Справа № 739/208/17
Провадження № 2/739/149/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"07" березня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі позивач), діючи через свого представника ОСОБА_2, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23 квітня 2010 року у розмірі 14 155 грн. 53 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідачка отримала від позивача кредит у розмірі 1 600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Станом на 31 грудня 2016 року відповідачка свої зобовязання за кредитним договором не виконує, у результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 14 155 грн. 53 коп., з яких: 667 грн. 18 коп. заборгованість за тілом кредиту, 9 538 грн. 09 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 2 800 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 650 грн. 26 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобовязання.

У судове засідання представник позивача не зявився при цьому подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує повністю, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі не подала. За таких обставин, враховуючи позицію представника позивача, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі представника позивача та відповідачки, за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 23 квітня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою було укладено кредитний договір шляхом подання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг на відкриття рахунку і встановлення кредитного ліміту у розмірі 1600 грн. 00 коп. зі сплатою 2,5 процентів на місяць за користування кредитом на суму залишку заборгованості (а.с. 3-30).

При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно пункту 2.1.1.2.1. Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), що визначають умови укладеного сторонами договору, Банк видає Клієнту картку, її вид визначається в памятці Клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання картки, вказана в заяві. Зі змісту анкети-заяви, поданої відповідачкою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що відповідачці було видано картку 23 квітня 2010 року.

Подавши відповідну анкету-заяву відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і правилами користування платіжною карткою складають укладений між нею та позивачем кредитний договір.

З доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що після укладення договору відповідачка користувалася кредитними коштами, отриманими нею за договором (а.с. 3).

Отже, позивач належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, укладеним з відповідачкою.

Згідно з пунктом 1.1.7.11 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

На час розгляду справи суду не надано жодних доказів, які б свідчили про інформування однією зі сторін зазначеного вище договору іншу сторону про його припинення, відповідно цей договір з моменту його укладення автоматично лонгувався на кожні наступні 12 місяців після укладення.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов клієнт зобовязаний у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) та оплатити Винагороду Банку.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредиту.

Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З наданого суду позивачем розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачкою 23 квітня 2010 року, вбачається, що остання свої зобовязання за договором належним чином не виконує, останній платіж на виконання своїх зобовязань був здійснений нею 20 березня 2014 року у сумі 200 грн. 00 коп., у результаті чого станом на 31 грудня 2016 року згідно вказаного розрахунку виникла прострочена заборгованість у розмірі 14 155 грн. 53 коп., з яких: 667 грн. 18 коп. заборгованість за тілом кредиту, 9 538 грн. 09 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 2 800 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 650 грн. 26 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобовязання (а.с. 3).

Аналізуючи зміст наданого представником позивача розрахунку суд погоджується з розміром визначеної в ньому заборгованості за тілом кредиту, що становить 667 грн. 18 коп., водночас розмір визначених процентів, комісії, а також штрафу вважає необгрунтованими.

Так, за період з 02 липня 2010 року до 04 квітня 2014 року представником позивача нараховано проценти у розмірі 23 грн. 09 коп., що відповідає умовам договору.

За період з 05 квітня 2014 до 31 серпня 2014 року при ставці 30% річних як на поточну, так і на прострочену заборгованість, відповідачу нараховано проценти у розмірі 169 грн. 23 коп. (192 грн. 32 коп. 23 грн. 09 коп.), при цьому виходячи з розміру вказаної процентної ставки, суми заборгованості, періоду існування заборгованості, з урахування пункту 2.1.1.12.6 Умов про те, що проценти за користування кредитом визначають з розрахунку 360 календарних днів на рік, сума нарахованих процентів за вказаний період має становити 82 грн. 29 коп. (667 грн. 18 коп. х 30% х 148 днів) / 360 днів).

За період з 01 вересня 2014 року до 31 березня 2015 року при ставці 34,8% річних як на поточну, так і на прострочену заборгованість, відповідачу нараховано проценти у розмірі 517 грн. 70 коп. (710 грн. 04 коп. 192 грн. 34 коп.) при цьому виходячи з розміру вказаної процентної ставки, суми заборгованості, періоду існування заборгованості, з урахування пункту 2.1.1.12.6 Умов про те, що проценти за користування кредитом визначають з розрахунку 360 календарних днів на рік, сума нарахованих процентів має становити 136 грн. 08 коп. (667 грн. 18 коп. х 34,8% х 211 днів) / 360 днів).

За період з 01 квітня 2015 року до 31 грудня 2016 року при ставці 43,2% річних як на поточну, так і на прострочену заборгованість, відповідачу нараховано проценти у розмірі 8 828 грн. 05 коп. (9 538 грн. 09 коп. 710 грн. 04 коп.), при цьому виходячи з розміру вказаної процентної ставки, суми заборгованості, періоду існування заборгованості, з урахування пункту 2.1.1.12.6 Умов про те, що проценти за користування кредитом визначають з розрахунку 360 календарних днів на рік, сума нарахованих процентів має становити 512 грн. 39 коп. (667 грн. 18 коп. х 43,2% х 640 днів) / 360 днів).

Будь-яких доказів того, що проценти за користування кредитними коштами мають нараховуватися в іншому, ніж зазначений у розрахунку розмірі, суду представником позивача не надано, тому суд в силу принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в статті 11 ЦПК України, вирішує справу на підставі доказів, поданих представником позивача.

Отже, відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачкою, станом на 31 грудня 2016 року загальна сума процентів становить 753 грн. 85 коп. (23 грн. 09 коп. + 82 грн. 29 коп. + 136 грн. 08 коп. + 512 грн. 39 коп.), відповідно саме у вказаному розмірі проценти за кредитним договором підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З приводу комісії, яка згідно наданого розрахунку щомісячно нараховується позивачем відповідачу у розмірі 100 грн. 00 коп. і загальний розмір якої становить 2 800 грн. 00 коп., суд зазначає, що пунктом 2.1.1.5.5 умов, на який посилається представник позивача, передбачено обовязок позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Як зі змісту анкети заяви відповідачки, так і з довідки про умови кредитування вбачається, що зазначені документ, як складові укладеного між позивачем та відповідачкою кредитного договору, не визначають обовязок відповідачки сплачувати позивачу щомісячно комісію у розмірі 100 грн. Відповідно суд приходить до висновку, що умовами договору обовязок відповідачки сплачувати вказану комісію не передбачений, тому підстави для стягнення комісії у розмірі 2 800 грн. 00 коп. відсутні.

Стосовно стягнення з відповідачки на користь позивача штрафу за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, що визначено пунктом 2.1.1.7.6 Умов, суд погоджується з тим, що позивач має право на стягнення відповідачки вказаних штрафних санкцій.

Водночас визначений у розрахунку розмір штрафу 1 150 грн. 26 коп., зважаючи на встановлений в ході судового розгляду розмір заборгованості за кредитним договором, який становить загалом 1 421 грн. 03 коп. (667 грн. 18 коп. + 753 грн. 85 коп.), суд вважає необгрунтованим і зважаючи на визначені у пункті 2.1.1.7.6 Умов правила нарахування штрафу вважає за необхідне стягнути його у розмірі 571 грн. 05 коп. (500 грн. 00 коп. + (1 421 грн. 03 коп. х 5%).

Отже, загальна сума заборгованості, з урахування тіла кредиту, процентів та штрафу, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 23 квітня 2010 року, становить 1 992 грн. 08 коп. (1 421 грн. 03 коп. + 571 грн. 05 коп.).

Відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 225 грн. 16 коп. (1 992грн. 08 коп. х 1 600 грн. 00 коп. / 14 155 грн. 53 коп.).

На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 530, 610, 611, 625, 634, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», (адреса реєстрації: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2010 року у розмірі 1 992 (одна тисяча девятсот девяносто дві) гривні 08 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 225 (двісті двадцять пять) гривень 16 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана ним до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку в десятиденний строк з дня винесення судом відповідної ухвали.

Особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення заочного рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Суддя В.В. Чепурко