Справа № 276/283/17
Провадження по справі №2/276/200/17
22 травня 2017 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Мельника М.Л.
секретаря Процюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду цивільну справу за позовом
Черняхівської державної нотаріальної контори
зняття заборони накладеної на нерухоме майна,
Позивач звернулася в суд з даним позовом вказуючи, що 09 липня 2016 року помер її батько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок в смт. Хорошів вул. Спортивна,24 Житомирської області. Вона є спадкоємицею по заповіту. 31 січня 2017 року приватним нотаріусом Хорошівського районного нотаріального округу їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на даний житловий будинок. Ще за життя її батько готував документи для оформлення договору дарування вищевказаного житлового будинку їй, як дочці, однак зробити цього йому не вдалося, так як відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, на даний житловий будинок 27.03.2006 року Черняхівською державною нотаріальною конторою накладено заборону.
Позивач просить суд зняти заборону, накладену Черняхівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н Експедиції №116 27.03.2006 року за № 3017666 на будинок за адресою : вул. Спортивна,24 смт. Володарськ-Волинський ( Хорошів) Житомирської області, яка відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності належить їй ОСОБА_1.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що зі слів батьків в смт. Володарськ-Волинський по вул. Щорса,24 раніше проживала сім»я ОСОБА_3, який працював в Володарськ-Волинський експедиції. Її батько отримав земельну ділянку та побудував будинок по вул. Щорса , 30 в смт. Володарськ-Волинський, в експедиції ніколи не працював та ніяких боргових зобов»язань не мав. Дана заборона була накладена помилково, так як виконком Володарськ-Волинської селищної в 1968 році змінив номерацію домоволодінь по вул. Щорса, і їх домоволодіння за №30 перейменовано в домоволодіння за №24.
Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, свого представника в судове засідання не направив, причину неявки суд не повідомив.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.
Згідно положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так, до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких , заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права.
Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.
Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, власником житлового будинку №24 по вулиці Щорса є ОСОБА_3. Датою виникнення права на заборону відчуження було 27.01.1967 року. Згідно рішення виконкому Володарськ-Волинської ради народних депутатів №24 від 27.12.1968 року домоволодіння №30 по вул. Щорса перейменовано в домоволодіння №24 і таким чином будинок належний ОСОБА_2 значиться зареєстрованим ІНФОРМАЦІЯ_1 і після перейменування домоволодінь заборона на об»єкт на нерухомого майна автоматично наклалась на будинок належний ОСОБА_2.
Тому суд знаходить вимоги позивача підставними, його право на мирне володіння майном підлягає захисту шляхом постановлення рішення про зняття заборони накладеної на нерухоме майно.
Керуючись ст.ст. 212-215, 224-228 ЦПК України, ст. ст. 16 , 319, 321, 391 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-
ВИРІШИВ:
Зняти заборону на нерухоме майно житловий будинок по вул. Спортивній,24 в смт. Хорошів Хорошівського району Житомирської області, який на праві власності належить ОСОБА_1, накладену Черняхівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н Експедиції №116 27.03.2006 року зареєстровану за № 3017666 в Єдиному реєстрі заборон і відчужень нерухомого майна .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Володарсько-Волинський районний суд.
Головуючий / підпис/
Суддя: М.Л.Мельник