Справа № 663/2015/16-ц
Провадження № 2/663/52/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року м. Скадовськ

Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Шульги К. М.

секретаря Артеменка А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про продовження строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 02.09.1982 померла його мати, ОСОБА_3, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права власності на житловий будинок по вул. Набережна, 28, в с. Улянівка Скадовського району. Позивач, як син спадкодавця є спадкоємцем першої черги. Іншим спадкоємцем є його брат ОСОБА_4, який помер 26.08.2014. Позивач з 05.10.1981 по 31.10.1983 проходив службу у лавах Збройних Сил СРСР, тому був позбавлений можливості фактично вступити у володіння спадковим майном або звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк. Натомість ОСОБА_4 прийняв спадщину, фактично втупивши у володіння спадковим майном, 26.02.1992 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_2 Посилається на розяснення ВССУ, викладені у листі головам апеляційних судів 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» щодо поважності пропуску строку для прийняття спадщини у звязку з перебуванням на строковій військовій службі у Збройних Силах України. Просить встановити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3, яка померла 02.09.1982 року.

В судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов та встановити додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 6 місяців. Пояснили, що позивач під час навчання у м. Донецьку протягом 1977-1981 років був там зареєстрований, у подальшому до жовтня 1983 року служив у армії, у 1984 році прописався у с. Улянівка Скадовського району, коли працював три місяці, потім виїхав до м. Донецька. Зазначені обставини підтверджують обєктивність та поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Відповідач, представник відповідача адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Звернули увагу, що позивач був обізнаний про оформлення спадщини, також мав можливість звернутися до нотаріуса у встановлений законом строк. Причину пропуску строку вважають неповажною. Обєктивні та поважні причини пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивачем не наведені, належними доказами не підтверджені.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 кожен окремо пояснювали, що ОСОБА_1 після того, як вступив до училища, в селі з матірю ОСОБА_3 практично не проживав, спочатку навчався, потім служив у армії, після чого виїхав на роботу до м.Донецька. ОСОБА_3 хворіла, для здійснення за нею догляду з армії був відкликаний ОСОБА_4, який проживав разом з матірю, здійснював за нею догляд, а у подальшому і поховання. Залишився проживати у материній хаті, одружився. ОСОБА_1 неодноразово приїздив у гості до ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що позивач є її дядьком, братом її покійного батька ОСОБА_4, вона з дитинства памятає розмови батька з дядьком щодо оформлення будинку на батька, позивач часто приїздив до них в гості, був обізнаний про оформлення спадщини, але лише після смерті батька у 2014 році з цього приводу виник конфлікт.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, свідків, вивчивши надані письмові докази та інші докази в їх сукупності, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла 02 вересня 1982 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належний ОСОБА_3 житловий будинок по вул. Набережній, 28, в с. Улянівка Скадовського району Херсонської області.

26.02.1992 державним нотаріусом ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями і спорудами.

21.09.2016 державним нотаріусом винесено постанову про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по вул. Набережній, 28, в с. Улянівка Скадовського району Херсонської області. В постанові зазначається, що заявником не надано документи, що підтверджують прийняття спадщини у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР (1963) спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Строк для прийняття спадщини, встановлений ст.549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину (ст.551 ЦК УРСР).

Таким чином, позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини, встановлений ст.549 ЦК УРСР (1963), не вжито дій, які б свідчили про прийняття спадщини.

В п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В пункті 2 ОСОБА_11 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 міститься розяснення, відповідно до якого судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Крім того, суди також не повинні задовольняти позови про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавців, які померли до 1 січня 2004 року, і спадщина прийнята кимось із спадкоємців, у тому числі шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР) або перейшла до держави на підставі ст. 555 ЦК УРСР.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Обґрунтованих доказів про наявність у позивача поважних причин, повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій, повязаних з прийняттям спадщини ним у строк, імперативно встановлений ЦК України, суду не надано.

З досліджених судом письмових доказів вбачається місце перебування позивача у певні періоди його життя. Разом з тим, досліджені документи не містять відомостей про існування обєктивних перешкод у реалізації позивачем його прав.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 у визначені додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивачем не надано суду доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви для прийняття спадщини є поважними, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 64, 208, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про продовження строку для прийняття спадщини, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя К. М. Шульга

Повний текст рішення

виготовлено 18.02.2017