджується, але вважає за необхідне змінити рішення суду в частині сум, які підлягають до стягнення з таких підстав.

Згідно з ч.1ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України

Розраховуючи суму боргу суд взяв дані про курс долара США по відношенню до національної валюти за офіційним курсом «ПриватБанку» станом на 10 лютого 2010 року.

Тоді як, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення (п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»).

Станом на день ухвалення оскаржуваного рішення - 04 березня 2011 року, встановлений Національним банком України курс долара США по відношенню до української гривні склав 7,93 гривні за 1 долар США.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в наданому позивачем розрахунку пеня обчислена в гривнях і складає 18124,97 гривень (а.с.8). Тоді як в оскаржуваному рішенні суд зазначив, що пеня складає 2262,79 доларів США, що не можна визнати правильним, адже пеня може нараховуватися лише в національній валюті.

Таким чином, розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягав стягненню з відповідача на користь позивача становить 201033,16 гривень та складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 161311,74 гривні (2341,96х7,93), заборгованості за процентами в розмірі 16596,45 гривень (2092,87х7,93), заборгованості за пенею в розмірі 18124 гривень 97 копійок та штрафу 5000 гривень.

Отже, доводи апеляційної скарги стосовно не наведення у судовому рішенні розрахунку заборгованості та стосовно невірно визначеної суми заборгованості в зв'язку з невірним застосуванням курсу долара США на день ухвалення рішення, є обгрунтованими, рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині сум, які підлягають до стягнення. В іншій частині оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, оскільки решта доводів апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, доводи апеляційної скарги стосовно допущених судом порушень судом норм процесуального права, які обмежили права відповідача на участь у розгляді справи в суді першої інстанції, не є підставою для зміни чи скасування судового рішення відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України.

Відповідач мав можливість поновити своє право на подання доказів та заявлення клопотань в суді апеляційної інстанції, проте таким правом не скористався, жодного разу за викликом суду не з'явився. При першому розгляді справи у суді апеляційної інстанції приймав участь представник відповідача, який дав пояснення по справі та мав можливість заявити клопотання та надати нові докази, якщо їх неподання до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги стосовно недоведеності позивачем розрахунку заборгованості за кредитом. Матеріали справи місять такий розрахунок, відповідач власного розрахунку не надав та не обгрунтував в чому ж полягає неправильність розрахунку позивача.

Безпідставними слід визнати і доводи апеляційної скарги стосовно застосування до відповідача подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Не ґрунтується на законі і посилання в апеляційній скарзі на те, що суд повинен був з власної ініціативи (без заяви боржника) застосувати спеціальну позовну давність до пені, оскільки заборгованість виникла за споживчим кредитом.

Така позиція відповідача є помилковою. До постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», на яку є посилання в апеляційній скарзі, були внесені зміни і пункт 31 викладено в редакції постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №7.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі на незаконне стягнення з позичальника штрафу в сумі 5000 гривень, то таке є необґрунтованим, оскільки як зазначено вище, сплата такого штрафу була передбачена умовами кредитного договору та договору застави.

Необгрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам у справі, є і посилання в апеляційній скарзі на невірний розрахунок процентів.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, п.1ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 04 березня 2011 року змінити.

Перший та другий абзаци резолютивної частині рішення викласти в наступній редакції.

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІІН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0283/07/12-А від 23 серпня 2007 року в розмірі 201033 (двісті одна тисяча тридцять три) гривні 16 копійок, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 161311 гривень 74 копійки, заборгованості за процентами в розмірі 16596 гривень 45 копійок, заборгованості за пенею в розмірі 18124 гривень 97 копійок та штрафу 5000 гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді