Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Шеремет А.М., Боймиструк С.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

за участі: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Здолбунівського районного суду від 12 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про стягнення грошових коштів за депозитними вкладами,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Здолбунівського районного суду від 12 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено:

Укладені між сторонами строкові договори банківського вкладу (депозиту) з поповнення в рамках Пакету послуг "ПУ "Перший", а саме: 30 вересня 2014 року укладено договір НОМЕР_2 з вкладом у розмірі 235 євро строком на 6 місяців з виплатою процентної ставки 10, 5% річних; 22 жовтня 2014 року укладено договір НОМЕР_1 вкладу в рамках Пакету послуг "ПУ Перший" на суму 128 євро строком на 6 місяців з виплатою процентної ставки 10, 5% річних; - розірвано.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" (далі - ПАТ "КБ "Надра" або банк) на користь позивача строкові банківські вклади у розмірі 2 289, 02 євро за договором НОМЕР_2 від 30.09.2014 року та 2 085, 83 євро за договором НОМЕР_1 від 22.11.2014 року.

Стягнуто із банку на користь державного бюджету 521, 50 гривень судового збору.

На рішення суду Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюковою І.О. подано апеляційну скаргу, де покликається на його незаконність і необґрунтованість, що полягають у порушенні судом норм матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Вважає, що строк договорів вкладу, укладених з позивачем, закінчився після запровадження у ПАТ "КБ "Надра" тимчасової адміністрації - 30 березня 2015 року та 22 квітня 2015 року. Тому вклади не можуть бути повернуті в силу прямої заборони, а їх повернення відбувається в особливому порядку, встановленому зазначеним Законом. При цьому вказував, що гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суму в 200 000 гривень позивачу виплачено 13 травня 2015 року. Тобто на час судового розгляду справи ним було отримано гарантовану суму відшкодування за вкладами, що розміщувалися також на інших рахунках, відкритих в банку.

Оскільки залишок коштів на депозитному рахунку позивача НОМЕР_2 після переказу вкладу в рахунок відшкодування гарантованої суми станом на 25 вересня 2015 року складає 2 289, 02 євро, а за депозитним рахунком НОМЕР_1 - 1 575, 26 євро, тобто перевищують 200 000 гривень, тому сума у 90 377, 92 гривні після виплати 200 000 гривень на користь ОСОБА_1 поверненню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не підлягає.

16 червня 2015 року позивач звертався до відповідача з заявами про включення його вимог з виплати суми вкладів, що перевищує суму гарантованого відшкодування. Ці вимоги включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, де акцептована сума складає 92 263, 48 гривень, черга задоволення вимог - 4.

Покликається на те, що повернення позивачу коштів у розмірі гарантованої законом суми здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб через установи банка-агента, а в частині, що перевищує дану суму, може бути здійснено виключно в порядку, встановленому ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" за рахунок коштів, одержаних в результаті реалізації майна банку.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 18 травня 2016 року рішення Здолбунівського районного суду від 12 лютого 2016 року залишено без змін, а апеляційну скаргу відхилено.

Виший спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ 1 березня 2017 року своєю ухвалою частково задовольнив касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової І.О., скасувавши ухвалу суду апеляційної інстанції та направивши справу на новий розгляд до цього суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової І.О., колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ "КБ "Надра" свої зобов'язання за договорами банківського вкладу не виконало, грошові кошти у передбачений договорами строк не повернуло, а тому на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 611, 629, 638, 1060 ЦК України неповернута сума депозиту підлягає стягненню на користь позивача.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Як встановлено, між ОСОБА_1 та ПАТ "КБ "Надра" 30 вересня 2014 року укладено строковий договір банківського вкладу НОМЕР_2 з вкладом у розмірі 235 євро строком на 6 місяців з виплатою процентної ставки 10, 5% річних. а 22 жовтня 2014 року - строковий договір банківського вкладу (депозиту) з поповненням в рамках пакету послуг "ПУ "Перший" НОМЕР_1 на суму 128 євро строком на 6 місяців з виплатою процентної ставки 10, 5 % річних (а.с. )3-3, зв.; 5-5, зв.).

За час із 30 вересня 2014 року по 22 жовтня 2014 року зазначені банківські вклади були поповнені на суму 5 000 євро.

У зазначений в договорах строк банк депозитні вклади за договорами НОМЕР_2 від 30 вересня 2014 року та НОМЕР_1 від 22 жовтня 2014 року повернуті не були.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною третьою ст. 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом зі спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Згідно з постановою правління Національного банку України від 5 лютого 2015 року №83 "Про віднесення ПАТ "КБ "Надра" до категорії неплатоспроможних та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 та ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 лютого 2015 року №26 в ПАТ "КБ "Надра" з 6 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у банку призначено Стрюкову І.О.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування калдів фізичних осіб від 5 червня 2015 року №113 з 5 червня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Надра".

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі №6-1123цс16.

Згідно з абз. другого ч. 1 ст. 360 (7) ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував того, що з позовом про повернення коштів за депозитним договором ОСОБА_1 звернувся 18 серпня 2015 року, коли було введено у ПАТ "КБ "Надра" тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру ліквідації банку, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Згідно з ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанцій при новому розгляді справи.

Спонуканнями для ухвалення нового рішення - про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є незастосування норм матеріального права, які підлягали застосуванню.

На підставі ст.ст. 526, 1058, 1060 ЦК України, п. 16 ст. 2, п. 2 ч. 5 ст. 12, ст. 34, п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36, п. 2 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного суду від 12 червня 2016 року скасувати.

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про стягнення грошових коштів за депозитними вкладами.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: