Справа № 318/364/16-ц
Номер провадження №2/318/41/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2017 р. м. Камянка-Дніпровська

Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Комишньої Н.І.;

при секретарі: Борисенко П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянка-Дніпровська цивільну справу за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, служба у справах дітей Камянсько-Дніпровської районної державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення в якій зазначає, що 17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір про передачу прав за договорами забезпечення . В п. 3.1 цього Договору зазначено, що в звязку з передачею Кредитного портфелю до договором відступлення Цедент, в порядку та на умовах визначених цим Договором, передає Цесіонарію Права, що передаються та зобовязується передати Цесіонарію Договори забезпечення, а Цесіонарій приймає та набуває Права, що передаються, та зобовязується прийняти Договори забезпечення. Права за Договорами забезпечення переходять до Цесіонарія виключно в силу положень українського законодавства.

Разом із тим, 17 грудня 2012 року, між ПАТ «АК промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір про відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 2.2. внаслідок передачі (відступлення) Кредитного портфеля за цим Договором, новий Кредитор набуває усіх Прав вимоги первісного Кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобовязань, правом на звернення стягнення за зобовязаннями Позичальників на заставне майно, та іншими правами Вимоги за кредитними договорами забезпечення.

Отже, внаслідок укладення указаних договорів відбулася заміна кредитора,а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 43-КФ від 01.04.2008 року позичальником згідно якого є ОСОБА_6.

01.04.2008 року ПАТ «АК Промінвестбанк надалі за текстом Банк та ОСОБА_6 (надалі за текстом Третя особа 1), уклали Кредитний договір № 43-КФ (надалі за тексом Кредитний договір).

Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, Банк зобовязується надати Боржнику (за кредитним договором Позичальникові) кредит у сумі 60 000, 00 грн., а третя особа 1 зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування у сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Банк (кредитор) свої зобовязання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Третій особі 1 кредит у сумі 60 000, 00 грн.

В свою чергу , Третя особа 1 неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чим грубо порушує умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 31.10.2015 має прострочену заборгованість:

-за кредитом 51 909, 59 (пятдесят одна тисяча девятсот девять гривень 59 копійок) грн.,

-по відсотках 74 055, 57 (сімдесят чотири тисячі пятдесят пять гривень 57 копійок) грн.

З метою забезпечення належного виконання зобовязання за Кредитним договором, 04.04.2008 року ПАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_1 (надалі за текстом Відповідач 1), уклали Іпотечний договір № 26-іпф (надалі за текстом Іпотечний договір), відповідно до якого остання передала Банку і іпотеку наступне майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 75,5 кв. м., житловою площею 53,0 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 4000 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька обл., Камянсько-Дніпровський район, село Дніпровка, вулиця Толбухіна, будинок № 116 ( сто шістнадцять).

Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 63 000, 00 (шістдесят три тисячі) грн.

Просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, загальною площею 75,5 кв. м., житловою площею 53,0 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 4000 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, село Дніпровка, вулиця Толбухіна, будинок № 116 ( сто шістнадцять)., на користь ТОВ «Кредитні ініціативи»(, п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО: 300346, Юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, буд. Незалежності, 14), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 43-КФ від 01.04.2008 року, яка станом на 31.10.2015 року складає 125 965,16 (сто двадцять тисяч девятсот шістдесят пять гривень 16 копійок) грн., а саме:

-за кредитом 51 909, 59 (пятдесят одна тисяча девятсот девять гривень 59 копійок) грн..,

-по відсотках 74 055, 57 (сімдесят чотири тисячі пятдесят пять гривень 57 копійок) грн.

шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «про виконавче провадження» встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з житлового будинку, загальною площею 75,5 кв. м., житловою площею 53,0 кв.м., розташований за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, село Дніпровка, вулиця Толбухіна, будинок № 116 ( сто шістнадцять).

Стягнути з Відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», (, п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО: 300346, Юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, буд. Незалежності, 14, витрати по сплаті судового збору у сумі 3 267, 48 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, в якій просить суд розглядати справу у його відсутності і позов задовольнити, належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, про що в справі є повідомлення за підписом позивача про отримання повістки.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 не з"явились належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення про отримання судової повістки.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7, яка є законним представником малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8 позов не визнав, надав письмові заперечення проти позову.

Представник органу опіки та піклування Камянсько-Дніпровської районної державної адміністрації позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» надав висновок № 01-01-23/0249 від 29.03.2016р., відповідно до якого вважають, що з митою захисту житлових та майнових прав малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та керуючись порядком провадження органу опіки та піклування діяльності, пов"язаної із захистом прав дитини затвердженим постановою КМ України від 24.09.2008 року №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов"язаної з захистом прав дитини", Законом України "Про основи соціального захисту бездомних громадян безпритульних літей" та з митою захисту права малолітніх дітей на житло орган опіки та піклування райдержадміністрації вважає недоцільним звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення ОСОБА_7, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з житлового будинку що знаходиться за адресою: Запорізька область Кам"янсько-Дніпровський район с. Дніпровка, вул.. Толбухіна, 116.

Третя особа ОСОБА_6 до суду не зявився , належним чином був повідомлений через газету «Запорізька правда» від 04.05.2017р. № 18 (23753), про час і місце слухання справи, в матеріалах справи є копія оголошення газети «Запорізька правда» про виклик третьої особи ОСОБА_6.

Вислухавши пояснення представника відповідача, представника Органу опіки та піклування Камянсько-Дніпровської районної державної адміністрації, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що стосується першої позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки.

24.04.2008р. між відповідачем по справі ОСОБА_7 та Акціонерним комерційним промисловим інвестиційним банком був укладений іпотечний договір № 26-іпф (т.1 а.с.14-20) з митою забезпечення вимоги іпотеко держателя, що випливають з кредитного договору № 43-кф від 01.04.2008р. укладеного між іпотеко держателем та позичальником ОСОБА_6 (т.1 а.с. 6-10).

Предметом іпотеки було нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Запорізька область, К-Дніпровський район, с. Дніпровка, вул. Толбухіна б.116: житловий будинок, загальною площею 75.5 кв.м., житловою площею 53.0 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 4000 кв.м., на земельній ділянці розташований жилий будинок, зазначений в плані літ. А, та інші господарчі будівлі та споруди : У-вбиральня, З- намет, Д- душ, Г-гараж, Л-сарай, Н-намет, Е-сарай, В-сарай, пг-погріб з шийкою, Б-літня кухня, 1-ворота, 2-паркан, 3-свердловина, І-замощення, ІІ-замощення, балансова вартість 95684 грн. Земельна ділянка площею 4000 кв. м. Загальна балансова вартість 95684 грн. Право власності на житловий будинок і господарські та побутові споруди, які розташовані на земельній ділянці площею 4 000 кв.м. належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2005р., що підтверджується витягом з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.04.2006р.

Вказаний будинок належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2005 року (т.1 а.с.146,147).

До позовної заяви позивачем надано в якості доказів кредитний договір № 43-кф від 01.04.2008р. також наданий графік погашення кредиту та розрахунок заборгованості по кредиту у гривні, витяг з реєстру позичальників до договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012р., перелік кредитних договорів до договору про передачу прав за договором забезпечення від 17.12.2012р., іпотечний договір , договір відступлення прав вимоги від 17.12.2012р., договір про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012р.(т.1 а.с.6-10).

Згідно п.п. 2.3. п.2 Кредитного договору, кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 31.03.2013р.

У разі несвоєчасної сплати відсотків за користування кредитом відповідно до п.3.3. цього договору до остаточного повернення всіх коштів за кредитом є 60 календарний день від дня нарахування процентів, що не сплачені в установлений цим договором строк але не пізніше дати повернення кредиту та процентів за ним. П.П.2.4 зазначено, що погашення кредиту здійснюється щомісячно у відповідності до графіку додаток №1, який є невідємною частиною даного договору, погашення процентів здійснюється щомісячно.

П. п. 3.3. проценти за користуванням кредитом нараховується банком щомісячно, в останній робочий день місяця за період з дати першої видачі кредиту по передостанній робочий день місяця в якому наданий кредит та надалі за період з дати попереднього нарахування а також в день кінцевого терміну повернення кредиту визначено в п.2.3. цього договору.

П. п. 5.3.2. встановлено право кредитора вимагати від позичальника (незалежно від настання кінцевого терміну погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, суми неустойки і збитків, передбачених цим договором у випадках які визначаються згідно цим договором істотними та можуть негативно вплинути на стан кредитного договору позичальника, а саме: позичальник прострочив свої зобовязання по поверненню кредиту та/або сплаті процентів, що найменше на один календарний місяць відповідно до умов цього договору.

Як зазначалось вище, сторони встановили як строк дії договору не пізніше 31.03.2013р. п. п. 2.3. договору, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів останній з яких у визначений сумі підлягав виконанню в строк 25.03.2013р.

Таким чином, графіком платежів який є складовою частиною договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначенням місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів та процентів по ним) що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця.

Як встановлено з розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, наданий позивачем як письмовий доказ до позову з нього вбачається, що боржник за кредитним договором перестав виконувати зобовязання з погашення кредиту з 10.08.2009р., а з 12.12.2012р. зобовязання зі сплати процентів за користуванням кредитом, у той час як з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 43-кф від 01.04.2008р. яка станом на 31.10.2015р. складає 125 965, 16 грн. за кредитом 51 909, 59 грн. по відсоткам 74 055, 57 грн. До суду звернулись 10.02.2016 року.

З кредитного договору № 43-кф від 01.04.2008р. вбачається, що він був підписаний позичальником ОСОБА_6, а відповідачем ОСОБА_7 по справі не підписувався. При цьому суд не встановив наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови кредитного договору № 43-кф від 01.04.2008р розумів відповідач підписуючи іпотечний договір № 26-іпф від 04.04.2008р.

Згідно ст. 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідно до кредитного договору № 43-кф від 01.04.2008р і графіку погашення кредиту, кредитний договір діє в межах визначеного строку.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідач по справі ОСОБА_7 у своїх запереченнях на позовну заяву, що надійшла до суду 19.10.2016 року, просила застосувати термін позовної давності до вимог позивача про стягнення на предмет іпотеки (т.1 а.с. 246-249).

Посилання позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» в своїх поясненнях до позовної заяви за вхід № 4680 від 05.12.2016 року (т.2 а.с.44-55), які вони надали до суду про переривання перебігу позовної давності у звязку зі сплатою позичальником ОСОБА_6 12.12.2012 року платежу за кредитним договором є безпідставними.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовується судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобовязання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем по справі надано до суду кредитний договір № 43-кф від 01.04.2008р. також наданий графік погашення кредиту та розрахунок заборгованості по кредиту у гривні, витяг з реєстру позичальників до договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012р., перелік кредитних договорів до договору про передачу прав за договором забезпечення від 17.12.2012р., іпотечний договір, договір відступлення прав вимоги від 17.12.2012р., договір про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012р. (т. 2 а.с. 23-35) без підтвердження квитанціями, касовими ордерами та іншими документами, які б засвідчували, що здійснення платежу від 12.12.2012 року було здійснено особисто третьою особою (позичальником за кредитним договором № 43-кф від 01.04.2008р) ОСОБА_6 особисто або уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором, новим кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Такий висновок суду ґрунтується на правовій позиції викладеній в Постанові Верховного суду України від 23.11.2016 року у справі № 6-2104 цс16.

Крім того, судом першої інстанції береться до уваги, що позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості:

-за кредитом 51 909, 59 (пятдесят одна тисяча девятсот девять гривень 59 копійок) грн.,

-по відсотках 74 055, 57 (сімдесят чотири тисячі пятдесят пять гривень 57 копійок) грн., а всього 125 965,16 (сто двадцять пять девятсот шістдесят пять, шістнадцять).

Вартість предмету іпотеки згідно звіту незалежної оцінки від 11 травня 2017 становить 250 320 гривень.

На підставі п. 41 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає іпотеко держателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, спів ставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), так як в п.п. 4.1 п. 4 кредитного договору № 43 кф від 01.04.2008 року (т.1 а.с. 6-10) вказано, що виконання зобовязань позичальника за цим договором забезпечується договором іпотеки № 23 пф від 01.04.2008 року і не завдає шкоди іпотекодержателю.

Що стосується другої позовної вимоги позивача про виселення відповідачів по справі з житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, К-Дніпровський район, с. Дніпровка, вул. Толбухіна б.116 то вказана вимога теж не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачене Законом України «Про іпотеку».

Згідно із частиною третьою статті 33 цього Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Так, згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 цього Кодексу регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Отже, частина друга статті 109 цього Кодексу встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання їм іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку», підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР.

Отже, за змістом цих норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

ОСОБА_7 придбала нерухоме майно раніше ніж уклала іпотечний договір № 26-іпф з Акціонерним комерційним промисловим інвестиційним банком, тобто це майно було придбане громадянином не за рахунок кредиту повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення, що підтверджується п.п. .1.3 п.1 Іпотечного договору №26-іпф від 04.04.2008р. в якому зазначено, що предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 30.12.2005р. р/н 3647, та витягом з реєстру права власності на нерухоме майно №8116156 від 17.03.2008р. р/н. 9932222, номер запису : 1221 в книзі :4.

З огляду на вище викладене вбачається, що при виселенні ОСОБА_7 та інших осіб, які зареєстровані та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3, повинно бути надане інше постійне житло.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 253, 256, 258, 261, 264, 266, 526, 575, 589, 590, 629, 1054ЦК України, ст. 109 ЖК УРСР, ст. ст.15,27, 57, 58, 60, 61, 88, 208, 209, 210, 214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, служба у справах дітей Камянсько-Дніпровської районної державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя:ОСОБА_9