Провадження № 2/537/119/2017
Справа № 537/5375/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2017 року Крюкіський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Хіневича В. І.. при секретарі Головньовій Л. М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, за участю третьої особи державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради ОСОБА_2, Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції у Полтавській області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд визнати за нею право власності на самочинно реконструйований житловий будинок літ. «А», самочинно збудовані житлову прибудову літ. «А1», тамбур літ. «а2», тамбур літ. «б», тамбур літ. «б1», сарай літ. «б2», сарай літ. «е», які знаходяться за адресою: Полтавська область, м. кременчук, вул. Пілотів, 31.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона, ОСОБА_1, є власницею житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: м. Кременчук, вул. Пілотів, буд. 31 на підставі договору купівлі-продажу від 26 липня 1979 року. З метою покращення житлових умов для своєї родини за вказаною адресою нею було здійснено ряд будівельних робіт, зокрема у 1985 році було прибудовано тамбури літ. «б» та «б1» до літньої кухні літ. «Б», у 2005 році було збудовано сарай літ. «б2», у 2012 році до житлового будинку літ. «А» було прибудовано житлову прибудову літ. «А1» а також здійснено перепланування у житловому будинку літ. «А», внаслідок якого житлова площа будинку збільшена на 7.3 м. кв., у 2013 році також було прибудовано тамбур літ. «а2» до житлового будинку літ. «А», у 2015 році було збудовано сарай літ. «е». За результатами технічної інвентаризації, яка була виконана на її замовлення КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», вищевказані будівлі та споруди як самочинно збудовані. Залучивши фахівців у галузі землевпорядної діяльності, вона оформила право власності на земельну ділянку, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою м. Кременчук, вул.. Пілотів, 31 площею 1000 м. кв. Вона звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вищевказане самочинно збудоване нерухоме майно. Вона отримала рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.07.2016 року, та надано строк 30 робочих днів для надання документів, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту. Вона звернулася до Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Полтавській області із заявою з проханням надати перелік необхідних документів для здачі самочинно збудованого майна в експлуатацію. На свою заяву вона отримала відповідь за №1016-1.14/356 від 16.08.2016 року, у якій було зазначено, що на теперішній час прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів здійснюється у відповідності до «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів», затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року, шляхом реєстрації декларації встановленої форми. Таким чином, ввести в експлуатацію самочинно збудований обєкт можливо лише у разі наявності рішення суду про визнання права власності на нього шляхом подачі декларації наведеної у додатку 5 Порядку. Також, вона отримала від державного реєстратора прав на нерухоме майно рішення про відмову у реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 07.09.2016 року. Для підготовки документів до суду вона замовила та отримала висновок експертного будівельно-технічного дослідження за №9/6-16, виготовлений експертом ОСОБА_3JI., згідно висновкам якого самочинно збудоване майно споруджене з дотриманням будівельних вимог, будівлі знаходяться у задовільному технічному стані, придатному для подальшої експлуатації. Також нею отримано висновок Кременчуцького міськрайонного управління ТУ ДСНС у Полтавській області від 11.10.2016 року за №15/2174/20, згідно якого Державний нагляд у сфері пожежної та техногенної безпеки м. Кременчука не має підстав заперечувати проти можливості експлуатації самочинно збудованих прибудов при умові виконання та дотримання вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки під час експлуатації. Також, власники сусідніх будинків за №33 та №29 не заперечують проти експлуатації нею самочинно збудованих будівель і споруд.

У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник позивача наддала до суду заяву відповідно до якої, просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову в повному обсязі.

Представник третьої особи - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Полтавській області в судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання, відповідно до якого, просить розгляд справи проводити без участі представник, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Представник третьої особа відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання, відповідно до якого, просить розгляд справи проводити без участі представник, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 26 липня 1979 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями, за адресою: м. Кременчук, вул. Пілотів, 31, який складається з будику загальною площею 27,3 кв. м, сараїв «б», «Б1», погреба «Д», колодязя «К», вбиральні «В» на земельній ділянці державного житлового фонду розміром 1839 кв. м.

Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 52140696 від 27.01.2016 року за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 1000 кв. м. кадастровий номер :13:001:0991.

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок м. Кременчук, вул. Пілотів, від 28 вересня 2015 року, тамбури літ. «б» та «б1» до літньої кухні літ. «Б», сарай літ. «б2», житлову прибудова літ. «А1», та перепланування у житловому будинку літ. «А», внаслідок якого житлова площа будинку збільшена на 7.3 м. кв., тамбур літ. «а2» до житлового будинку літ. «А», сарай літ. «е» зазначено як самочинно збудоване майно.

22.07.2016 року ОСОБА_1 звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради із заявою про державну реєстрацію самочинно збудованого майна.

07.09.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у державні реєстрації прав та їх обтяжень, у звязку з ненаданням заявником документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Полтавській області із заявою з проханням надати перелік необхідних документів для здачі самочинно збудованого майна в експлуатацію. На свою заяву вона отримала відповідь за №1016-1.14/356 від 16.08.2016 року, відповідно до якої ввести в експлуатацію самочинно збудований обєкт можливо лише у разі наявності рішення суду про визнання права власності нього.

Стаття 375 ЦК України передбачає, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Частинами 1,2 і 5 статті 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Аналіз норм ч. 3 ст. 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними (п. 12).

На підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). При цьому суд має враховувати, що відсутність заперечень власника проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, чи визнання такого позову має бути обґрунтовано відповідними доказами, що підтверджують право на вчинення таких процесуальних дій, зокрема, договорами купівлі продажу земельної ділянки, оренди, міни (п.14).

Виходячи зі змісту частини третьої статті 376 ЦК, при доведенні визначених нею умов суд може визнати право власності на самочинно збудоване майно також за особою, яка його збудувала, якщо після закінчення будівництва земельну ділянку цій особі було передано у власність або надано у користування, або з власником земельної ділянки, на якій розміщено майно, укладено договір суперфіцію (частина перша статті 413 ЦК) відповідно до її цільового призначення. Вирішуючи справи такої категорії, суд має виходити з того, що надання земельної ділянки під уже збудоване нерухоме майно чи укладення договору суперфіцію може відбутися як до пред'явлення позову до суду, так і після цього (п. 15).

При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд не повинен враховувати час передачі земельної ділянки у власність або надання її у користування, або укладення договору суперфіцію, у тому числі в період розгляду справи, оскільки такі дії свідчать про визнання за позивачем права на забудову з боку власника (користувача) земельної ділянки (п. 18).

Відповідно до експертного висновку будівельно-технічного дослідження № 9/6-19 від 19.09.2016 року житлова прибудова літ. «А1», тамбур літ. «а2», тамбур літ. «б», тамбур літ. «б1», сарай літ. «б2», сарай літ. «е» в домоволодінні № 31 по вул. Пілотів в м. Кременчуці Полтавської області споруджені з дотриманням вимог ДБН В.2.2-15.2005, ДБН 360-92**, ДБН В.2.6-14-97. На дату проведення дослідження вищезазначені житлова прибудова літ. «А1», тамбур літ. «а2», тамбур літ. «б», тамбур літ. «б1», сарай літ. «б2», сарай літ. «е» знаходяться в задовільному технічному стані, придатному до подальшої експлуатації. Перепланування в житловому будинку літ. «А», проведене шляхом розбирання несучої перегородки не вплинуло на несучу спроможність будівлі в цілому, конструктивна схема будівлі не порушена, несучі стіни та конструкції, вентиляційні гамали при цьому залишились без змін житловий будинок літ. «А» придатний до подальшої експлуатації.

Згідно листа Кременчуцького міськрайонного управління ТУ ДСНС у Полтавській області від 11.10.2016 року за №15/2174/20, Державний нагляд у сфері пожежної та техногенної безпеки м. Кременчука не має підстав заперечувати проти можливості експлуатації самочинно збудованих прибудов при умові виконання та дотримання вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки під час експлуатації.

Також, в матеріалах справи містяться, заяви сусідів ОСОБА_5, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до яких, останні не заперечують проти експлуатації позивачем самочинно збудованих обєктів.

Отже, судом встановлено, що самочинно збудовані обєкти позивача збудовані на наданій для цих потреб земельній ділянці, з дотриманням технічних будівельних, пожежних та санітарних норм.

На підставі вище викладеного. Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, за участю третьої особи державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради ОСОБА_2, Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції у Полтавській області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст., 375, 376, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, за участю третьої особи державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради ОСОБА_2, Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції у Полтавській області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно реконструйований житловий будинок літ. «А», самочинно збудовані житлову прибудову літ. «А1», тамбур літ. «а2», тамбур літ. «б», тамбур літ. «б1», сарай літ. «б2», сарай літ. «е», які знаходяться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Пілотів, 31.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. І. Хіневич