Справа № 1522/5484/12 Провадження № 2/522/3359/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1

у складі : головуючого судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : ОСОБА_4, про стягнення грошових коштів та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку завдатку в сумі 9591,60 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ (799,30грн. за 100 дол. США) на 11.09.2013 р. становить 1200,00 дол. США, з урахуванням інфляційних втрат від суми завдатку за час прострочення з 24.09.2009 р. по 11.09.2013 р. у розмірі 11174,21 грн., та трьох процентів річних від суми простроченого завдатку за час прострочення з 24.09.2009 р. по 11.09.2013 р. у розмірі 1142,32 грн., що разом складає 12316,53 грн.; про стягнення грошової суми у розмірі 9591,60 грн., що відповідає розміру сплаченого завдатку; та про стягнення моральної шкоди у розмірі 8000,00 грн. (а.с. 2-3, 42-44).

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що 06.03.2009 року він і відповідач ОСОБА_4, яка діяла від імені відповідача ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченої довіреності, досягли усної домовленості щодо придбання ним нерухомого майна за адресою : м. Одеса, Фонтанська дорога, 59, яке належало ОСОБА_3 на праві власності, та з метою забезпечення цієї домовленості відповідач ОСОБА_4, діючи як повноважний представник відповідача ОСОБА_3, в той же день прийняла від нього кошти у розмірі 600,00 дол. США, про що нею була написана розписка, у якій було зазначено дату укладання договору купівлі-продажу та остаточного розрахунку 01.07.2009 року.

Також позивач вказує, що в подальшому, а саме 24.07.2009 р. та 25.08.2009 р. ним було передано відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти у загальному розмірі 600,00 дол. США, на підтвердження чого остання видала йому дві розписки, згідно з якими договір купівлі-продажу та остаточний розрахунок мали відбутися не пізніше 24.09.2009 р., але згодом відповідачі стали вимагати від нього передачі додаткових коштів для оплати витрат на оформлення технічного паспорту на відчужуваний обєкт нерухомості, а також повідомили йому, що у разі його відмови передати кошти на оформлення технічного паспорту з урахуванням «представницьких» коштів на «вирішення питання», вони відмовляться від укладення договору купівлі-продажу.

Під час судового розгляду справи позивач подав адресовану суду свою письмову заяву про уточнення позовних вимог та часткову відмову від позову, відповідно до якої просив прийняти його відмову від позову в частині позовних вимог до ОСОБА_4, а також просив стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 38204,93 грн., з яких : 27480,00 грн. грошовий еквівалент 1200,00 дол. США за курсом, встановленим НБУ на 06.03.2015 р.; 1582,61 грн. сума інфляційного збільшення суми боргу станом на 11.09.2013 р.; 1142,32 грн. - три проценти річних від суми боргу за час її прострочення з 24.09.2009 р. по 11.09.2013 р.; 8000,00 грн. моральна шкода (а.с.42-44, 123-124).

Крім того, під час судового розгляду справи позивач подав адресоване суду своє письмове клопотання про залучення ОСОБА_4 до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3

Ухвалою суду від 29 листопада 2016 року закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, та останню залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 (а.с. 200).

18 січня 2017 року позивач подав адресовану суду свою заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої остаточно просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 грошові кошти у загальному розмірі 50442,61 грн., з яких : 33155,64 грн. еквівалент 1200,00 дол. США по курсу НБУ (2762,9792грн. за 100дол.США) на 18.01.2017 р.; 7286,97 грн. - три проценти річних від суми боргу у розмірі 33155,64 грн. за час прострочення з 24.09.2009 р. по 18.01.2017 р.; 10000,00 грн. - моральна шкода (а.с. 210-211).

Представник позивача ОСОБА_5 просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.

Представники відповідача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4І . ОСОБА_6 і ОСОБА_1, а також відповідач ОСОБА_3 не повідомили суду причини своєї неявки, хоча про дату і місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання ними судових повісток.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 02.11.2002 р. за р. № 2-3646, зареєстрованого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 29.11.2002 р. під № 991 на стор. 67 в книзі 117доп., відповідач ОСОБА_3 набула право власності на 179/5000 ч. житлового будинку № 59 по Фонтанській дорозі в м. Одесі (а.с.8).

06 березня 2009 року третя особа ОСОБА_4, діючи від імені відповідача ОСОБА_3 на підставі довіреності від 08.10.2008 р. терміном дії до 08.10.2018 р., посвідченої державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 за р. № 5-2077, видала ОСОБА_2 письмову розписку на підтвердження факту одержання від нього грошових коштів у розмірі 600,00 дол. США в якості завдатку за нерухомість, що розташована за адресою : м. Одеса, Фонтанська дорога, 59, та в тексті цієї розписки вказала, що загальна вартість відчужуваної нерухомості становить 300,00 дол. США, а орієнтовна дата остаточного розрахунку 01.07.2009 р. (а.с. 4, 7).

24 липня 2009 року відповідач ОСОБА_3 видала позивачу ОСОБА_2 письмову розписку на підтвердження факту одержання від нього грошових коштів в сумі 300,00 дол. США в якості завдатку за нерухомість за адресою : м. Одеса, Фонтанська дорога, 59, та в тексті цієї розписки вказала, що орієнтовна дата розрахунку 24.08.2009 р. (а.с. 5).

25 серпня 2009 року відповідач ОСОБА_3 видала позивачу печерському В.В. письмову розписку на підтвердження факту одержання від нього грошових коштів в сумі 300,00 дол. США в якості завдатку за нерухомість за адресою : м. Одеса, Фонтанська дорога, 59, та в тексті цієї розписки вказала, що орієнтовна дата розрахунку 24.09.2009 р. (а.с.6).

З огляду на наведене, суд вважає доведеним доводи позивача стосовно того, що, маючи намір придбати у відповідача ОСОБА_3 належну їй частку нерухомого майна за адресою : м. Одеса, Фонтанська дорога, 59, в період з 06.03.2009 р. по 25.08.2009 р. передав ОСОБА_3 грошові кошти у загальному розмірі 1200,00 дол. США (600,00дол.США +300,00дол.США+300,00дол.США) в рахунок вартості вказаного нерухомого майна.

Однак згодом між сторонами виникли непорозуміння, в звязку з чим між ними не був укладений договір купівлі-продажу згаданого нерухомого майна.

Вирішуючи дану справу, суд виходить з того, що по-перше, згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню; по-друге, ч. 1 ст. 635 ЦК України встановлено, що попередній договір укладається у формі, встановленої для основного договору; по-третє, згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такій договір є нікчемним і відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України визнання такого правочину, тобто нікчемного, недійсним судом не вимагається; і, по-четверте, відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або нерухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання, а якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, договір про завдаток є невідємною складовою майбутнього договору і повинен бути укладений у формі, встановленої для основного договору, а договір авансу лише посвідчує факт передачі грошей, й аванс підлягає обовязковому поверненню у всіх випадках невиконання сторонами майбутнього договору незалежно від вини сторін.

З огляду на наведене, су доходить висновку, що одержані відповідачем грошові кошти в сумі 1200,00 дол. США від ОСОБА_2 є авансом, отже підлягають поверненню позивачеві.

За приписами ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Водночас суд враховує, що відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача еквівалента грошових коштів в сумі 1200,00 дол. США, що по курсу НБУ (2762,9792грн. за 100дол.США) на 18.01.2017 р. становить 33155,64 грн., підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

За приписами ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних від суми боргу у розмірі 33155,64 грн. за час її прострочення з 24.09.2009 р. по 18.01.2017 р. , що становить 7286,97 грн., підлягають задоволенню.

Свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди позивач взагалі не обґрунтував, тому позов позивача в цій частині не підлягає задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 834,41 грн., повязані із сп латою судового збору.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212,214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН : НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області 05.10.1998 р., що зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН : НОМЕР_3, НОМЕР_4, виданий Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 20.06.2014 р., що зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2) суму боргу у розмірі 33155 (тридцять три тисячі сто пятдесят пять) грн. 64 коп., три проценти річних в сумі 7286 (сім тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 97 коп., т судові витрати в сумі 834 (вісімсот тридцять чотири) грн. 41 коп.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А.Ільченко