Справа № 444/237/17
Провадження № 2/444/352/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

при секретарі Реміцькій І. П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника( адвоката) відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення збитків, завданих злочином

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення збитків, завданих злочином. Свої позовні вимоги мотивує тим, що судовим слідством встановлено, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заподіяли їй легкі тілесні ушкодження.

Стверджує, що які з висновку судово-медичної експертизи №300/13 від 11.11.2013 року, вбачається, що у неї ОСОБА_1 виявлено наступні тілесні ушкодження: забійна рана на носі, крововиливи навколо очей, голові зліва та справа, крововилив на грудях зліва, які могли утворитись 09 листопада 2013 року і відносяться до легкого тілесного ушкодження. Судове- медичних даних в тому, що виявлені тілесні ушкодження могли утворитися при падінні з висоти власного росту та ударі до тупих предметів немає.

А з висновку судово-медичної експертизи №69/14 від 02.06.2014 року вбачається, що у ОСОБА_1 виявлено наступні тілесні ушкодження: забійна рана на носі в косо -поперечному напрямку, крововиливи навколо очей, сосцевидній (скроневій) ділянці голови зліва, в лобно-скроневій справа, які могли утворитись рани від удару батогом, крововиливи від удару руками затиснутими в кулак і не могли утворитись при падінні з велосипеду.

Зазначає, що Жовківський районний суд Львівської області визнав винними ОСОБА_2 за ст. 125 ч. 1 КК України і засудив до 6 (шести) місяців виправних робіт за місцем роботи засудженого з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків заробітку засудженого і ОСОБА_3 визнав винною за ст. 125 ч. 1 КК України і засудив до 6 (шести ) місяців виправних робіт за місцем роботи засудженого з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків заробітку засудженого.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду 25.11.2014 року вирок Жовківського районного суду змінилв, визнала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засудженими за ч. 1 ст. 125КК України до штрафу в розмірі 510 гривень в дохід держави. Ухвала набрала законної сили 25.11.2014 року.

Зазначає, що під час описаних вище подій їй було завдано моральної шкоди внаслідок порушення її прав, а саме: душевних страждань, які вона зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою у результаті злочину, душевних стражданнях, які зазнала вона у зв'язку з втратою та знищенням майна, переживання, страху, фізичного болю.

Моральні збитки які були нанесені в зв'язку з протиправними діями відповідачів оцінює в розмірі 30000, 00 гривень. А тому просить стягнути з відповідачів на її користь завдані злочином моральні збитки по 15000,00 гривень з кожної.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю з мотивів наведених у позові, просить задоволити. Додатково зазначила, що їй було завдано ще значних матеріальних збитків, однак вона не має жодних цьому підтверджень, а тому просить тільки стягнути нематеріальну шкоду, оскільки внаслідок дій відповідачів зазначала значних моральних страждань.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги визнали частково та пояснили, що визнають, що дійсно вчинили кримінальне правопорушення, яким позивачці було завдано моральну шкоду, однак звертають увагу що їх дії були спричинені позивачкою, оскільки вона протягом тривалого часу мала стосунки з їх чоловіком та батьком відповідно і останній не забезпечував їх матеріально жодним чином, а всі гроші віддавав ОСОБА_1. Вважають, що позивачці не завдано моральної шкоди на 30000, 00 грн., а тому згідні сплатити їй по 1000, 00 грн. кожна як відшкодування тих душевних страждань, яких вона зазнала.

Представник відповідачів від надання пояснень в судовому засіданні відмовилася.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Згідно із ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними та допустимими, як це передбачено статтями 58-59 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що вироком Жовківського районного суду Львівської області від 19.09.2014 року у кримінальному провадження про обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України та ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їм покарання у виді виправних робіт за місцем роботи засуджених з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків заробітку засудженого.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 25.11.2014 року вирок Жовкіського районного суду Львівської області від 19.09.2014 року змінено, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 510,00 грн. в дохід держави кожну. Дана ухвала набрала законної сили 25.11.2014 року.

З вироку вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними за те, що вони 09 листопада 2013 року біля 14.00. години знаходячись на дорозі по вулиці Миру в с.Блищиводи, Жовківського району, рухаючись гужовою підводою зустріли потерпілу ОСОБА_1, яка їхала велосипедом, де ОСОБА_2 на ґрунті довготривалих особистих неприязних відносин, які виникли з почуття ревнощів, з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій зійшла з підводи та тримаючи в руках прут нанесла ним удар в обличчя потерпілій ОСОБА_5 після чого потерпіла впала з велосипеда, а ОСОБА_3 приєднавшись до протиправних дій своєї матері спільно з ОСОБА_2 стали руками наносити удари в ділянку голови чим заподіяли потерпілій легкі тілесні ушкодження.

Дані факти не заперечуютья відповідачами в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 1167 ЦК України компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судова практика при цьому виходить із положення, що "відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Так, відповідно до чинного законодавства моральна (немайнова) шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі. При цьому, якщо дії винної особи заподіяли як майнову, так і моральну (немайнову) шкоду, то відшкодування майнової шкоди не звільняє таку особу від обов'язку відшкодувати моральну шкоду.

При цьому суд враховує, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Позивачка вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідачів їй завдано немайнової (моральної шкоди), яку вона оцінює в розмірі 30 000 гривень. Завдана їй моральна шкода полягає в тому, що її було завдано душевних страждань, які вона зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою у результаті злочину, душевних стражданнях, які зазнала вона у зв'язку з втратою та знищенням майна, переживання, страху, фізичного болю.

Водночас відповідачі в судовому засіданні визнали, що дійсно їх діями позивачці було завдано моральну шкоду, однак оцінили її в значно меншу суму, а саме по 1000, 00 грн. з кожної, оскільки, як ствердили, даний злочин вони вчинили по відношенню до позивачки, оскільки остання протягом тривалого часу завдавала їм моральних стражджань тим, що мала стосунки з їх чоловіком та батьком відповідно.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що відповідачами позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у нанесенні душевних страждань, крім того суд враховує той факт, що і відповідачі не заперечують факту завдання моральної шкоди, а заперечують її суму в яку оцінює позивач свої душевні страждання.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння відповідачів, яке характеризується умислом, їх майновий стан, тяжкість фізичних та душевних страждань позивачки.

Враховуючи зазначені положення, судом не встановлено факту доведеності заподіяння моральної шкоди позивачеві на суму 30000, 00 грн. Із врахуванням вищенаведеного, враховуючи вимоги справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що достатньою є сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000, 00 грн., тобто по 1500, 00 грн. з кожної з відповідачів.

Тому позовна вимога щодо стягнення з відповідачів моральної (немайнової) шкоди в сумі по 15000, 00 грн. з кожної підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідачів в користь держави підлягає стягненню судовий збір в рівних частинах в розмірі 640,00 грн.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 15, 30, 57, 58, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки с. Блищиводи, вул. Миру, 4, Жовківського району Львівської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 1500, 00 гривень моральної шкоди завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки с. Блищиводи, вул. Миру, 4, Жовківського району Львівської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 1500, 00 гривень моральної шкоди завданої злочином.

В решті позовних вимог, а саме про стягнення по 13500, 00 грн. з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 як відшкодування моральної шкоди завданої злочином відмовити.

Стягнти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки с. Блищиводи, вул. Миру, 4, Жовківського району Львівської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки с. Блищиводи, вул. Миру, 4, Жовківського району Львівської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в рівних частинах судовий збір в розмірі 640, 00 грн., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Зеліско Р. Й.